ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2019 р. м. Київ Справа № 911/756/19

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Грінвуд (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, буд. 9, кімн. 414)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Діамед (07852, Київська обл., Бородянський р-н, с. Микуличі, вул. Центральна, буд. 2 літ. Б)

про зобов`язання включити грошові вимоги в сумі 14848,12 грн. до проміжного ліквідаційного балансу підприємства,

секретар судового засідання: Демідова А.А.

представники сторін:

від позивача: Кузьменко В.А. (свідоцтво адвоката № 3756 від 19.01.2011 р.; довіреність б/н від 18.04.2019 р.)

від відповідача: не з`явився

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю Грінвуд (далі ТОВ Грінвуд, позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Діамед (далі ТОВ Діамед, відповідач) про зобов`язання включити грошові вимоги в сумі 14848,12 грн. до проміжного ліквідаційного балансу підприємства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Діамед» з 22.11.2017 р. знаходиться в стані припинення, строк для заявлення кредиторами своїх вимог було встановлено до 06.02.2018 р., у зв`язку з чим 24.11.2017 р. ТОВ «Грінвуд» звернулося до ТОВ «Діамед» з вимогою про погашення заборгованості за договором поставки товару № 02/1-12-16 від 02.12.2016 р., яка була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, з огляду на що позивач звернувся з позовом до господарського суду Київської області. Згідно з рішенням господарського суду Київської області від 28.03.2018 р. у справі № 911/115/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінвуд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед» про стягнення заборгованості за договором, з відповідача на користь позивача було стягнуто 13767,00 грн. основного боргу, 187,59 грн. 3% річних та 510,73 грн. інфляційних втрат, а також 382,80 грн. судового збору. Однак, ліквідаційна комісія ТОВ «Діамед» ухилилась і від виконання рішення суду також. З огляду на викладене, ТОВ «Грінвуд» просить суд зобов`язати ТОВ «Діамед» включити грошові вимоги в сумі 14848,12 грн., визначені за рішенням господарського суду Київської області від 28.03.2018 р. у справі № 911/115/18, до проміжного ліквідаційного балансу товариства, а також стягнути з останнього судовий збір.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.04.2019 р. було відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.05.2019 р.

23.04.2019 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання № 2296 від 22.04.2019 р. (вх. № 8226/19 від 23.04.2019 р.) про розгляд справи без участі представника ТОВ Грінвуд за наявними у справі документами. Водночас, позивач зазначав про підтримання позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні 20.05.2019 р. представник відповідача заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що Цивільним кодексом України не передбачено включення грошових вимог до проміжного ліквідаційного балансу після закінчення строку для їх заявлення кредиторами та зазначив про намір відповідача викласти вказану позицію письмово у відзиві на позовну заяву; представник позивача у судове засідання не з`явився. Водночас, про дату, час і місце судового засідання сторони були повідомлені в порядку, передбаченому ГПК України.

27.05.2019 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив б/н від 23.05.2019 р. (вх. № 10562/19 від 27.05.2019 р.) на позовну заяву, за змістом якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на те, що строк складення проміжного ліквідаційного балансу законодавчо не визначений, а також що в розгляді кредиторських вимог позивача ТОВ Діамед не відмовляло і не ухиляється від їх розгляду, а відтак, ліквідаційною комісією за вказаними вимогами буде прийняте відповідне рішення, про що ТОВ Грінвуд буде повідомлене письмово. Поряд з цим, відповідач просить поновити останньому строк для подання відзиву, оскільки внаслідок припинення ТОВ Діамед була зменшена кількість його працівників, а юристи у відповідача взагалі відсутні.

31.05.2019 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь № 2311 від 30.05.2019 р. (вх. № 10902/19 від 31.05.2019 р.) на відзив, за змістом якої ТОВ Грінвуд просить суд позовні вимоги задовольнити. Обґрунтовуючи свою позицію, позивач зазначає, що ненадання головою ліквідаційної комісії ТОВ Діамед відповіді щодо включення до проміжного ліквідаційного балансу кредиторських вимог ТОВ Грінвуд, затверджених рішенням господарського суду Київської області від 26.03.2018 р. у справі № 911/115/18, дають підстави вважати, що відповідач ухиляється від їх розгляду.

У судовому засіданні 10.06.2019 р. представник позивача підтримував позовні вимоги та позицію позивача, викладену у відповіді № 2311 від 30.05.2019 р. (вх. № 10902/19 від 31.05.2019 р.) на відзив; представник відповідача у судове засідання не з`явився. Водночас, про дату, час і місце судового засідання всі учасники процесу були повідомлені в порядку, передбаченому ГПК України.

Також, у судовому засіданні 10.06.2019 р. представник позивача заявив про надання суду всіх наявних у ТОВ Грінвуд доказів, що мають значення для вирішення спору.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.06.2019 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.07.2019 р.

У судовому засіданні 08.07.2019 р. представник позивача позовні вимоги підтримував у повному обсязі; представник відповідача у судове засідання не з`явився. Водночас, про дату, час і місце судового засідання всі учасники процесу були повідомлені в порядку, передбаченому ГПК України.

У судовому засіданні 08.07.2019 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

22.11.2017 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис про припинення Товариства з обмеженою відповідальністю Діамед та про призначення головою комісії з припинення ОСОБА_1 . Строк, визначений засновниками для заявления кредиторських вимог, встановлено до 06.02.2018 р.

За твердженням позивача, 23.11.2017 р. ТОВ Грінвуд було виявлено запис від 22.11.2017 р. в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про перебування Товариства з обмеженою відповідальністю Діамед в стані припинення, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою № 1971 про погашення заборгованості від 24.11.2017 р., проте вказана вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

У зв`язку із наведеним, позивач звернувся з позовом до господарського суду Київської області та просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Діамед 52073,00 грн. основного боргу, 7190,35 грн. пені, 5884,25 грн. інфляційних втрат, 1395,27 грн. 3% річних, внаслідок неналежного виконання останнім договору поставки товару № 02/1-12-16 від 02.12.2016 р.

Рішенням господарського суду Київської області від 28.03.2018 р. у справі № 911/115/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінвуд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед» було стягнуто з відповідача на користь позивача 13767,00 грн. основного боргу, 187,59 грн. 3% річних та 510,73 грн. інфляційних втрат, а також 382,80 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане судове рішення не оскаржувалось. Після набрання рішенням законної сили господарським судом Київської області було видано відповідні накази від 15.05.2018 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

ТОВ «Грінвуд» було направлено на адресу ТОВ «Діамед» лист б/н, б/д з проханням повідомити на якій стадії перебуває процедура припинення ТОВ «Діамед», чи затверджено проміжний ліквідаційний баланс ТОВ «Діамед» та чи достатньо активів у ТОВ «Діамед» для задоволення кредиторських вимог ТОВ «Грінвуд» і чи для їх задоволення потрібна процедура банкрутства (копії доказів направлення даного листа опису вкладення від 23.07.2018 р. та фіскального чеку № 0574 від 23.07.2018 р., долучені до матеріалів справи).

Відповідь на лист позивачем отримано не було.

ТОВ «Грінвуд» було направлено на адресу ТОВ «Діамед» лист № 2199 від 10.01.2019 р., відповідно до якого позивач зазначав, що рішенням господарського суду Київської області 28.03.2018 р. у справі № 911/115/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінвуд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед» про стягнення заборгованості за договором, було стягнуто з відповідача на користь позивача 13767,00 грн. основного бору, 187,59 грн. 3% річних та 510,73 грн. інфляційних втрат, 382,80 грн. судового збору. Також зазначеним рішенням суду було встановлено факт звернення 24.11.2017 р. ТОВ «Грінвуд» з вимогами у якості кредитора до ТОВ «Діамед», отже, ТОВ «Грінвуд» є кредитором ТОВ «Діамед» на визначену рішенням господарського суду Київської області 28.03.2018 р. у справі № 911/115/18 суму заборгованості. З урахуванням зазначеного, ТОВ «Грінвуд» просило ТОВ «Діамед» повідомити, на якій стадії перебуває процедура припинення ТОВ «Діамед», чи затверджено проміжний ліквідаційний баланс ТОВ «Діамед» та чи включено до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ «Діамед» кредиторські вимоги ТОВ «Грінвуд», затверджені рішенням господарського суду Київської області від 26.03.2018 р. у справі № 911/115/18 (копії доказів направлення даного листа опису вкладення від 11.01.2019 р., фіскального чеку № від 11.01.2019 р. та накладної № 154 від 11.01.2019 р., долучені до матеріалів справи).

Відповідь на лист позивачем отримано не було. Доказів протилежного до матеріалів справи не надано.

ТОВ «Грінвуд» було направлено на адресу ТОВ «Діамед» лист-претензію № 2253 від 12.03.2019 р., відповідно до якої позивач вимагав включити до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ «Діамед» кредиторські вимоги ТОВ «Грінвуд», затвердженні рішенням господарського суду Київської області від 26.03.2018 р. у справі № 911/115/18 (копії доказів направлення даного листа опису вкладення від 12.03.2019 р., фіскального чеку № від 12.03.2019 р. та накладної № 331 від 12.03.2019 р., долучені до матеріалів справи).

Відповіді на вказану претензію позивачем отримано не було, ТОВ «Грінвуд» до переліку кредиторів ТОВ «Діамед» не включено. Доказів протилежного до матеріалів справи не надано.

Отже, оскільки відповідач проігнорував вимогу ТОВ «Грінвуд» про включення грошових вимог в розмірі 14848,12 грн. згідно з рішенням господарського суду Київської області від 26.03.2018 р. у справі № 911/115/18 до проміжного ліквідаційного балансу, товариство і звернулось з даним позовом до суду.

Як зазначено у статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Норми статті 16 ЦК України кореспондуються з приписами ст. 20 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 59 Господарського кодексу України встановлено, що припинення суб`єкта господарювання здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

У відповідності з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 1 частини 1 статті 110 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Відповідно до ч.ч. 3-6 ст.105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи. Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Статтею 111 ЦК України передбачено порядок ліквідації юридичної особи.

За приписами частини 8 статті 111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Частиною 3 статті 112 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними (ч. 5 ст. 112 ЦК України).

Згідно з ч. 9 ст. 111 ЦК України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 112 ЦК України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом; 2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності; 3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов`язкових платежів); 4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги однієї черги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору цієї черги.

Після завершення розрахунків з кредиторами ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає ліквідаційний баланс, забезпечує його затвердження учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, та забезпечує подання органам доходів і зборів (ч. 11 ст. 111 ЦК України).

Вирішуючи даний спір, суд враховує, що заявлені позивачем кредиторські вимоги на загальну суму 14848,12 грн. є безспірними, оскільки підтверджені судовим рішенням, яке набрало законної сили та відповідно до ст. 326 ГПК України є обов`язковим на всій території України, та виконавчими документами, виданими на його виконання.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінюючи на предмет належності, допустимості та достовірності подані позивачем докази на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а також подані відповідачем докази на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, за наслідками безпосереднього дослідження в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог у даній справі з огляду на таке.

Відповідач позовні вимоги не спростував, доказів включення заявлених вимог позивача до проміжного ліквідаційного балансу не надав. Докази повної або часткової оплати на користь позивача суми, стягнутої за рішенням господарського суду Київської області від 26.03.2018 р. у справі № 911/115/18, відповідачем також до матеріалів справи надані не були.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що ТОВ «Діамед» було порушено права ТОВ «Грінвуд», за захистом яких у передбаченому законом порядку позивач і звернувся до суду.

Отже, беручи до уваги існування безспірної заборгованості відповідача перед позивачем, встановлення судом факту ухилення ліквідаційної комісії відповідача від виконання обов`язку щодо розгляду заяви позивача, позовні вимоги про зобов`язання ТОВ «Діамед» включити грошові вимоги ТОВ «Грінвуд» за наказами господарського суду Київської області від 15.05.2018 р. у справі № 911/115/18, на загальну суму 14848,12 грн., до проміжного ліквідаційного балансу відповідача, є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно наявності підстав для задоволення позову не спростовує.

Витрати зі сплати позивачем судового збору відповідно до п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Діамед (07852, Київська обл., Бородянський р-н, с. Микуличі, вул. Центральна, буд. 2 літ. Б, код 21526737) в особі голови ліквідаційної комісії включити грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Грінвуд (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, буд. 9, кімн. 414, код 31023578) в сумі 14848 (чотирнадцять тисяч вісімсот сорок вісім) грн. 12 коп. до проміжного ліквідаційного балансу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Діамед (07852, Київська обл., Бородянський р-н, с. Микуличі, вул. Центральна, буд. 2 літ. Б, код 21526737) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Грінвуд (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, буд. 9, кімн. 414, код 31023578) 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 18.07.2019 р.

Суддя В.М. Бабкіна