ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2019 року м. Дніпро Справа № 908/32/15-г

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач)

судді Кузнецов В.О., Чус О.В.

секретар Крицька Я.Б.

за участю:

ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк": Сушко Т.В., адвокат;

ліквідатор: Загрія Р.О., арбітражний керуючий

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Татісс Бізнес"

на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.08.2018 року (повний текст складено 15.08.2018 року)

у справі № 908/32/15-г (суддя Ніколаєнко Р.А., м. Запоріжжя)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Татісс Бізнес";

Ревчука ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода" та ОСОБА_2 , витребування (вилучення) нерухомого майна у Товариства з обмеженою відповідальністю "Татісс Бізнес" та визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода" права власності на нерухоме майно

в межах справи про

банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода"

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода" звернулося до господарського суду Запорізької області з позовною заявою (з урахуванням уточнень позовних вимог) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Татісс Бізнес" та ОСОБА_2 про визнання недійсними п`яти договорів купівлі-продажу від 26.03.2010 року, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода" та ОСОБА_2 ; витребування нерухомого майна від Товариства з обмеженою відповідальністю "Татісс Бізнес" та визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода" права власності на майно.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.08.2018 позов задоволено повністю:

- визнано недійсним договір купівлі-продажу від 26.03.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С. за реєстровим № 820, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода" та фізичною особою ОСОБА_2 , об`єкт відчуження: будівля виробничого корпусу № 1, літ. Р загальною площею - 3 490,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнано недійсним договір купівлі-продажу від 26.03.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С. за реєстровим № 822, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода" та фізичною особою ОСОБА_2 , об`єкт відчуження: будівля адміністративно-побутового корпусу, літ. С-2, загальною площею - 588,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнано недійсним договір купівлі-продажу від 26.03.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С. за реєстровим № 824, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода" та фізичною особою ОСОБА_2 , об`єкт відчуження: гараж, літ. X загальною площею - 144,8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнано недійсним договір купівлі-продажу від 26.03.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С. за реєстровим № 826, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода" та фізичною особою ОСОБА_2 , об`єкт відчуження: будівля виробничого корпусу № 2, літ. Т загальною площею - 1 732,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнано недійсним договір купівлі-продажу від 26.03.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С. за реєстровим № 828, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода" та фізичною особою ОСОБА_2 , об`єкт відчуження: будівля контрольно-пропускного корпусу, літ. Ч загальною площею - 24,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Татісс Бізнес" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода" нерухоме майно: будівля виробничого корпусу №1, літ. Р загальною площею - 3490,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 6а; будівля адміністративно-побутового корпусу, літ. С-2 загальною площею - 588,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; гараж літ. Х загальною площею - 144,8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; будівля виробничого корпусу № 2, літ. Т загальною площею - 1732,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; будівля контрольно-пропускного корпусу, літ. Ч загальною площею - 24,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнано за ТОВ "Фірма "Згода" право власності на нерухоме майно: будівля виробничого корпусу №1, літ. Р загальною площею - 3490,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 а; будівля адміністративно-побутового корпусу, літ. С-2 загальною площею - 588,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 а; гараж літ. Х загальною площею - 144,8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; будівля виробничого корпусу № 2, літ. Т загальною площею - 1732,1 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1 ; будівля контрольно-пропускного корпусу, літ. Ч загальною площею - 24,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 Запоріжжя, АДРЕСА_1 , буд. АДРЕСА_1 а.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилався на те, що місцевим господарським судом під час постановлення ухвали від 10.08.2018 року безпідставно не були прийняті до уваги обставини, на які посилалися відповідачі, а також невірно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права. Суд незаконно залишив поза увагою пропущення позивачем строку позовної давності, безпідставно посилаючись на статтю 344 Цивільного кодексу України. Право власності на нерухоме майно підтверджено наявними договорами купівлі-продажу та згодою на такий первинний продаж оспорюваного майна керівниками позивача - ТОВ "Фірма "Згода" ще у 2010 році. Суд безпідставно та помилково відновив строки позовної давності. У ліквідаторів ТОВ "Фірма "Згода" ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутні повноваження на подання відповідного позову, а також заяви про уточнення позовних вимог у даній справі. На вказане перевищення повноважень з боку арбітражних керуючих і, як наслідок, на неправомірність подання позову про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, витребування нерухомого майна та визнання за ТОВ "Фірма "Згода" права власності на нерухоме майно, неодноразово звертали увагу суду відповідачі, натомість, суд першої інстанції безпідставно не прийняв вказані доводи до уваги та не надав їм належної оцінки. Відчуження спірного майна відбулося в період ліквідаційної процедури боржника - ТОВ "Фірма "Згода", а відтак арбітражний керуючий Нікітенко М.О. мав необхідний обсяг повноважень діяти від імені ТОВ "Фірма "Згода". Подавати позов з одночасними вимогами про визнання угод недійсними, посилаючись на статтю 203, 215 Цивільного кодексу України та про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є неможливим з огляду на правову природу походження відповідних підстав для подання позовів з такими вимогами. ТОВ "Татісс Бізнес" є добросовісним набувачем, який сплатив за відповідне майно кошти, у зв`язку з чим рішення про витребування нерухомого майна є незаконним. Враховуючи наявність судового рішення, що набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав - провадження у справі № 908/32/15-г за позовною заявою ТОВ "Фірма "Згода" до ТОВ "Татісс Бізнес", ОСОБА_2 , третя особа - Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, витребування нерухомого майна та визнання за ТОВ "Фірма "Згода" права власності на нерухоме майно - підлягало закриттю, що не було зроблено судом першої інстанції. Підставою визнання оспорюваних договорів купівлі-продажу недійсними як в цивільній справі, так і в даній справі був факт скасування постановою Вищого господарського суду України від 16.06.2010 року у справі № 26/43/10 постанови Господарського суду Запорізької області від 15.02.2010 року та припинення провадження у справі про банкрутство, а відтак в обох справах ставилося питання про вибуття майна з володіння на неправомірних підставах. Думка суду першої інстанції про те, що матеріалами справи нібито підтверджується вибуття з володіння ТОВ "Фірма "Згода" власного майна поза його волею - повністю спростовується поясненнями ОСОБА_5 , що був директором вказаного підприємства, а також всіма рішеннями судів в рамках вже зазначених вище цивільних справ, протягом розгляду яких представники ТОВ "Фірма "Згода" неодноразово підтверджували факт того, що майно Товариства вибуло саме за його волею.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Ліквідатор ТОВ "Фірма "Згода" арбітражний керуючий Загрія Р.О. в заяві про захист права поза межами строку позовної давності просив суд визнати поважними причини пропущення строків позовної давності та захистити порушені права ТОВ "Фірма "Згода" щодо задоволення позовної заяви ТОВ "Фірма "Згода" про визнання недійсними договорів купівлі-продажу між ТОВ "Фірма "Згода" та ОСОБА_2 , витребування нерухомого майна у ТОВ "Татісс Бізнес" та визнання за ТОВ "Фірма "Згода" права власності на нерухоме майно, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду - без змін. Посилався на те, що постановою Вищого господарського суду України від 16.06.2010 року у справі № 26/43/10 було встановлено безпідставність порушення справи про банкрутство ТОВ "Фірма "Згода" за спрощеною процедурою та визнання боржника банкрутом, оскільки ТОВ "Фірма "Згода" був порушений порядок добровільної ліквідації, що свідчить про намір ТОВ "Фірма "Згода" уникнути виконання своїх зобов`язань перед ПАТ "Промінвестбанк", в забезпечення якому було передано нерухоме майно, щодо якого заявлені вимоги, що є предметом даного спору. В межах незаконно порушеної справи про банкрутство ліквідатором ОСОБА_6 було відчужено нерухоме майно ТОВ "Фірма "Згода", однак грошові кошти, отримані від реалізації майна, не тільки в межах самої справи про банкрутство № 26/43/10, а й навіть після припинення провадження у справі № 26/43/10, не були направлені на погашення кредиторських вимог ПАТ "Промінвестбанк", що було встановлено судами першої та апеляційної інстанцій та підтверджено матеріалами справи. Після придбання спірного майна, ОСОБА_2 майже одразу (на протязі 4-днів) здійснив його безоплатне відчуження за п`ятьма договорами дарування від 01.04.2010 року на користь ТОВ "Раміта-2008", яке в свою чергу за п`ятьма договорами купівлі-продажу нерухомого майна від 30.04.2010 року здійснило відчуження цих же об`єктів на користь ТОВ "Татісс Бізнес", що фактично свідчить про вчинення дій, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити в подальшому поновлення порушених прав та інтересів забезпеченого кредитора - ПАТ "Промінвестбанк". Тобто, нерухоме майно ТОВ "Фірма "Згода", яке перебувало в іпотеці Банку було відчужено тричі на протязі лише одного місяця. При цьому, Банк взагалі не отримав коштів від реалізації предметів іпотеки. Таким чином, укладення цих договорів не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, які породжуються відповідним правочином, а фактично були направлені на приховання спірного нерухомого майна. Директором ТОВ "Фірма "Згода" ОСОБА_5 грошові кошти, отримані від продажу майна не були направлені на погашення заборгованості за кредитами перед ПАТ "Промінвестбанк", а 16.07.2010 року сума в розмірі 3 500 000,00 грн. була перерахована з рахунку ТОВ "Фірма "Згода" на рахунок ФОП ОСОБА_5 як поворотна фінансова допомога, що підтверджує його дії в особистих інтересах. Всі ці обставини у сукупності підтверджують те, що юридична особа ТОВ "Фірма "Згода" не могла звернутися до суду для захисту свого права, оскільки в цей період керівником юридичної особи був ОСОБА_5 , який ухилився навіть від перерахування вже наявних коштів на рахунку для погашення кредитної заборгованості перед Банком, що є поважними причинами пропущення строку позовної давності. Ліквідатор банкрута Гаврилюк Є.В. вчиняв активні дії з захисту порушеного права власності ТОВ "Фірма "Згода", подавши у серпні 2015 року заяву про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 23.07.2014 року, що є перериванням перебігу строку позовної давності. 01.09.2015 року Верховним Судом України відмовлено у допуску касаційної скарги до провадження. Як свідчать матеріали справи, в період з 02.08.2010 року по 01.09.2015 року ПАТ "Промінвестбанк" здійснювався захист свого порушеного права та порушеного права власності ТОВ "Фірма "Згода" шляхом оскарження договорів купівлі-продажу, тому потреби в подачі аналогічного позову ТОВ "Фірма "Згода" не було, що також свідчить про можливість поновлення судом пропущеного строку позовної давності. Оскільки на протязі періоду часу з 02.08.2010 року по 29.09.2014 року ТОВ "Фірма "Згода" не визнавало порушення своїх прав при відчуженні нерухомого майна, тобто не вважало своє право порушеним, то відтак - цей період і не можна було зараховувати до строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор ТОВ "Фірма "Згода" арбітражний керуючий Загрія Р.О. просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.08.2018 року залишити в силі. Посилався на те, що ухвала суду першої інстанції законна, обґрунтована, прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі обставини справи, в межах наданих суду повноважень та судом першої інстанції вірно застосовано як норми матеріального, так і процесуального права. Позовні вимоги про визнання договорів недійсними, витребування майна та визнання права власності є нерозривно пов`язаними між собою та спрямовані на досягнення єдиної мети - відновлення порушеного права власності. Аналізуючи норми законодавства України, ліквідатор вважає, що положення про позовну давність до позовних вимог про витребування майна у порядку статті 388 Цивільного кодексу України не застосовуються (правова позиція, викладена в постанові Вищого господарського суду України у справі № 916/2129/15 від 26.04.2016 року). Вимоги щодо визнання договорів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на це майно нерозривно пов`язані між собою та спрямовані на відновлення порушеного права власності, тому строк позовної давності відносно цих позовних вимог не застосовується. Судом першої інстанції правомірно відхилено заяви відповідачів про застосування позовної давності. Щодо посилання скаржника про відсутність у ліквідатора ТОВ "Фірма "Згода" Загрія Р.О. повноважень на подання позову у даній справі ліквідатор зазначив, що він має всі права керівника підприємства і має право від імені керівника підприємства подавати позовні заяви для захисту прав та інтересів банкрута. Враховуючи правову позицію Верховного Суду, позовні вимоги щодо витребування нерухомого майна за пунктом 3 частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України від його набувача є правомірними, оскільки ліквідатор ОСОБА_6 уклав договори купівлі-продажу нерухомого майна від імені власника - ТОВ "Фірма "Згода" в межах процедури банкрутства 26.03.2010 року не маючи на це законного права, оскільки був призначений ліквідатором ТОВ "Фірма "Згода" постановою Господарського суду Запорізької області від 15.02.2010 року у справі № 26/43/10, яка була скасована постановою Вищого господарського суду України від 16.06.2010 року та провадження у справі про банкрутство було припинено. Враховуючи, що нерухоме майно банкрута вибуло з володіння власника на підставі договорів купівлі-продажу, які, в свою чергу були укладені внаслідок застосування судового акту, який був скасований, то такі договори є оспорюваними правочинами та підлягають визнанню недійсними. Судом першої інстанції правомірно застосовано при вирішенні даної справи статтю 388 Цивільного кодексу України. Спосіб захисту майнового права ТОВ "Фірма "Згода" з пред`явленням вимог у відповідності до статей 203, 215 Цивільного кодексу України є цілком ефективним, оскільки в даному випадку є однорідними підстави заявлення всіх позовних вимог.

ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в письмових поясненнях по апеляційній скарзі посилалося на те, що упродовж 2010 - 2015 років на розгляді в судах загальної юрисдикції перебував спір про визнання недійсними оспорюваних правочинів, в зв`язку з чим у ТОВ "Фірма "Згода" не було необхідності звертатися за захистом свого майнового інтересу. На протязі всього розгляду справи № 2-4921/2010 (2-2879/11), який тривав з 2010 року по 2014 рік ТОВ "Фірма "Згода" факт порушення свого права не визнавало взагалі та доводило в суді, що оскаржуваними договорами купівлі-продажу нерухомого майна ОСОБА_2 , а згодом ТОВ "Татісс Бізнес" будь-які права Товариства не були порушені. Будучи керівником ТОВ "Фірма "Згода" та достовірно знаючи про кредитну заборгованість підприємства перед Банком ОСОБА_5 замість того, щоб отримані від продажу спірного нерухомого майна грошові кошти направити Банку на погашення заборгованості, направив їх собі в якості начебто фінансової допомоги. Таким чином, ОСОБА_5 умисно не здійснював жодних дій на повернення цього майна до власності ТОВ "Фірма "Згода" та умисно вчиняв бездіяльність. Внаслідок незаконного продажу майна та не направлення коштів на погашення заборгованості за кредитами перед ПАТ "Промінвестбанк" у провадженні СВ Вознесенського ВП Дніпровського ВН ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні за № 0000009 від 16.04.2013 року за ознаками частини 5 статті 191 Кримінального кодексу України стосовно службових осіб ТОВ "Фірма "Згода". Зазначені обставини свідчать про наявність підстав для поновлення строку позовної давності, оскільки керівник ТОВ "Фірма "Згода" ОСОБА_5 умисно діяв всупереч інтересам підприємства. Тільки починаючи з 2015 року ТОВ "Фірма "Згода" набуло реальну можливість захистити свої порушені права.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.12.2018 року у даній справі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Татісс Бізнес" задоволено, ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.08.2018 року скасовано, прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, витрати з оплати судового збору за подання позовної заяви віднесено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода", стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Татісс Бізнес" судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1 762,00 грн.

Додатковою постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.01.2019 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Татісс Бізнес" судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 106 066, 00 грн.

Постановою Верховного Суду від 09.04.2019 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода" в особі ліквідатора Загрія Романа Олеговича задоволено частково, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.12.2018 року скасовано, справу передано на новий апеляційний розгляд до Центрального апеляційного господарського суду в іншому складі суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2019 року апеляційну скаргу прийнято до розгляду, розгляд справи призначено у судовому засіданні 18.06.2019 року.

У зв`язку з відрядженням головуючого судді Вечірка І.О. та судді Кузнецова В.О. ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2019 року розгляд справи призначено в судовому засіданні на 04.07.2019 року.

04.07.2019 року на адресу апеляційного господарського суду від ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із неможливістю забезпечення направлення в судове засідання повноважного представника.

Також, 04.07.2019 року на адресу апеляційного господарського суду від ТОВ "Татісс Бізнес" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю забезпечення направлення в судове засідання повноважного представника (адвокат, який був представником раніше 04.07.2019-05.07.2019 року знаходився у відрядженні в м. Києві).

Враховуючи наявність клопотань ОСОБА_2 та ТОВ "Татісс Бізнес" про відкладення розгляду справи, ухвалою від 04.07.2019 року апеляційний господарський суд відклав розгляд апеляційної скарги на 15.07.2019 року.

15.07.2019 року на адресу апеляційного господарського суду від ОСОБА_2 електронною поштою надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із неможливістю забезпечення направлення в судове засідання повноважного представника, який перебуває у відрядженні.

Також, 15.07.2019 року на адресу апеляційного господарського суду від ТОВ "Татісс Бізнес" електронною поштою надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю забезпечення направлення в судове засідання повноважного представника, оскільки адвокат перебуває на лікарняному.

До вказаних клопотань ОСОБА_2 та ТОВ "Татісс Бізнес" не надано доказів в їх обґрунтування.

Розглянувши заявлені клопотання відповідачів, колегія суддів дійшла висновку про відмову у їх задоволенні, виходячи з того, що відповідно до вимог пункту 11 статті 270 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає розгляд справи, коли спір не може бути вирішено в даному засіданні, зокрема, через нез`явлення в засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може не брати до уваги доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з вимогами статті 56 Господарського процесуального кодексу України. Неможливість такої заміни представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах, беручи до уваги, що відповідно до вимог статті 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладено на сторони.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідачів за наявними у ній матеріалами.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком "Промінвестбанк" (кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода" (позичальник) 14.02.2007 року укладено договір про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 04-0138/02-01 (т. 6, а. с. 14-24).

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 04-0138/02-01 між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком "Промінвестбанк" (іпотекодержатель) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода" (іпотекодавець) 14.06.2007 року укладено іпотечний договір № 47/3-07іп/О (т. 6, а. с.25-29), відповідно до умов якого Банку передано в іпотеку виробничу базу, що знаходиться по АДРЕСА_1 і складається з наступних будівель: адміністративно-побутового комплексу, літера С-2, загальною площею 588,4 м. кв. ; виробничого корпусу № 1, літера Р, загальною площею 3490,4 м. кв..; виробничого корпусу № 2, літера Т, загальною площею 1733,4 м. кв.; контрольно-пропускного пункту, літера Ч, загальною площею 24,2 м. кв.; гараж, літера Х, загальною площею 144,8 м. кв.

Рішеннями Господарського суду Запорізької області від 04.11.2009 року у справі № 8/310/09, від 11.11.2009 у справі № 22/228/09 та від 18.01.2010 року у справі № 27/235/09 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода" на користь Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк", в тому числі і за кредитним договором № 04-0138/02-01 від 14.02.2007 року стягнуто заборгованість у загальному розмірі 29 924 434,98 грн., 57 581,39 доларів США та 1 440,87 євро.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.02.2010 року у справі № 26/43/10 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода".

Постановою Господарського суду Запорізької області від 15.02.2010 року у справі № 26/43/10 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Нікітенка Микиту Олександровича.

Ухвалами Господарського суду Запорізької області від 10.03.2010 року у справі № 26/43/10 скасовано обтяження рухомого майна ТОВ "Фірма "Згода", яке було предметом забезпечення виконання кредитних зобов`язань ТОВ "Фірма "Згода" перед Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" за кредитними договорами.

З метою продажу майна підприємства-банкрута ТОВ "Фірма "Згода" (продавець), в особі ліквідатора Нікітенка Микити Олександровича 26.03.2010 року укладено з громадянином ОСОБА_2 (покупець) п`ять договорів купівлі-продажу наступного нерухомого майна (т. 6, а. с.61-70), що розташоване по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 : будівля виробничого корпусу № 1, літ. Р загальною площею 3490,4 м. кв.; будівля адміністративно-побутового корпусу, літ. С-2, загальною площею 588,4 м. кв.; гараж, літ. X загальною площею 144,8 м. кв.; будівля виробничого корпусу № 2, літ. Т загальною площею 1732,1 м. кв.; будівля контрольно-пропускного корпусу, літ. Ч загальною площею 24,2 м. кв.

Після придбання майна ОСОБА_2 здійснив його безоплатне відчуження за п`ятьма договорами дарування від 01.04.2010 року на користь ТОВ "Раміта-2008", а ТОВ "Раміта-2008", яке, в свою чергу, за п`ятьма договорами купівлі-продажу нерухомого майна від 30.04.2010 року здійснило відчуження тих же об`єктів на користь ТОВ "Татісс Бізнес".

Як вбачається із отриманих судом матеріалів від приватного нотаріуса Швецової О.С., що стосувалися нотаріального посвідчення договорів дарування, ОСОБА_2 згідно з протоколом зборів учасників ТОВ "Раміта-2008" від 09.09.2009 року увійшов до складу учасників ТОВ "Раміта-2008", якому ОСОБА_2 відчужив майно за договорами дарування від 01.04.2010 року, а потім за участі ОСОБА_2 прийнято рішення про продаж майнового комплексу у складі п`яти об`єктів за ціною не менше 4 200 000 грн., що вбачається з протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Раміта-2008" від 29.04.2010 року.

З протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Татісс Бізнес" від 29.04.2010 року вбачається, що учасником цього Товариства вирішено придбати у ТОВ "Раміта-2008" майновий комплекс за ціною не вище 4 230 000 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.06.2010 року у справі № 26/43/10 скасовано постанову Господарського суду Запорізької області від 15.02.2010 року, провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода" припинено.

Матеріали справи свідчать, що згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2013 року до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого частиною 5 статті 191 Кримінального кодексу України, внесено відомості про кримінальне провадження за заявою ПАТ "Промінвестбанк" про те, що службові особи ТОВ "Фірма "Згода" за попередньою змовою зі службовими особами ТОВ "Раміта-2008", ТОВ "Татісс Бізнес", ОСОБА_5 , ОСОБА_7 О ОСОБА_8 ., арбітражним керуючим Нікітенком М.О., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С. незаконно заволоділи майном ПАТ "Промінвестбанк", якому в іпотеку за договором іпотеки № 47/3-182іп/О ТОВ "Фірма "Згода" передане нерухоме майно, щодо якого заявлені вимоги, які є предметом даного судового розгляду.

Доказів закриття зазначеного кримінального провадження матеріали справи не містять.

У провадженні Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя перебувала справа № 2-2879/11 за позовом ПАТ "Промінвестбанк" до ТОВ "Фірма "Згода", ОСОБА_2 , ТОВ "Раміта-2008", ТОВ "Татісс Бізнес", ТОВ "Інвесткредит" про визнання недійсними п`яти договорів купівлі-продажу від 26.03.2010 року, укладених між ТОВ "Фірма "Згода" та ОСОБА_2 , договорів від 30.04.2010 року, укладених між ОСОБА_2 та ТОВ "Раміта-2008", іпотечних договорів від 10.06.2010 року.

27.12.2010 року Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя у справі № 2-4921/2010 було прийнято рішення про задоволення позову ПАТ "Промінвестбанк" повністю.

23.03.2011 року Апеляційним господарським судом Запорізької області рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 27.12.2010 року залишено без змін.

13.07.2011 року Вищий спеціалізований суд України скасував рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 27.12.2010 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 23.03.2011 року та передав справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

22.02.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя у справі № 2-2879/11 було прийнято рішення про відмову в позові ПАТ "Промінвестбанк".

14.06.2012 року Апеляційним судом Запорізької області рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2012 року залишено без змін.

10.10.2012 року Вищий спеціалізований суд України скасував рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 22.02.2012 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 14.06.2012 року та задовольнив позовні вимоги ПАТ "Промінвестбанк". 26.06.2013 року Верховний Суд України скасував рішення Вищого спеціалізованого суду України від 10.10.2012 року, а справу направив на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

16.10.2013 року Вищий спеціалізований суд України скасував ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 14.06.2012 року, а справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12.02.2014 року у справі № 22-ц/778/125/14 за результатами нового апеляційного розгляду провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсними укладених договорів було закрито за непідвідомчістю спору цивільним судам та зазначенням про підвідомчість його судам господарської юрисдикції.

23.07.2014 року Вищий спеціалізований суд України ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 12.02.2014 року залишив без змін.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 6, а. с.71-73), на момент звернення ТОВ "Фірма "Згода" з позовом до Господарського суду Запорізької області власником вищезазначеного нерухомого майна згідно із договором купівлі-продажу від 30.04.2010 року є Товариство з обмеженою відповідальністю "Татісс Бізнес".

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.02.2015 року у справі № 908/32/15-г за заявою ініціюючого кредитора Запорізької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області Державної фіскальної служби України порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода".

Постановою Господарського суду Запорізької області від 07.07.2015 року у справі № 908/32/15-г Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено Гаврилюка Є.В.

08.12.2017 року до Господарського суду Запорізької області від ліквідатора ТОВ "Фірма "Згода" ОСОБА_9 В ОСОБА_10 надійшла позовна заява до ТОВ "Татісс Бізнес", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (скорочено ПАТ "Промінвестбанк") про витребування нерухомого майна та визнання за ТОВ "Фірма "Згода" права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.12.2017 року прийнято до розгляду в межах справи № 908/32/15-г про банкрутство ТОВ "Фірма "Згода" вказану позовну заяву, вжито заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.04.2018 року за мотивованим клопотанням позивача залучено до участі у розгляді заяви ТОВ "Фірма "Згода" про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, витребування нерухомого майна та визнання права власності на майно співвідповідача - ОСОБА_2 .

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.01.2018 року звільнено арбітражного керуючого Гаврилюка Є.В. від виконання обов`язків ліквідатора банкрута та призначено ліквідатором у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода" арбітражного керуючого Загрія Романа Олеговича.

ТОВ "Татісс Бізнес" 22.05.2018 року у відзиві на позовну заяву зазначив про сплив позовної давності по заявлених вимогах.

Також в судовому засіданні 29.05.2018 року ТОВ "Татісс Бізнес" було подано суду окрему заяву від 22.05.2018 року щодо застосування строку позовної давності та в якій зазначило, що трирічний строк позовної давності є пропущеним, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

ОСОБА_2 29.05.2018 року звернувся до суду із заявою щодо застосування строку позовної давності.

Оскільки постанова місцевого господарського суду про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Згода" у справі № 26/43/10 скасована судом касаційної інстанції, позивач вважає, що належне йому нерухоме майно відчужене особою (ліквідатором), яка не мала на це права, поза волею позивача, що і стало причиною спору.

Місцевий господарський суд, у зв`язку з порушенням норм статті 203 Цивільного кодексу України при укладенні оспорюваних договорів купівлі-продажу від 26.03.2010 року, що виявилось у відсутності волі ТОВ "Фірма "Згода" на відчуження майна Товариства через укладення угоди арбітражним керуючим, який не мав на це повноважень визнав вищезазначені договори недійсними на підставі статті 215 Цивільного кодексу України та задовольнив вимогу про витребування спірного майна відповідно до статті 388 цього Кодексу. Господарським судом також визнано право власності ТОВ "Фірма "Згода" на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

3.3.1. Норми права, що підлягають застосуванню.

Цивільний кодекс України.

Частини 1-5 статті 203 - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частина 1 статті 215 - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Стаття 256 - позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 257 - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Стаття 260 - позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Частина 1 статті 261 - перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частини 2 - 5 статті 267 - заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Частини 1 - 3 статті 319 - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Частини 1 - 2 статті 321 - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 387 - власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Частина 1 статті 388 - якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублено власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Господарський процесуальний кодекс України.

Частина 1 статті 74 - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 1 статті 86 - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному. об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина 3 статті 86 - суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частина 1 статті 236 - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частина 5 статті 236 - обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частина 1 статті 269 - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частина 2 статті 269 - суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

3.3.2 Юридична оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з того, що звертаючись з позовом про визнання недійсним правочину, позивач згідно з вимогами статей 15, 16 Цивільного кодексу України та статей 2, 13, 74 Господарського процесуального кодексу України повинен довести наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення, а також наявність порушення його цивільного права чи охоронюваного законом інтересу як підстави для їх захисту.

Зокрема, згідно з положеннями статей 203, 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину може бути вчинення його особою за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності та невідповідність волевиявлення учасника правочину його внутрішній волі.

Позбавлення особи внаслідок укладення такого правочину належного їй права може бути підставою для висновку про його порушення.

За змістом частини 5 статті 12 Цивільного кодексу України вбачається, що добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач є добросовісним поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод для вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Втручання у право власності є виправданим, якщо воно здійснюється з метою суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі такого публічного інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини про право на мирне володіння майном, якщо не буде забезпечено справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

Матеріалами справи підтверджується факт вибуття нерухомого майна з володіння ТОВ "Фірма "Згода" поза його волею, іншим шляхом.

Так, Господарським судом Запорізької області щодо ТОВ "Фірма "Згода" була порушена справа про банкрутство № 26/43/10, а постановою Господарського суду Запорізької області від 15.02.2010 року вказане Товариство визнано банкрутом.

Нерухоме майно ТОВ "Фірма "Згода" було реалізоване ліквідатором Товариства Нікітенком М.О. в межах ліквідаційної процедури у справі про банкрутство ТОВ "Фірма "Згода".

26.03.2010 року ліквідатором укладено з громадянином ОСОБА_2 п`ять договорів купівлі-продажу нерухомого майна, що розташоване по АДРЕСА_1 .

Проте, постановою Вищого господарського суду України від 16.06.2010 року у справі № 26/43/10 було скасовано постанову Господарського суду Запорізької області від 15.02.2010 року, провадження у справі про банкрутство ТОВ "Фірма "Згода" припинено, як таке , що було порушено без достатніх правових підстав.

Скасування судом касаційної інстанції постанови Господарського суду Запорізької області від 15.02.2010 року та припинення провадження у даній справі означає, що здійснення ліквідаційної процедури, в тому числі й продаж у її межах майна боржника ліквідатором, не може розцінюватися як вчинення правочинів купівлі-продажу та розпорядження майном з вираженням волі власника - ТОВ "Фірма "Згода" та в межах повноважень, передбачених Законом про банкрутство, з дотриманням чого мають вчинятися правочини за вимогами статті 203 Цивільного кодексу України..

Місцевий господарський суд, пославшись на частину 2 статті 26 Закону про банкрутство, правомірно звернув увагу на те, що продаж майна, яке було предметом іпотеки, відповідно до угод, укладених ТОВ "Фірма "Згода" з ОСОБА_2 , в силу приписів цього Закону мав бути спрямований на забезпечення першочергового задоволення вимог забезпеченого кредитора - Банку та мати наслідком першочергове задоволення (часткове задоволення) вимог Банку. Проте, матеріали справи не містять доказів того, що з вчиненням та виконанням договорів купівлі-продажу у ліквідаційній процедурі у справі № 26/43/10 настали наслідки, встановлені законодавством про банкрутство.

Разом із тим, слід звернути увагу на наявність інших обставин, які мають враховуватися судом при наданні оцінки відповідності вимогам законодавства договорів купівлі-продажу від 26.03.2010 року та наявності підстав для витребування майна.

Матеріали справи свідчать, що після придбання майна у ТОВ "Фірма "Згода" ОСОБА_2 майже одразу здійснив його безоплатне відчуження за п`ятьма договорами дарування від 01.04.2010 року на користь ТОВ "Раміта 2008", а ТОВ "Раміта 2008" в свою чергу здійснило відчуження тих же об`єктів на користь ТОВ "Татісс Бізнес". При цьому, згідно з протоколом учасників ТОВ "Раміта 2008" від 09.09.2010 року ОСОБА_2 увійшов до складу учасників ТОВ "Раміта 2008", якому ОСОБА_2 відчужив майно за договорами дарування від 01.04.2010 року. В подальшому за участі ОСОБА_2 ТОВ "Раміта 2008" було прийнято рішення про продаж майнового комплексу у складі п`яти об`єктів за ціною не менше 4 200 000,00 грн., що вбачається з протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Раміта 2008" від 29.04.2010 року.

ТОВ "Раміта 2008", в свою чергу, за п`ятьма договорами купівлі-продажу нерухомого майна від 30.04.2010 року здійснило відчуження тих же об`єктів на користь ТОВ "Татісс Бізнес".

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 26.03.2010 року, укладених ліквідатором ТОВ "Фірма "Згода" та ОСОБА_2 .

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачами у справі - ТОВ "Татісс Бізнес" та ОСОБА_2 було заявлено про застосування строку позовної давності до вимог ТОВ "Фірма "Згода".

До позовних вимог про визнання недійсними договорів при витребуванні майна на підставі статей 203, 215, 387, 388 Цивільного кодексу України застосовується загальна позовна давність у три роки.

Аналогічна правова позиція підтверджується постановами Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 907/50/16, від 05.12.2018 року у справі № 522/2201/15-ц, від 17.10.2018 року у справі № 362/44/17.

Скасовуючи у даній справі постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.12.2018 року та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд в постанові від 09.04.2019 року звернув увагу, що на позов ТОВ "Фірма "Згода", який спрямований на захист порушеного права власності, згідно із статтею 527 Цивільного кодексу України поширюється загальна позовна давність, і на підставі частини 1 статті 257 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення прав і законних інтересів. При цьому, за змістом вказаної статті, для визначення початку перебігу позовної давності має значення не лише безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини такого порушення. Оскільки боржник, як юридична особа, був стороною у справі № 26/43/10 про його банкрутство, припиненій постановою Вищого господарського суду України від 16.06.2010 року, як такій, що порушена безпідставно, то з моменту припинення незаконно порушеного банкрутства боржник, в особі його органу управління міг довідатись про незаконність дій ліквідатора Нікітенка М.О. з відчуження майна боржника в незаконному провадженні у справі про банкрутство. Отже, перебіг позовної давності щодо визнання недійсними оспорюваних договорів від 26.03.2010 року розпочався для органу управління боржника та нових ліквідаторів у справі про банкрутство № 908/32/15-г з 17.06.2010 року.

Таким чином, позовна заява ТОВ "Фірма "Згода" про визнання недійсними договорів та витребування майна була подана до Господарського суду Запорізької області за межами строку позовної давності, встановленого статтею 257 Цивільного кодексу України.

З аналізу приписів частини 5 статті 267 ЦК України вбачається, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Закон не встановлює, з чиєї ініціативи суд визнає причини пропуску позовної давності поважними. Як правило, це відбувається за заявою (клопотанням) позивача, з наведенням відповідних доводів і поданням належних та допустимих доказів, однак, суд не обмежений у захисті цивільного права за відсутності такого клопотання, що підтверджується системним аналізом частин 2-5 статті 267 ЦК України. Відповідна ініціатива про захист порушеного права може виходити і від інших учасників судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ "Фірма "Згода" в особі ліквідатора Загрія Р.О. було подано відзив на заяву ТОВ "Татісс Бізнес" щодо застосування строків позовної давності, в якому він зазначив про наявність поважних причин для захисту порушеного права, а зокрема, необхідність задоволення вимог кредитора - заставодержателя спірного майна ПАТ "Промінвестбанк", яке було відчужено у незаконно порушеній справі про банкрутство; тривале здійснення кримінального провадження щодо посадових осіб боржника, які заволоділи заставним майном у протиправний спосіб; наявність на розгляді в судах загальної юрисдикції спору про визнання недійсним оспорюваних правочинів упродовж 2010-2015 років, провадження в якому було закрито за непідвідомчістю спору суду цивільної юрисдикції, що ускладнювало розуміння позивачем можливості дізнатися про порушення його права та необхідності захисту свого майнового інтересу саме у господарському суді, з огляду на участь у перепродажі майна фізичної особи ОСОБА_2 (т. 11, а. с. 174-176).

Про наявність таких обставин зазначав також ПАТ "Промінвестбанк", як у поясненнях на заяву щодо застосування строків позовної давності ТОВ "Татісс Бізнес", так і у відзиві на апеляційну скаргу.

При розгляді питання щодо наявності підстав для визнання поважними причин пропуску строку позовної давності у даній справі колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, протягом тривалого часу, в період з 2010 року по 2015 рік ПАТ "Промінвестбанк" здійснювався захист свого порушеного права та порушеного права власності ТОВ "Фірма "Згода" шляхом оскарження спірних договорів купівлі-продажу. За результатами нового апеляційного розгляду справи № 22-ц/778/125/14 ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12.02.2014 року в частині позовних вимог про визнання недійсними укладених договорів провадження у справі було закрито за непідвідомчістю спору цивільним судам та зазначенням про підвідомчість його судам господарської юрисдикції.

При цьому, тривалий розгляд справи в судах не призвів до захисту прав як особи, що зверталася з відповідним позовом до суду, так і власника майна - ТОВ "Фірма "Згода".

Провадження у новій справі про банкрутство ТОВ "Фірма "Згода" було порушене 16.02.2015 року.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2013 року до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого частиною 5 статті 191 Кримінального кодексу України, внесено відомості про кримінальне провадження за заявою ПАТ "Промінвестбанк" про те, що службові особи ТОВ "Фірма "Згода" за попередньою змовою зі службовими особами ТОВ "Раміта-2008", ТОВ "Татісс Бізнес", ОСОБА_5 , ОСОБА_2 ., арбітражним керуючим Нікітенком М.О., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С. незаконно заволоділи майном ПАТ "Промінвестбанк", якому в іпотеку за договором іпотеки № 47/3-182іп/О ТОВ "Фірма "Згода" передане нерухоме майно, щодо якого заявлені вимоги, які є предметом даного судового розгляду. Доказів закриття зазначеного кримінального провадження матеріали справи не містять.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що існують достатні правові підстави для визнання поважними причин пропуску строку позовної давності у даній справі.

Дослідивши надані сторонами докази, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання оспорюваних договорів недійсними згідно із статтею 215 Цивільного кодексу України у зв`язку з укладенням договорів внаслідок та на підставі судового рішення, а саме постанови Господарського суду Запорізької області від 15.02.2010 року у справі № 26/43/10, яке скасовано та не породило правових наслідків з моменту прийняття, та в порушення положень статті 203 Цивільного кодексу України.

Також, суд першої інстанції правомірно визнав обґрунтованою вимогу позивача про витребування майна від добросовісного набувача ТОВ "Татісс Бізнес" на підставі частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України.

Апеляційний господарський суд вважає, що місцевий господарський суд обґрунтовано визнав за ТОВ "Фірма "Згода" право власності на спірне нерухоме майно з огляду на невизнання відповідачами факту неправомірності вибуття майна з власності ТОВ "Фірма "Згода".

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду, оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами та не доводять порушення або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, ухвала місцевого господарського суду має бути залишена без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 275-282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Татісс Бізнес" - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.08.2018 року у справі № 908/32/15-г - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 19.07.2019 року.

Головуючий суддя ___________________ І.О. Вечірко

Суддя ___________________ В.О. Кузнецов

Суддя ___________________ О.В. Чус