ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2019 року м.Дніпро Справа № 904/480/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Широбокової Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Дніпровське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця", м.Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.04.2019, ухвалене суддею Петренко І.В., повний текст якого складений 12.04.2019, у справі №904/480/19

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Дніпровське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця", м. Дніпро

до Комунального позашкільного навчального закладу "Центр дитячої та юнацької творчості" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: Управління державної казначейської служби України в Індустріальному районі м. Дніпра

про стягнення 45112,72 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Дніпровське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця", м. Дніпро (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Комунального позашкільного навчального закладу "Центр дитячої та юнацької творчості" Дніпровської міської ради, м. Дніпро (далі - відповідач) в якій просить суд стягнути 45112,72 грн., з яких 5278,48 грн. основної заборгованості за період з 01.04.2018 по 01.07.2018; 10697,57 грн. основної заборгованості за період з 01.07.2018 по 01.01.2019, з урахуванням пункту 3.12 договору; 1075,97 грн. пені; 1597,61 грн. штрафу; 21409,12 грн. неустойки, з урахуванням частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України та пункту 10.13 договору; 4320,90 грн. основної заборгованості за договором відшкодування; 335,23 грн. трьох відсотків річних; 397,84 грн. інфляційних втрат (договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-3542-ОД від 05.08.2009; договір №ПР/БМЕУ-1-17-005/НКМ-В від 25.05.2017 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю до договору оренди від 05.08.2009 №12/02-3542-ОД).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди нерухомого майна №12/02-3542-ОД від 05.08.2009 щодо сплати орендних платежів за період з 01.04.2018 по 01.07.2018 (до припинення дії договору) та у період з 01.07.2018 по 01.01.2019 (за час фактичного користування майном після припинення дії договору, відповідно до п.3.12 договору); за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №ПР/БМЕУ-1-17-005/НКМ-В від 25.05.2017 щодо оплати отриманих послуг за період з 01.04.2018 по 31.12.2018; неповерненням майна за договором, що припинив свою дію 30.06.2018, внаслідок чого позивач нарахував неустойку, передбачену ст.785 ЦК України, п.10.13 договору; та в зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання застосування до відповідача штрафних санкцій, передбачених п.п.3.8, 3.9 договору, ст.625 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.04.2019 у справі №904/480/19 позов задоволено частково.

Стягнуто з Комунального позашкільного навчального закладу "Центр дитячої та юнацької творчості" Дніпровської міської ради, м. Дніпро на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Дніпровське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця", м. Дніпро 5278,48 грн. основної заборгованості за період з 01.04.2018 по 01.07.2018; 468,48 грн. пені; 263,93 грн. штрафу; 21395,14 грн неустойки, з урахуванням частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України та пункту 10.13 договору; 4320,81 грн. основної заборгованості за договором відшкодування; 131,04 грн. трьох відсотків річних; 397,84 грн. інфляційних втрат; 1404,64 грн судового збору.

В решті позовних вимог, а саме в частині стягнення з Комунального позашкільного навчального закладу "Центр дитячої та юнацької творчості" Дніпровської міської ради, м. Дніпро на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Дніпровське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця", м. Дніпро 607,49 грн. пені; 10697,57 грн. основної заборгованості за період з 01.07.2018 по 01.01.2019, з урахуванням пункту 3.12 договору; 1333,68 грн. штрафу; 13,98 грн. неустойки, з урахуванням частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України та пункту 10.13 договору; 0,09 грн. основної заборгованості за договором відшкодування; 204,19 грн. трьох відсотків річних, - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду в частині відмови у стягненні 10 697,57 грн основної заборгованості за договором оренди за період з 01.07.2018 по 01.01.2019, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Дніпровське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця", м. Дніпро, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, яке полягало в неправильному тлумаченні закону, який застосований до спірних відносин, просить рішення суду від 12.04.2019 скасувати частково та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги щодо стягнення 10 697,57 грн основної заборгованості задовольнити у повному обсязі.

При цьому в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права щодо орендної плати та неустойки.

Вважає, що висновок суду про неможливість задоволення вимоги стосовно стягнення основної заборгованості за договором оренди за період з 01.07.2018 по 01.01.2019 поряд зі стягненням неустойки за ст.785 ЦК України, оскільки вказане фактично є притягненням відповідача до подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення, є неправильним тлумаченням закону, адже орендна плата не є заходом відповідальності та не може бути ототожнена з неустойкою.

Зазначає, що нормами чинного законодавства чітко визначене поняття орендної плати та те, що орендна плата є істотною умовою договору, зокрема, це зазначено у ст.ст.284-286 Господарського кодексу України, ст.ст.18, 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", визначено п.5.2 договору, укладеного між сторонами.

Вказує, що Господарський суд Дніпропетровської області не дослідив умови договору оренди майна та не надав належної юридичної оцінки пункту 3.12 договору, яким визначено, що у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно, що призвело до невідповідності висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи.

Стверджує, що навіть після закінчення дії Договору, відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивача орендну плату до моменту повернення майна за актом приймання-передачі. При цьому, орендна плата сплачується саме за користування майном, а сплата неустойки є мірою цивільно-правової відповідальності за невиконання зобов`язань, яка полягає в покладенні на боржника додаткового зобов`язання за невиконання основного обов`язку, внаслідок чого боржник несе невигідні майнові наслідки за порушення зобов`язання.

Вважає, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення. При цьому системний аналіз ст. 758 ЦК вказує, що подвійна оренда плата є різновидом відповідальності за порушення зобов`язання, розмір якої встановлено законом та визначається відповідно до розміру орендної плати за користуванням майном. Тобто, орендна плата має сплачуватися орендарем незалежно від застосування орендодавцем свого права вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення, передбаченого статтею 785 Цивільного кодексу України.

Стверджує, що системний аналіз норм законодавства стосовно оренди майна, з урахуванням положень ст.11 ЦК України, ст.174 ГК України та умов договору оренди свідчить про те, що у зв`язку із припиненням договору у розумінні ст.291 ГК України - внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, у відповідача виник обов`язок негайно повернути позивачу майно з оренди шляхом підписання відповідного акту. Наслідком порушення виконання цього обов`язку є застосування до відповідача самостійної майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин у вигляді сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за час прострочення. При цьому, основне зобов`язання відповідача сплачувати орендну плату за весь час фактичного користування майном, яке виникло з договору оренди, не припиняється, оскільки його припинення у розумінні ст.795 ЦК України пов`язано не з закінченням строку, на який було укладено договір, а з моментом підписання сторонами відповідного документу (акту) про повернення орендарем предмета договору оренди.

В якості практики можливості застосування поряд зі стягнення орендної плати після закінчення терміну дії договору ще й неустойки, нарахованої відповідно до ст.785 ЦК України, скаржник навів постанови Вищого господарського суду України від 12.02.2014 у справі № 927/1215/13, від 07.11.2017 у справі № 910/1563/17, від 31.01.2017 у справі №922/1780/16.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач у справі - Комунальний позашкільний навчальний заклад "Центр дитячої та юнацької творчості" Дніпровської міської ради, м. Дніпро, вважає її необґрунтованою та такою, що суперечить матеріалам та обставинам справи, зазначає, що вимога позивача щодо стягнення 10697,57 грн. основної заборгованості за договором оренди за період з 01.07.2018 по 01.01.2019 не підлягає задоволенню, оскільки передбачена частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України неустойка є подвійною платою за користування річчю за час прострочення, а не штрафною санкцією в розумінні статті 230 Господарського кодексу України; одночасне стягнення орендної плати та неустойки у вигляді подвійної орендної плати, нарахованої за прострочення повернення орендованого майна, за один і той же період користування наймачем орендованим майном (за період з дня припинення дії договору оренди до дня повернення орендованого майна за актом) є неможливим, оскільки є притягненням відповідача до подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Саме тому, з метою недопущення притягнення відповідача до подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення, господарський суд визнав обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню частково вимогу позивача про стягнення з відповідача 21409,12 грн. неустойки, з урахуванням частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України та пункту 10.13 договору за період з 01.07.2018 по 01.01.2019, а саме у розмірі 21395,14 грн., а у вимозі позивача про стягнення 10697,57 грн. основної заборгованості за цей же період відмовив.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.05.2019 (суддя - доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Дніпровське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця", м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.04.2019 залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору у розмірі 2881,50 грн. за оскарження рішення суду. Апелянту наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 05.06.2019 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Іванов О.Г., судді - Дармін М.О., Березкіна О.В.) скаржнику відновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.04.2019 року у справі №904/480/19; зупинено дію оскаржуваного рішення на час розгляду апеляційної скарги; з урахуванням вимог частин 1, 10 ст.270 ГПК України та враховуючи суму спору, справу вирішено розглядати без повідомлення (виклику) сторін, в порядку письмового провадження; сторонам наданий строк для подання відзиву, зав, клопотань.

22.07.2019 року розпорядженням керівника апарату суду, відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/480/19 у зв`язку з відпусткою суддів - членів колегії суддів Березкіної О.В., Дарміна М.О.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2019, справу №904/480/19 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіна О.В., Широбокова Л.П. та ухвалою від 22.07.2019 справу прийнято до провадження вказаною колегією суддів.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

05.08.2009 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України у Дніпропетровській області (орендодавцем) та КПНЗ "Будинок дитячого мистецтва" (орендарем) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-3542-ОД (а.с.26-29).

Відповідно до пункту 1.1 договору орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування державне нерухоме майно, яким є нежитлове вбудоване приміщення площею 243,8 кв.м., розташоване по вулиці Семафорна, 42 у місті Дніпропетровську , яке перебуває на балансі ДП "Придніпровська залізниця" (балансоутримувач).

Відповідно до пункту 3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами), або за результатами конкурсу на право оренди державного майна.

Пунктом 3.6 договору визначено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні:

- 70 відсотків до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки, відкриті відділенням казначейства в сумі 768 грн. 39 коп.,

- 30 відсотків ? балансоутримувачу в сумі 329 грн. 31 коп.

щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропозицій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Пунктом 3.8 договору передбачено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п. 3.9 Договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж за три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Згідно п. 3.12 договору оренди № 12/02-3542-ОД у разі припинення договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання - передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов"язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції.

Відповідно до пункту 10.1 договір укладено строком на один рік з 05.08.2009 до 04.08.2010 включно.

Згідно з пунктом 10.8 договору його чинність припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

В пунктах 10.11, 10.12, 10.13 договору сторонами узгоджено, що у разі припинення договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу. У разі, якщо орендар затримав повернення майна він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря. Якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення майна після припинення договору, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки в розмірі подвійної орендної плати за поточний місяць користування майном за час прострочення.

На виконання умов договору орендодавець передав, а орендар прийняв об`єкт оренди, що підтверджується актом приймання-передачі від 07.07.2009, який складено за участю балансоутримувача (а.с.30).

Протягом дії договору сторонами було укладено ряд додаткових угод щодо зміни умов в частині розміру орендної плати та строку оренди (а.с.31-36)

09.11.2015 Регіональним відділенням Фонду державного майна та відповідачем укладено додаткову угоду до договору, якою внесено зміни до пункту 10.1 останнього шляхом пролонгації договору з 01.08.2015 до моменту створення (реєстрації) публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", але не більш ніж по 31.12.2015 (а.с.37).

Статтею 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" передбачено утворення на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності.

Пунктом 2 постанови встановлено, що статутний капітал товариства формується шляхом внесення до нього, зокрема майна Укрзалізниці, підприємств, зазначених у додатку 1, крім майна, яке закріплюється за товариством на праві господарського відання згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", та іншого майна, яке відповідно до законодавства не може бути включене до статутного капіталу.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" передбачено, що внесення нерухомого майна залізничного транспорту до статутного капіталу товариства може здійснюватися на підставі обліку майна на балансах Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств залізничного транспорту відповідно до законодавства без попередньої державної реєстрації права власності на таке майно.

Відповідно до частини 2 статті 5 названого Закону переоформлення правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, внесені до статутного капіталу товариства, здійснюється протягом двох років з дня державної реєстрації товариства.

Державна реєстрація прав на нерухоме майно, внесеного до статутного капіталу товариства, здійснюється на підставі передавального акту та акту оцінки майна залізничного транспорту, внесеного до статутного капіталу товариства. Передавальний акт та/або акт оцінки майна залізничного транспорту є документами, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на майно, внесене до статутного капіталу товариства.

18.08.2015 Міністерством інфраструктури України затверджено передавальний акт по ДП "Придніпровська залізниця", зведений акт оцінки майна, що вноситься до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця", а також, зведений передавальний акт майна, що вноситься до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця".

Згідно Зведеного переліку майна державного підприємства "Придніпровська залізниця", що вноситься до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця", затвердженого Міністром інфраструктури України 18.08.2015, нежитлове вбудоване приміщення площею 312,8 кв. м., розміщене за адресою: м. Дніпро, вул. Семафорна, 42 (інвентарний №8100010), було включене до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця".

Таким чином, орендоване Відповідачем відповідно до умов Договору нерухоме майно, а саме: нежитлове вбудоване приміщення площею 243,8 кв. м., розміщене за адресою: м . Дніпро, вул. Семафорна, 42 , на 2-3 поверхах було включено до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця".

Згідно зі статтею 329 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до статті 85 Господарського кодексу України, статті 115 Цивільного кодексу України господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735 затверджено Статут публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Пунктом 2 Статуту встановлено, що товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту та підприємств залізничного транспорту.

Відповідно до пункту 20 Статуту товариство має у власності майно, що внесене до його статутного капіталу, та/або інше майно, набуте ним на підставах, що не заборонені законодавством. Товариство здійснює володіння, користування та розпорядження таким майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та цього Статуту.

Пунктом 33 Статуту передбачено, що товариство здійснюючи право власності, володіє, користується та розпоряджається належним йому майном і вчиняє стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству, Статуту та меті діяльності підприємства.

За інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на об`єкт нерухомості, який є предметом договору оренди по справі зареєстровано за ПАТ "Українська залізниця" 14.09.2016.

Таким чином, з урахуванням положень наведених норм, зокрема, в частині особливостей утворення ПАТ "Українська залізниця" та вищезазначених фактичних обставин справи, з моменту складення передавального акта та/або акта оцінки майна залізничного транспорту, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на майно, внесене до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця", та державної реєстрації зазначеної юридичної особи, остання набула право власності на майно, в тому числі, об`єкт нерухомості, що є предметом оренди за договором №12/02-3542-ОД від 05.08.2009.

Одночасно слід зазначити, що за приписами частини 1 статті 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.

Аналогічні положення закріплені частиною 2 статті 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", яка передбачає, що у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов`язки за договором оренди.

Умовами пункту 10.7 договору оренди встановлено, що перехід права власності на майно третім особам, не є підставою для зміни або припинення чинності цього договору, і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого майна (його правонаступника).

У даному випадку, у зв`язку з переходом права власності на майно, яке є об`єктом оренди, в силу вимог закону, відбулася заміна сторони у зобов`язанні, внаслідок чого до позивача перейшли права та обов`язки орендодавця по договору оренди, в тому числі, і право вимагати сплати орендних платежів, тобто, прав кредитора у зобов`язанні.

Вказані обставини встановлені постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі № 904/12367/16 від 08.08.2017 за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро до комунального позашкільного навчального закладу "Центр дитячої та юнацької творчості" Дніпровської міської ради, м. Дніпро, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м.Дніпро про стягнення 21785грн.74коп. заборгованості, штрафу у розмірі 2178грн.57коп., пені у розмірі 1186грн.45 коп., неустойки у розмірі 23 613грн.28 коп. за договором № 12/02-3542-ОД від 05.08.2009, яка набула законної сили та не оскаржена жодною із сторін в касаційному порядку.

Таким чином, вказані обставини за приписами ч.4 ст.75 ГПК України є преюдиціальними для цієї справи.

22.03.2016 ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (орендодавцем) та КПНЗ "Центр дитячої та юнацької творчості" (орендарем) укладено додатковий договір до договору №12/02-3542-ОД від 05.08.2009, пунктом 1 якого встановлено, що орендодавцем майна за договором оренди є ПАТ "Українська залізниця". Пунктом 9 додаткового договору сторони домовились, що умови цього додаткового договору поширюються на взаємовідносини сторін, що виникли з 01.12.2015 (а.с.39-41).

Відповідно до додаткового договору, пункти 3.1, 3.6 договору оренди викладено в новій редакції, згідно з якою орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу за базовий місяць розрахунку ? листопад 2015 року становить 1221 грн. 31 коп. без податку на додану вартість. Орендна плата сто процентів перераховується на рахунок орендодавця не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним.

На виконання додаткового договору від 22.03.2016, між ПАТ "Українська залізниця", як орендодавцем, та КПНЗ "Центр дитячої юнацької творчості", як орендарем, підписано акт приймання-передачі в оренду нерухомого (або іншого) майна від 22.03.2016, за яким спірне майно передано в оренду відповідачу (а.с.41, на звороті).

Додатковими договорами від 28.03.2016, від 15.12.2017, від 11.01.2018, від 07.05.2018 термін дії договору оренди №12/02-3542-ОД від 05.08.2009 продовжено до 30.06.2016, до 31.12.2017, до 31.03.2018, до 30.06.2018 (відповідно). Також додатковим договором від 11.01.2018 пункт 3.1 договору викладено в новій редакції, зокрема: "Орендна плата за січень місяць 2018 року до завершення дії договору визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць".

Також, слід зазначити, що 25.05.2017 між позивачем (балансоутримувачем) та відповідачем (орендарем) укладено договір №ПР/БМЕУ-1-17-005/НКМ-В від 25.05.2017 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю до договору оренди від 05.08.2009 №12/02-3542-ОД (далі - договір), за умовами пункту 1.1 якого балансоутримувач здійснює обслуговування майна, що знаходиться за адресою місто Дніпро, вулиця Семафорна, 42 (далі - майно), загальною площею 243,8 кв.м., а також утримання орендованого майна, експлуатаційні витрати та комунальні послуги пропорційно до займаної ним площі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором.

Пунктом 1.2 договору визначено, що орендар користується майном, загальною площею 243,8кв.м., яке складається з нежитлового вбудованого приміщення, розміщеного на 2-3 поверхах, дев`ятиповерхового будинку, відповідно до плану розміщення орендованого майна, що додається до договору (додаток №1), вартість якого, згідно зі звітом про оцінку (незалежну, залишкову, експертну) станом на 30.07.2015 становить 869064,00грн.

Пунктом 1.3 договору визначено, що орендоване майно використовується для розміщення позашкільного навчального закладу, що фінансується з міського бюджету.

Балансоутримувач майна зобов`язується забезпечити виконання всього комплексу робіт, пов`язаних з обслуговуванням та утриманням орендованого майна та прилеглої території.

Розмір плати за обслуговування майна та прилеглої території залежить від переліку та складу робіт і послуг, які надаються балансоутримувачем, і визначається розрахунком щомісячних платежів (кошторисом витрат) згідно Додатку №2, який є невід`ємною частиною цього договору. Перелік таких робіт та послуг, порядок та умови їх оплати встановлюються цим договором. Сума договору становить 5761,12 грн. з ПДВ на рік (підпункт 2.1.1 пункту 2.1 договору).

Орендар зобов`язується не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним, вносити плату на рахунок балансоутримувача за утримання орендованого майна та прилеглої території згідно виставленого рахунку фактично наданих послуг (підпункт 2.2.3 пункту 2.2 договору).

Цей договір набуває чинності з моменту укладення та діє до 31.12.2017 згідно статті 631 Цивільного кодексу України та статті 180 Господарського процесуального кодексу України, а в частині зобов`язань до повного виконання. У будь-якому разі його умови розповсюджуються на відносини сторін до повернення майна орендарем балансоутримувачу згідно з актів приймання-передачі (пункт 7.1 договору).

Листом від 03.05.2018 позивач повідомив відповідача про закінчення терміну дії договору 30.06.2018 (а.с.66).

Сторонами під час розгляду справи в суді першої інстанції факт закінчення строку дії договору оренди 30.06.2018 визнавався, таким чином, господарський суд визнав зазначену обставину встановленою за приписами ч.1 ст.75 ГПК України.

Після закінчення встановленого терміну дії договору майно, що перебувало в оренді відповідачем не повернуто, акт приймання-передавання майна з оренди сторонами не складався у відповідності до вимог ч.2 ст.795 ЦК України.

Подальше перебування відповідача в орендованому приміщенні зафіксовано позивачем актами перевірки від 05.10.2018, від 27.12.2018 (а.с.67, 69).

Несплата відповідачем орендних платежів, компенсації з утримання майна та комунальних платежів, неповернення майна з оренди і стали підставою звернення позивача з відповідною позовною заявою до господарського суду.

В зв`язку з викладеними обставинами позивачем нараховано відповідачу 5278,48 грн. основної заборгованості за період з 01.04.2018 по 01.07.2018 (до припинення дії договору); 10697,57 грн. основної заборгованості за період з 01.07.2018 по 01.01.2019, з урахуванням пункту 3.12 договору (за час фактичного користування майном, після припинення дії договору); 1075,97 грн. пені; 1597,61 грн. штрафу в розмірі 10% від суми боргу; 21409,12 грн. неустойки, з урахуванням частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України та пункту 10.13 договору; 4320,90 грн заборгованості за договором про відшкодування витрат на утримання майна; 397,84 грн інфляційних втрат та 335,23 грн - 3% річних.

Задовольняючи позовні вимоги частково, місцевий господарський суд виходив із того, що позивачем доведено наявність заборгованості відповідача за договором оренди за період з 01.04.2019 по 01.07.2019, до припинення дії договору, в зв`язку з чим задовольнив такі вимоги у повному обсязі. Здійснивши перерахунок неустойки, нарахованої відповідно до ч.2 ст.785 ЦК України, судом виявлена арифметична помилка, оскільки заявлена сума розміру орендної плати - 10697,57 грн, при множені на два становить 21395,14 грн, а не 21409,12 грн., які заявив позивач. Також судом здійснено перевірку нарахованих позивачем штрафних санкцій та виявлені помилки в нарахуванні, в зв`язку з чим із нарахованих позивачем 1075,97 грн. пені визнано обґрунтованими позовні вимоги в розмірі 936,96 грн пені та із 1597,61 грн. штрафу визнано обґрунтованою суму 527,85 грн., які судом зменшено на 50% - до 468,48 грн. пені та 263,93 грн штрафу, в результаті задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, який просив зменшити їх на 99%.

Крім того, судом визнана обґрунтованою сума заборгованості з відшкодування витрат на утримання майна в розмірі 4320,81 грн із 4320,90 грн заявлених позивачем.

Стосовно нарахування трьох відсотків річних в розмірі 335,23 грн за період з 01.05.2019 по 01.01.2019, місцевим господарським судом встановлено, що вказані нарахування здійснено як на заборгованість за договором оренди, так і на заборгованість за договором про відшкодування витрат на утримання майна, отже, з урахуванням положень п.3.6 договору, в редакції додаткової угоди від 22.03.2016, визнана обґрунтованою сума в розмірі 88,93 грн - 3% річних за договором оренди, за період з 11.05.2018 по 01.01.2019, та в розмірі 42,11 грн за договором про відшкодування витрат на утримання майна, за період з 06.05.2018 по 01.01.2019 (з урахуванням п.п.2.2.6 п.2.2 договору утримання майна); загальна сума відсотків річних, яка задоволена судом, становить 131,04 грн.

Також, з урахуванням положень договорів та правил нарахування інфляційних втрат, здійснено перевірку позовних вимог в цій частині та визнано їх такими, що підлягають задоволенню у сумі 397,84 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення орендної плати за фактичне користування орендованим майном за період після закінчення дії договору - з 01.07.2018 по 01.01.2019, нарахованих позивачем згідно з умовами п.3.12 договору, то судом відмовлено у задоволенні вказаних вимог, з посиланням на недопущення притягнення відповідача до подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення, оскільки і орендна плата, і неустойка в розмірі подвійної орендної плати, нараховані позивачем за один і той же період та по одному й тому ж предмету оренди.

Саме в частині відмови у задоволенні позовних вимог в розмірі 10697,57 грн. стосовно стягнення орендної плати за фактичне користування майном після закінчення терміну дії договору (за період з 01.07.2018 по 01.01.2019) і оскаржує рішення суду першої інстанції позивач у цій справі, в зв`язку з чим, на підставі ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення лише в межах заявлених вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у стягнення орендних платежів за період з 01.07.2018 по 01.01.2019 в сумі 10 697,57 грн. з наступних мотивів.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди, що регулюється §1 глави 58 Цивільного кодексу України, §5 глави 30 Господарського кодексу України.

Частиною 1 ст.174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень частин 1, 6 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічні положення містяться у ст.759 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.1 ст.760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Згідно з ч.1, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1 ст. 785 ЦК України).

Відповідно до частини другої ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до п. 3.12 договору оренди №12/02-3542-ОД орендна плата сплачується відповідачем до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла у повному обсязі, враховуючи санкції.

Отже, на цей же період на відповідача поширюється і відповідальність за несвоєчасне внесення орендних платежів, обумовлених договором між сторонами.

Пунктом 10.12 Договору оренди встановлено, що майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами договору акту приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акту покладається на орендаря.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, відповідач продовжує використовувати приміщення, хоча договір оренди припинений. Доказів протилежного відповідачем не надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції.

Акту про повернення предмета оренди, підписаного сторонами у відповідності до вимог ч. 2 ст. 795 ЦК України, а також доказів сплати орендної плати за період з липня 2018 по січень 2019 року матеріали справи не містять.

Враховуючи встановлені обставини щодо припинення дії договору оренди №12/02-3542-ОД, неповернення орендарем майна з оренди, з урахуванням приписів ст. 629 ЦК України, частини другої ст. 795 ЦК України вимога позивача про стягнення з відповідача орендної плати за період фактичного користування орендованим приміщення з 01.07.2018 по 01.01.2019 є обґрунтованою та підлягає задоволенню в заявленій сумі 10697,57 грн (позиція щодо правомірності нарахування орендної плати за період фактичного користування орендованим приміщення після розірвання договору оренди викладена у постанові Верховного Суду України від 20.11.2012 зі справи №12/75-2167-33/75-4/180).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26.07.2018 по справі № 925/1358/17.

Суд першої інстанції на умови укладеного між сторонами договору, зокрема п.3.12, уваги не звернув, правової оцінки правовідносинам сторін, закріпленим у цьому пункті договору не надав, внаслідок чого припустився порушення норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясувавши обставини справи, не надавши правовідносинам сторін правильної юридичної оцінки, безпідставно відмовивши у частині позовних вимог.

Щодо висновків суду першої інстанції про можливість подвійного притягнення відповідача до відповідальності, стягненням одночасно орендної плати та неустойки у розмірі подвійної орендної плати, слід зазначити наступне.

У відповідності до приписів ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

В ст. 549 ЦК України встановлено, що пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини шостої ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 785 ЦК України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Неустойка, стягнення якої передбачено приписами частини другої ст. 785 ЦК України є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин (право на яку виникає у орендодавця у разі несвоєчасного повернення майна орендарем).

За приписами ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до п. 3.8 договору оренди, орендна плата, перерахована несвоєчасно або в неповному обсязі, підлягає індексації і стягується у визначеному п.3.6 співвідношенні (100% на користь орендодавця) відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п.3.6 в редакції додаткової угоди від 22.03.2016).

В п. 10.13 договору оренди №12/02-3542-ОД закріплено, якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування майном за час прострочення.

Встановлення сторонами у договорі відповідальності за невиконання грошового зобов`язання у виді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ відповідає ст. 551 ЦК України та вимогам ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", яким передбачено, що пеня встановлюється у договорі між сторонами, а при сплаті пені її розмір не повинен перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, яка діяла в період нарахування.

Крім того, враховуючи наведені норми та те, що сторонами за взаємною згодою визначено саме такі умови договору (п. п. 3.12, 10.13 договору), що прямо не заборонено чинним законодавством і є реалізацією вільного волевиявлення сторін під час визначення умов договору, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість стягнення орендної плати за фактичне користування приміщенням після закінчення договору оренди та стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за користування майном за невиконання орендарем обов`язку щодо повернення майна, нарахованої у відповідності до положень договору оренди та приписів частини другої ст. 785 ЦК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 у справі №904/12367/16, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 №904/1791/18 (копії яких містяться в матеріалах справи) з відповідача на користь позивача вже було стягнуто заборгованість по орендній платі за попередні періоди одночасно з неустойкою у розмірі подвійної орендної плати, що обумовлено сторонами у договорі.

Правовий висновок стосовно можливості передбачення умовами договору між сторонами одночасно орендної плати за фактичне користування орендованим майном після припинення дії договору до його повернення та неустойки у вигляді подвійної орендної плати, обов`язковості договору, викладений в постанові Верховного Суду від 26.07.2018 по справі № 925/1358/17.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

З огляду на те, що судом першої інстанції здійснені неправильні та передчасні висновки стосовно відмови в позові в частині орендної плати за період фактичного користування майном, без надання оцінки умовам укладеного між сторонами договору, таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення господарського суду - скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення орендної плати за період з 01.07.2018 по 01.01.2019 в сумі 10 697,57 грн, решту рішення - залишити без змін.

Зважаючи на задоволення апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, слід покласти на відповідача.

Оскільки загальна ціна позову становить 45112,72 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України дана справа відноситься до категорії малозначних справ, у зв`язку з чим відповідно до ст. 287 ГПК України судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281, 282-284, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Дніпровське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця", м.Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.04.2019 у справі №904/480/19 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.04.2019 у справі №904/480/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 10 697,67 грн основної заборгованості за період з 01.07.2018 по 01.01.2019 - скасувати.

В цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Дніпровське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця", м.Дніпро до Комунального позашкільного навчального закладу "Центр дитячої та юнацької творчості" Дніпровської міської ради про стягнення 10 697,57 грн основної заборгованості за період з 01.07.2018 по 01.01.2019 - задовольнити.

Стягнути з Комунального позашкільного навчального закладу "Центр дитячої та юнацької творчості" Дніпровської міської ради, м.Дніпро на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Дніпровське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця", м. Дніпро основну заборгованість за період з 01.07.2018 по 01.01.2019 в сумі 10 697,57 грн.

В решті рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.04.2019 у справі №904/480/19 - залишити без змін.

Стягнути з Комунального позашкільного навчального закладу "Центр дитячої та юнацької творчості" Дніпровської міської ради, м.Дніпро на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Дніпровське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця", м. Дніпро 2881,50 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.07.2019.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна

Суддя Л.П. Широбокова