РІШЕННЯ

08 липня 2019 року Справа №913/65/18

Провадження №16/913/571/18

За позовом акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ

до комунального підприємства Первомайськтеплокомуненерго Первомайської міської ради, м.Золоте Луганської області

про стягнення пені у сумі 1220851 грн 45 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М.

Секретар судового засідання Медуниця Р.І.

У засіданні брали участь:

від позивача: Єфременко О.О., адвокат на підставі свідоцтва від 23.03.2018, серія КС№6537/10, представник за довіреністю від 17.05.2019 №14-192;

від відповідача: представник не прибув,

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення 1939043 грн 71 коп., з яких: 1220851,45 грн пеня за період з 17.02.2015 по 14.07.2016; 113789, 38 грн - 3% річних за період з 17.02.2015 по 12.12.2016; 604402, 88 грн - інфляційні нарахування за період з березня 2015 року по листопад 2016 року за договором купівлі-продажу природного газу від 26.12.2014 №2362/15-БО-20, у зв`язку з несвоєчасною оплатою поставленого у 2015 році газу.

Розрахунок заявлених до стягнення сум здійснено позивачем за кожним актом приймання-передачі газу окремо.

Рішенням господарського суду Луганської області від 10.04.2018 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 507220 грн 26 коп., в тому числі: 3% річних в сумі 113789, 38 грн.; інфляційні нарахування в сумі 393430, 88 грн.; та витрати зі сплати судового збору в сумі 7608 грн 30 коп., в задоволенні пені у сумі 1220851,45 грн відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 26.06.2018 рішення господарського суду Луганської області від 10.04.2018 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 16.10.2018 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26.06.2018 та рішення господарського суду Луганської області від 10.04.2018 скасовано в частині відмови у задоволенні позову ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення з КП "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради 1220 851,45 грн пені і в цій частині справу №913/65/18 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

На адресу господарського суду Луганської області справа надійшла 13.11.2018.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями у відповідності до ст. 32 ГПК України справа передана на розгляд судді Шеліхіній Р.М.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 15.11.2018 прийнято справу №913/65/18 до свого провадження, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 10.12.2018 о 12 год. 30 хв.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 10.12.2018 підготовче засідання відкладено на 14.01.2019.

Від відповідача на адресу суду 10.12.2018 надійшли доповнення до відзиву від 05.12.2018, за якими останній заперечує проти стягнення пені в сумі 1220851,45 грн, посилаючись на те, що як вбачається з актів звіряння розрахунків між сторонами у даній справі від 30.06.2016, від 31.12.2016 та від 30.09.2018 сума основного боргу за договором погашена повністю. Відповідач зазначає, що він є учасником процедури врегулювання заборгованості в розумінні положень ЗУ Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організації та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.11.2018 №292, а тому згідно положень цього закону, неустойка, інфляційні нарахування, 3% річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цього закону.

У судове засідання 10.12.2018 представник відповідача не прибув.

У судовому засіданні представник позивача надав інформацію про розгляд Верховним Судом справ, в яких предметом спору є такі ж самі правовідносини, як і в даній справі. Також на розгляді у Верховному Суді перебуває справа, спір за якою є аналогічний з цією справою між цими ж сторонами.

Як встановлено судом, на розгляді у Верховному Суді перебуває, зокрема, справа №913/66/18 за позовом ПАТ НАК Нафтогаз України до КП Первомайськтеплокомуненерго Первомайської міської ради про стягнення заборгованості.

Ухвалою Верховного Суду від 21.12.2018 прийнято касаційну скаргу у справі №913/66/18 до розгляду об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, у зв`язку з необхідністю відступити від одного з висновків Верховного Суду, викладених у справі №905/3272/16 чи у справі №913/65/18.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 14.01.2019 провадження у даній справі зупинено до вирішення Верховним Судом питань у спірних правовідносинах в аналогічних справах.

Від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання від 10.05.2019 №б/н про поновлення провадження у справі. Позивач зазначив, що Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду було ухвалено постанову по справі №913/66/18, якою касаційну скаргу НАК Нафтогаз України залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови від стягненні пені залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 20.05.2019 провадження у справі поновлено, продовжено строк проведення підготовчого провадження на 17 днів до 06.06.2019 включно та підготовче засідання відкладено на 06.06.2019.

У судове засідання 06.06.2019 прибув повноважний представник позивача та надав усні пояснення у справі.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 06.06.2019 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті на 08.07.2019.

У судове засідання 08.07.2019 прибув повноважний представник позивача.

У судовому засіданні 08.07.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив.

Рішенням господарського суду Луганської області від 10.04.2018 у справі №913/65/18 позов ПАТ "НАК "Нафтогаз України" задоволено частково. Стягнуто з КП Первомайськтеплокомуненерго Первомайської міської ради на користь позивача 507220 грн 26 коп., в тому числі: 3% річних в сумі 113789,38 грн.; інфляційні нарахування в сумі 393430,88 грн.; та витрати зі сплати судового збору в сумі 7608 грн 30 коп., в задоволенні пені у сумі 1220851,45 грн відмовлено.

Вищевказаним судовим рішенням встановлено факт поставки відповідачу природного газу в період: січень - квітень 2015 року та жовтень - грудень 2015 року на загальну суму 4 961 965, 27 грн за договором купівлі-продажу природного газу від 26.12.2014 за № 2362/15-БО-20 та факт порушення зобов`язання зі своєчасної сплати заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, суд посилався на положення ч. 2 ст. 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" та дійшов висновку про неправомірність нарахування пені на період дії мораторію.

Зазначене рішення в частині відмови у задоволенні пені у сумі 1220851,45 грн оскаржувалося позивачем до Донецького апеляційного господарського суду, який постановою від 26.06.2018 рішення господарського суду Луганської області від 10.04.2018 залишив без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" подав касаційну скаргу і просив рішення господарського суду Луганської області від 10.04.2018 і постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26.06.2018 у цій справі в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача пені скасувати з огляду на наступне. Заявник касаційної скарги наголошував на неправильному застосуванні судами положень частини 2 статті 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси", оскільки позивач у цьому випадку не є енергопостачальною компанією, тому дія положень цього закону на нього не поширюється.

Після перегляду Верховним Судом постанови Донецького апеляційного господарського суду від 26.06.2018 та рішення господарського суду Луганської області від 10.04.2018 в частині відмови в задоволенні позову про стягнення пені у сумі 1220851,45 грн скасовано і справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, рішення господарського суду Луганської області від 10.04.2018 №913/65/18 є чинним та набрало законної сили лише в частині стягнення з відповідача 3% річних в сумі 113789,38 грн. та інфляційних нарахувань в сумі 393430,88 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2014 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (продавець) і КП "Первомайськтеплокомуненерго" (покупець) укладено договір купівлі - продажу природного газу №2362/15-БО-20, умови якого продавцем виконані повністю. Натомість КП "Первомайськтеплокомуненерго" умов договору в частині своєчасної і повної оплати поставленого товару (природного газу) за січень-квітень 2015 року та жовтень-грудень 2015 року не виконало. Заборгованість за договором від 26.12.2014 купівлі - продажу природного газу № 2362/15-БО-20 КП "Первомайськтеплокомуненерго" сплачено несвоєчасно.

Суди встановили, що згідно з пунктом 7.2 договору, у разі невиконання покупцем пункту 6.1 договору (щодо здійснення покупцем оплати грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу) покупець зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 9.3 договору сторони узгодили, що строк, у межах якого вони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю п`ять років.

Предметом спору на день ухвалення даного рішення у цій справі є вимога ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення з КП "Первомайськтеплокомуненерго" пені у сумі 1 220 851,45 грн.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, врахувавши позицію Верховного Суду у даній справі, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити повністю за таких підстав.

Статтею 1 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" визначено, що метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

Згідно із статтею 2 Закону встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 №747 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" встановлено, що гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

У пункті 5 статуту Компанії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 747 (у редакції, яка діяла на момент прийняття Закону) встановлено, що метою діяльності Компанії є сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтового комплексу, більш повного задоволення потреб промислових і побутових споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах і отримання прибутку.

Пунктом 6 статуту Компанії (в зазначеній редакції) встановлено, що предметом діяльності Компанії є, зокрема, постачання природного газу, організація виробництва і постачання електричної та теплової енергії.

Законом України "Про енергозбереження" визначено, що: "енергозбереження" - це діяльність (організаційна, наукова, практична, інформаційна), яка спрямована на раціональне використання та економне витрачання первинної та перетвореної енергії і природних енергетичних ресурсів в національному господарстві і яка реалізується з використанням технічних, економічних та правових методів; "паливно-енергетичні ресурси" це сукупність всіх природних і перетворених видів палива та енергії, які використовуються в національному господарстві.

Відповідно до пункту 1.5 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" енергоносії - це кам`яне і буре вугілля, торф, інші види первинного твердого палива, кам`яновугільні брикети, інші види вторинного твердого палива, буровугільні і торф`яні брикети, газ нафтопереробки, нафтопродукти, природний газ, природні енергетичні ресурси (ядерна, гідравлічна та геотермальна енергія, інші природні ресурси), електрична і теплова енергія.

Тобто природний газ як матеріальний об`єкт, різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання, є одним з видів енергетичних ресурсів.

З урахуванням наведеного, в силу приписів чинного законодавства Компанія є енергопостачальною компанією в розумінні статті 2 Закону.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції, чинній на момент прийняття Закону) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо; пункт 1 частини першої статті 13 названого Закону в зазначеній редакції).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 24.05.2016 основним видом діяльності відповідача є, зокрема, постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Відповідно до пункту 2.1 статуту Підприємства встановлено, що основною метою та видами його діяльності є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, надання послуг з централізованого опалення споживачам.

З наявних у матеріалах справи копій ліцензій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, вбачається, що Підприємство є виробником, здійснює постачання та транспортування теплової енергії.

Тобто судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач є виробником/виконавцем житлово-комунальних послуг та здійснює свою господарську діяльність у місті Золоте Луганської області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р.

Таким чином, встановивши, що позивач є енергопостачальною організацією, а відповідач є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг на території, де проводилася в спірний період часу антитерористична операція, суд дійшов висновку про встановлення мораторію на стягнення пені, встановленого частиною другою статті 2 Закону.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.01.2018 у справі № 913/66/18.

З огляду на наведене, у задоволені позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені в загальному розмірі 1 220 851 грн 45 коп. слід відмовити з огляду на встановлення мораторію на нарахування пені.

Відповідно до приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.46, 73-74, 76-80, 129, 233, 236-238, 240-242 ГПК України, суд,

в и р і ш и в:

1.У позові відмовити повністю.

2.Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Повний текст рішення складено і підписано 18.07.2019.

Суддя Р. Шеліхіна