ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 922/2776/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Стратієнко Л.В., Ткач І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Півень А.Л.;

за участю представників:

позивача - Лисенка В.О.;

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Харківської області

(суддя Хотенець П.В.)

від 31.01.2019

та постанову Східного апеляційного господарського суду

(головуючий - Зубченко І.В., судді - Барбашова С.В., Медуниця О.Є.)

від 17.04.2019

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі"

про стягнення 1 063 402,31 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. 05.10.2018 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулося до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" (надалі - КП Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі") про стягнення 1 063 402,31 грн, з яких 780 906,64 грн - основного боргу, 128 920,18 грн - пені, 32 346,64 грн - 3% річних та 121 228,88 грн - інфляційних втрат.

1.2. Позовна заява обґрунтована такими обставинами:

1.2.1. 29 листопада 2016 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та КП Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" було укладено договір постачання природного газу № 2653/1617-КП-32 (надалі - договір), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язувався оплатити його на умовах цього договору.

1.2.2. Згідно з пунктом 6.1. договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

1.2.3. Пунктом 8.2. договору сторони погодили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

1.2.4. Позивач стверджує, що він на виконання умов укладеного між сторонами договору передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 2 581 581,46 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, проте відповідач не оплатив своєчасно вартість поставленого природного газу, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 780 906,64 грн.

1.2.5. Позивач, посилаючись на порушення відповідачем умов договору щодо своєчасності оплати вартості поставленого природного газу, просить стягнути з нього пеню, 3% річних та інфляційні втрати відповідно до статтей 230-232 Господарського кодексу України, статтей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", статтей 549, 625 Цивільного кодексу України.

1.3. Відповідач просив зменшити суму пені на 99% та відстрочити виконання рішення суду на 8 місяців, посилаючись на складну економічну ситуацію, яка склалася на підприємстві через збитковість послуг теплопостачання. Також відповідач зазначив, що відповідно до умов договору зобов`язання сплачувати кошти за поставку газу виключно з рахунку із спеціальним режимом використання, який був відкритий згідно з вимогами чинного законодавства. Тобто, державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що усуває відповідача від процесу розподілу на свій розсуд отриманих від споживачів грошових коштів та полягає в автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду Харківської області від 31.01.2019, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.04.2019, позовні вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" задоволено частково, стягнуто з КП Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" 780 906,64 грн - основної заборгованості, 64 460,09 грн - пені, 32346,64 грн - 3% річних та 121 228,88 грн - інфляційних втрат. Відмовлено в частині стягнення пені в сумі 64 460,09 грн та в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення на 8 місяців з моменту його винесення.

2.2. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції встановив факт порушення відповідачем умов договору постачання природного газу №2653/1617-КП-32 від 29.11.2016 в частині своєчасних та повних розрахунків за спожитий природний газ, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення основного боргу та нарахованих на суму простроченого зобов`язання 3% річних, інфляційних втрат та пені.

2.3. Водночас Господарський суд Харківської області дійшов висновку про необхідність зменшення розміру пені на 50%, виходячи з таких обставин: КП Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" є неприбутковою організацією, не є кінцевим споживачем теплової енергії, а є підприємством, яке використовує отриманий газ для виробництва та забезпечення безперебійного постачання теплової енергії споживачам, здійснення оплати поставленого газу залежить виключно від розрахунків кінцевих споживачів з відповідачем за спожиту теплову енергію.

2.4. Місцевий господарський суд, зменшуючи розмір пені на 50%, виходив з того, що несвоєчасність оплати контрагентів позивача прямо перешкоджає виконанню покладених на нього державою обов`язків (постачати природний газ виробникам теплової енергії для всіх категорій використання природного газу, у тому числі, для виробництва електричної енергії такими виробниками), погіршує фінансове становище та впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу.

2.5. Аргументи КП Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" щодо неможливості сплачувати кошти за поставлений газ з рахунку із спеціальним режимом використання через те, що кошти з таких рахунків перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України суд першої інстанції відхилив, оскільки жодним нормативним актом не передбачено заборону здійснення розрахунків поза межами механізму автоматичного розподілу коштів, у разі підтвердження сплати у повному обсязі вартості газу постачальнику природного газу.

2.6. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками Господарського суду Харківської області щодо наявності виняткових підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 50% та про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду на вісім місяців з моменту його винесення.

2.7. Суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вказав, що матеріали справи не містять жодних документів, які підтверджують факт виникнення у позивача збитків та будь-яких інших негативних наслідків у зв`язку із допущенням прострочення відповідачем виконання зобов`язань за договором №2653/1617-КП-32 від 29.11.2016.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу та виклад позиції інших учасників справи

3.1. У касаційній скарзі АТ "НАК "Нафтогаз України" просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 31.01.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.04.2019 в частині відмови у стягненні пені в сумі 64 460,09 грн та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з КП Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" 64 460,09 грн пені, у стягненні якої було відмовлено.

3.2. Касаційну скаргу мотивовано прийняттям оскаржуваних судових рішень з порушенням норм матеріального права, зокрема статей 525, 526, 549-552, 599, 625 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України та процесуального права, а саме статтей 4-2, 43, 83, 84 Господарського процесуального кодексу України.

3.3. Також скаржник зазначає про відсутність підстав для зменшення розміру пені, оскільки суд вправі зменшити розмір пені, яка підлягає до стягнення зі сторони, що порушила зобов`язання лише у виняткових випадках.

3.4. АТ "НАК "Нафтогаз України" стверджував, що судами при зменшенні розміру пені не враховано інтереси позивача, оскільки ні з матеріалів справи, ні з тексту самого рішення незрозуміло, які саме інтереси сторін було враховано і яким чином інтереси сторін вплинули на рішення суду в частині зменшення розміру неустойки.

3.5. Відзиву на касаційну скаргу від відповідача не надходило.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

4. Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосоване законодавство

4.1. Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

4.2. Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

4.3. Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

4.4. Отже, зменшення суми пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

4.5. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на підприємстві відповідача склалася складна економічна ситуація. Основними причинами тяжкого економічного стану КП Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" є наступні об`єктивні причини: 1) невідповідність тарифів на послуги теплопостачання (підприємство не уповноважене самостійно встановлювати тарифи, які відповідають витратам за надання послуг, тому змушене надавати послуги за вартістю, нижчою від собівартості); 2) додаткове податкове навантаження підприємства; 3) штрафні санкції на заборгованість, що утворилась у зв`язку з несвоєчасним фінансуванням з Державного бюджету субвенцій на покриття збитків; 4) заборгованість споживачів.

4.6. Суди попередніх інстанцій також встановили відсутність факту завдання збитків позивачу допущеним відповідачем простроченням виконання зобов`язання.

4.7. Аргументи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судами попередніх інстанції, та переоцінки оцінених ними доказів у справі і спростовуються наведеним в оскаржуваних судових рішеннях.

4.8. Водночас, касаційна інстанція згідно з частиною другою статті 300 Господарського процесуального кодексу України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

4.9. Обставин порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права матеріали справи не містять.

5. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

5.2. Верховний Суд вважає висновки Господарського суду Харківської області та Східного апеляційного господарського суду обґрунтованими. При цьому, доводи скаржника у касаційній скарзі висновків суду попередніх інстанцій не спростовують.

5.3. З огляду на викладене, Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін як таких, що ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6. Розподіл судових витрат

6.1. З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно з статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Харківської області від 31.01.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.04.2019 у справі № 922/2776/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кондратова

Судді Л. Стратієнко

І. Ткач