ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року Справа № 924/751/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. , суддя Демидюк О.О.

секретар судового засідання Берун О.О.

за участю представників сторін:

позивача: представник Радоман Т.О. - адвокат

відповідача: представник Шустова М.В. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Хмельницької області, ухваленого 16.01.19р. суддею Танасюк О.Є. у м.Хмельницькому, повний текст складено 21.01.19р. у справі №924/751/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Дочірнього підприємства "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз"

про стягнення 1780574,32 грн., з яких: 951328,06 грн. - пеня; 225718,35 грн. - 3%річних; 603527,91 грн. - інфляційні втрати

та за зустрічним позовом Дочірнього підприємства "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про визнання недійсним абзацу 8 пункту 6.1. розділу "Порядок та умови проведення розрахунків" договору купівлі-продажу природного газу №16-465-Н від 22.08.2016р. укладеного між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Дочірнім підприємством "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз"

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

1.1. Рішенням господарського суду Хмельницької області від 16.01.2019р. у справі №924/751/18 у позові Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ до Дочірнього підприємства "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз", Хмельницька область, м.Шепетівка про стягнення 1780574,32 грн., з яких: 951328,06 грн. - пеня; 225718,35 грн. - 3% річних; 603527,91 грн. - інфляційні втрати - відмовлено.

1.2. Зустрічний позов Дочірнього підприємства "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз", Хмельницька область, м.Шепетівка до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ про визнання недійсним абзацу 8 пункту 6.1. розділу "Порядок та умови проведення розрахунків" договору купівлі-продажу природного газу №16-465-Н від 22.08.2016р. укладеного між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Дочірнім підприємством "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" задоволено.

1.3. Визнано недійсним абзац 8 пункту 6.1. договору №16-465-Н купівлі-продажу природного газу від 22.08.2016 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Дочірнім підприємством "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" наступного змісту: "Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк".

1.4. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) на користь Дочірнього підприємства "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" (Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Героїв Небесної сотні ,7, ідентифікаційний код 39393136) 1762,00грн. - витрат по оплаті судового збору. Видано наказ.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішення суду першої інстанції мотивоване в частині зустрічних позовних вимог наступним.

2.1.1. Сторони договору позбавлені можливості врегулювати в договорі питання щодо строків та порядку виконання зобов`язання, виконання кого залежить від компенсацій з державного бюджету, оскільки такий порядок викладений у відповідних нормативно-правових актах.

2.1.2. У абз. 8 п. 6.1. договору сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.

2.1.3. Вказаним сторони фактично встановили строк та порядок виконання зобов`язання, яке здійснюється із державного бюджету України та регулюється відповідними нормативно-правовими актами, що є неправомірним.

2.1.4. Питання дійсності договору або певної його частини підлягає встановленню на момент укладення такого договору, тому втрата чинності Постановою №20 від 11.01.2005 року з 08.11.2017 року не впливає на суперечність її положенням абз. 8 п. 6.1. договору від 22.08.2016 року.

2.1.5. Оскільки сторонами в договорі встановлено строк та порядок розрахунків, які проводяться з державного бюджету, а саме, в частині відшкодування пільг та субсидій, що підлягає регулюванню та врегульовано на законодавчому рівні, суд першої інстанції прийшов до висновку, що наведене суперечить чинному законодавству, а саме, чинній на момент укладення договору Постанові КМУ №20 від 11.01.2005 року.

2.2. Щодо первісних позовних вимог, рішення місцевого господарського суду мотивоване наступним.

2.2.1. Під час здійснення правовідносин у даному спорі здійснення розрахунків здійснювалося як шляхом сплати грошових коштів, так і підписання спільних протокольних рішень.

2.2.2. З наданих сторонами у справі розрахунків встановлено, що відповідачем за первісним позовом своєчасно здійснювались розрахунки за спожитий ним газ. Інша ж частина оплачувалась шляхом підписання спільних протокольних рішень.

2.2.3. Підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, НАК "Нафтогаз України" у такий спосіб виявив свою згоду здійснити розрахунки відповідно до згаданого Порядку і тим самим погодився із зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за договором від 22.08.2016 року №16-465-Н.

2.2.4. Незалежно від того, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови. Вказану позицію висловив Верховний Суд у постанові від 18 квітня 2018 року у справі №906/790/16.

2.2.5. Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем за первісним позовом належним чином виконувались умови спільних протокольних рішень, тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для нарахування 3% річних, втрат від інфляції та пені на суми, які оплачувалися за спільними протокольними рішеннями.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись з прийнятим рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Хмельницької області звернулось Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить (враховуючи оновлений текст апеляційної скарги) прийняти апеляційну скаргу на рішення господарського суду Хмельницької області від 16.01.2019р. у справі №924/751/18 та відкрити апеляційне провадження; рішення господарського суду Хмельницької області від 27.08.2018р. у справі №924/751/18 скасувати повністю; прийняти нове рішення, яким:

- позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Дочірнього підприємства "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" щодо стягнення пені у розмірі 951328,06 грн., 3% річних у розмірі 225718,35 грн. та інфляційні втрати у розмірі 603527,91 грн., а всього боргу у загальній сумі 1780574,31 грн. задоволити повністю;

- у задоволенні зустрічного позову Дочірнього підприємства "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання недійсним абзацу 8 пункту 6.1. Договору купівлі-продажу природного газу №16-465-Н від 22.08.2016 року відмовити повністю.

3.2. Судові витрати у справі апелянт просить покласти на відповідача.

3.3. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального (ст.ст. 6, 11, 626, 629 ЦК України, ст.12 ГК України) та процесуального (ст.ст.74, 76, 77, 86, 236 та 238 Господарського процесуального кодексу України) права, без дослідження усіх істотних обставин справи.

3.4. Щодо незаконності рішення суду про визнання недійсним абзацу 8 пункту 6.1. договору №16-465-Н купівлі-продажу природного газу від 22.08.2016 року, укладеного між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Дочірнім підприємством «Шепетівкагаз» Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Шепетівкагаз».

3.4.1. Скаржник вважає, що підстав для визнання цього пункту у суду першої інстанції не було, адже з урахуванням приписів Цивільного та Господарського кодексів України, які не враховані судом першої інстанції

- договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб;

- при підписанні Договору жодною із Сторін не висловлювалося будь-яких зауважень до його тексту або змісту п. 6.1. щодо порядку та умов проведення розрахунків;

- спірний Договір закінчений виконанням по суті щодо поставки та оплати природного газу 21.08.2017 року, тобто у день повної оплати Покупцем отриманого по Договору товару;

- до порушення провадження у справі №924/751/18 жодною із сторін Договору не оскаржувався жоден із його пунктів.

3.4.1. Апелянт наголошує на тому, що ДП «Шепетівкагаз» ПАТ по газопостачанню та газифікації «Шепетівкагаз» вчинило цілий ряд дій, що свідчать про, схвалення та прийняття правочину до виконання: підписав акти-приймання передачі природного газу за вказаним договором; оплатив спожитий природний газ за спірним договором, що підтверджується надходженням від покупця грошових коштів із призначенням платежу саме по спірному договору.

3.4.2. Також апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що частинами другою та третьою статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. У даному випадку, як на момент укладення договору так у Додаткової угоди №1, жодних розбіжностей між сторонами не існувало, було досягнуто згоди за усіма пунктами договору.

3.4.3. Також апелянтом акцентується увага на тому, що поза увагою господарського суду Хмельницької області залишився той факт, що зміст укладеного сторонами договору №16-465-Н купівлі-продажу природного газу від 22.08.2016 року у повній мірі відповідає вимогам Примірного договору купівлі-продажу природного газу з постачальниками природного газу із спеціальними обов`язками для потреб побутових споживачів та релігійних організацій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 липня 2016 р. N444, у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 року N 853.

3.5. Щодо стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат, апелянт наголошує на такому.

3.5.1. Як встановлено місцевим господарським судом, за період поставок з жовтня 2016 року по березень 2017 року (включно) відповідачем спожито природного газу на загальну суму 134 638 675,52 грн., який переданий відповідачу на підставі актів приймання-передачі природного газу.

3.5.2. Водночас, в оскаржуваному рішенні судом чітко зазначено платежі відповідача на виконання спільних протокольних рішень на загальну суму 124 674 762,50 грн., як часткову оплату покупця, а не усього боргу по Договору.

3.5.3. Отже, борг в сумі 9 963 913,02 грн. був оплачений Відповідачем власними коштами, його оплата не була врегульована спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20.

3.5.4. Згідно з розрахунком заборгованості всі розрахунки пені у сумі 951 328,06 грн. інфляційних нарахувань у сумі 603 527,91 грн. та 3% річних у сумі 225 718,35 грн. здійсненні виключно на заборгованість, яка була сплачена Відповідачем власними коштами з порушенням строків розрахунків, а не на підставі Спільних протокольних рішень.

3.5.5. На підтвердження оплат, які були здійсненні відповідачем, позивачем до суду надані як доказ, банківські виписки, сальдо по рахунку за спірним договором за спірним договором купівлі-продажу газу, а також письмові пояснення, які надавалися представником позивача під час слухання.

3.5.6. Однак, суд першої інстанції не взяв вказані докази до уваги, безпідставно взявши до уваги необґрунтовані пояснення Відповідача, які були ним вказані у відзиві на позовну заяву.

3.6. У судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги щодо вимог за первісним позовом підтримала, щодо зустрічного позову - просить рішення суду скасувати та у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. До початку розгляду апеляційної скарги від відповідача надійшов відзив на таку скаргу, у якій він заперечує доводи апелянта, вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суджу першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні представник настоювала на запереченнях, викладених у відзиві.

4.2. Інших заяв, клопотань до початку розгляду апеляційної скарги від учасників провадження у даній справі не надійшло.

4.3. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційних скарг.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Хмельницької області від 16.01.19р. у справі №924/751/18 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);

Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);

Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);

Бюджетний кодекс України;

Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (далі по тексту постанови також - Порядок), затверджений Постановою КМ України від 11.01.2005 року № 20

Закон України "Про судовий збір".

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Як вбачається із матеріалів справи 22.08.2016р. між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та дочірнім підприємством „Шепетівкагаз" публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз" (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 16-465-Н, відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов`язується передати покупцеві у 2016-2017 роках природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

7.2.1. Відповідно до п. 1.2. договору природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем для постачання побутовим споживачам.

7.2.2. Умовами п. 2.1 договору визначено, що продавець передає покупцеві з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 22647,685 тис. куб.м., у тому числі за місяцями: жовтень - 2277,670 тис. куб.м., листопад - 3304,893 тис. куб.м, грудень - 4639,754 тис. куб.м., січень - 5241,824 тис. куб.м, лютий - 4090,622 тис. куб.м, березень - 3092,922 - тис. куб.м.

7.2.3. Як зазначено у п.2.2. договору обсяги природного газу, які планується передати згідно з цим договором, можуть змінюватися сторонами протягом місяця поставки в установленому порядку.

7.2.4. У відповідності до п. 3.2. договору приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному місяці купівлі-продажу, оформлюється актом приймання-передачі.

7.2.5. Пунктом 3.3. договору (із врахуванням додаткової угоди № 1 від 28.10.2016р.) передбачено, що покупець зобов`язується подати не пізніше 08 числа місяця, що настає за місяцем постачання природного газу, продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця (за її наявності) два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги переданого природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

7.2.6. Продавець до 12 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу, повертає покупцеві один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою (за її наявності). У разі не підписання продавцем акта приймання-передачі природного газу продавець у той же строк письмово повідомляє покупцеві про причини такого не підписання акта та надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта (п. 3.4. договору - із врахуванням додаткової угоди № 1 від 28.10.2016р.).

7.2.7. Відповідно до п. 5.1. договору (із врахуванням додаткової угоди № 1 від 28.10.2016р.) ціна за 1000 куб. метрів природного газу, який передається за цим договором, без урахування податку на додану вартість у розмірі 20 відсотків, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, торгової націнки постачальника газу із спеціальними обов`язками (включно) становить 4954,10 гривень за 1000 куб. метрів природного газу, крім того податок на додану вартість у розмірі 20 відсотків.

7.2.8. Згідно з п. 5.3. договору (із врахуванням додаткової угоди № 1 від 28.10.2016р.) загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

7.2.9. Як передбачено п. 6.1. договору (із врахуванням додаткової угоди № 1 від 28.10.2016р.) оплата за газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу газу.

7.2.10. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

7.2.11. Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 (Офіційний вісник України, 2005р., № 2, ст. 88) і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

7.2.12. Вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі, коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

7.2.13. У разі не надання покупцем продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

7.2.14. Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, передбачений в абзаці четвертому цього пункту до закінчення 90 (дев`яностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівля-продаж природного газу. При цьому, у випадку, якщо покупець надасть продавцеві, передбачений абзацом четвертим цього пункту, акт звіряння пізніше 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу але до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, то розрахунок за придбаний покупцем газ, в частині суми зазначеної в такому акті звіряння, буде здійснюватись в порядку, передбаченому абзацом третім цього пункту але з такими особливостями. З дати надання продавцеві покупцем зазначеного вище акту звіряння, припиняється нарахування продавцем неустойки, 3% річних а також інфляційних збитків на суму, зазначену в такому акті звіряння, на період з дати надання акту звіряння продавцеві і до закінчення 90 днів що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за придбаний покупцем природний газ в частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. № 20 (Офіційний вісник України, 2005р., № 2, ст.. 88), має бути здійснений до закінчення 90 (дев`яностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем, в якому була здійснена купівля-продаж природного газу, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

7.2.15. Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. № 20 і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту.

7.2.16. Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.

7.2.17. Пунктом 7.1. договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

7.2.1.18. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день його прострочення (п. 7.2. договору).

7.2.19. У відповідності до п. 11.1. цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності), і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016р. до 31 березня 2017 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання.

7.2.20. Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

7.3. Сторонами також було підписано додаткову угоду № 1 від 28.10.2016р. до договору купівлі-продажу природного газу від 22.08.2016р. № 16-465-Н (якою викладено п.п. 2.4., 3.1.-3.5., 4.1., розділ 5, п. п. 6.1., 7.2. у іншій редакції), додаткову угоду № 2 від 28.11.2016р. до договору купівлі-продажу природного газу від 22.08.2016р. № 16-465-Н (якою викладено п. 2.1. у іншій редакції), додаткову угоду № 3 від 20.01.2017р. до договору купівлі-продажу природного газу від 22.08.2016р. № 16-465-Н (якою викладено п. 2.1. у іншій редакції), додаткову угоду № 4 від 07.06.2017р. до договору купівлі-продажу природного газу від 22.08.2016р. № 16-465-Н (якою викладено п. 2.1. у іншій редакції). Додаткові угоди підписані обома сторонами та скріплені їх печатками.

7.4. На виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 16-465-Н від 22.08.2016р. продавець передав, а покупець отримав природний газ власного видобутку виключно для постачання побутовим споживачам, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2016р. на суму 13540565,94грн., від 30.11.2016р. на суму 19647324,49грн., від 31.12.2016р. на суму 27582966,35грн., від 31.01.2017р. на суму 31162224,34грн., від 28.02.2017р. на суму 24318420,54грн., від 31.03.2017р. на суму 18387173,86 грн.

7.5. Відповідачем було здійснено оплату за спожитий газ в сумі 134 638675,52 грн., що підтверджено і відображено в довідці про операції та довідці про сальдо за період з 01.08.2016р. по 31.03.2018р., інформації щодо розрахунків за договором.

7.6. Між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, Департаментом фінансів в Хмельницькій області, дочірнім підприємством „Шепетівкагаз" публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" з метою погашення взаємної заборгованості укладено Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання , транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України. Вказаними рішеннями сторонами погоджено, що предметом таких рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

7.6.1. У п. 4. спільних протокольних рішень зазначено, що сторони, що підписали це спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 року №20 та Порядку проведення розрахунків за невиконання своїх зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України. Спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням (п. 5.2. рішення).

7.6.2. Погашення заборгованості згідно договору №16-465-Н від 22.08.2016 року спільними протокольними рішеннями відбувалось наступним чином: спільне протокольне рішення №1276 від 20.02.2017 року - 21154179,64грн. (платіжне доручення № 70 від 21.02.2017 року); №1275 від 20.02.2017 року - 908624,46грн. (платіжне доручення № 69 від 21.02.2017 року); №1693 від 16.03.2017 року - 22777226,95грн. (платіжне доручення № 104 від 17.03.2017 року);№2386 від 20.04.2017 року - 21988421,61грн. (платіжне доручення № 154 від 21.08.2017 року); №2607 від 17.05.2017 року - 3447919,70грн.(платіжне доручення № 196 від 21.08.2017 року) ; № 236 від 18.01.2017 року - 41578390,14грн. (платіжне доручення №1 від 19.01.2017 року); № 3243 від 16.12.2016 року - 17850000грн. (платіжне доручення № 1460 від 19.12.2016 року ).; № 2992 від 22.11.2016 року - 12820000грн. (платіжне доручення №1374 від 22.11.2016 року); із посиланням на постанову КМ України від 11.01.2005 року №20.

7.7. Позивачем надано до матеріалів справи належним чином завірені копії підписаних та скріплених печатками актів звіряння розрахунків за надані населенню пільги, субсидії, компенсації, які укладалися між дочірнім підприємством „Шепетівкагаз" публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз" та Шепетівського міського управління праці та соціального захисту населення у період із 01.11.2016р. по 01.04.2017р.

7.8. На думку позивача, відповідач допустив прострочення оплати за поставлений природний газ, зокрема щодо тих сум, які він мав би сплатити власними грошовими коштами.

7.9. У зв`язку із несвоєчасною сплатою відповідачем поставленого газу позивач за первісним позовом звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 1780574,32 грн., з яких: 951328,06 грн. - пеня; 225718,35 грн. - 3% річних; 603527,91 грн. - інфляційні втрати.

7.10. Після того, як було відкрите провадження за позовом ПАТ Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", відповідач у даній справі - дочірнє підприємство „Шепетівкагаз" публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз", вважаючи, що нараховані 3% річних, втрати від інфляції та пеня неправомірні в силу недійсності окремих абзаців п. 6.1. договору, звернувся з зустрічним позовом.

7.11. За результатами розгляду позову та зустрічного позову місцевим господарським судом Хмельницької області прийнято рішення, про що апеляційним господарським судом зазначалося у пунктах 1.1.-1.4. цієї постанови.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши обґрунтування апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного.

8.2. Щодо вимог зустрічної позовної заяви.

8.2.1. Після відкриття провадження судом першої інстанції у справі №924/751/18 та до початку підготовчого засідання (19.09.18р.) відповідачем - ДП „Шепетівкагаз" публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз" подано зустрічну позовну заяву (а.с.127-132, т.1) із вимогою про визнання недійсним абзацу 8 пункту 6.1. розділу 6 "Порядок та умови проведення розрахунків " Договору купівлі - продажу природного газу № 16-465- Н від 22 серпня 2016 року укладеного між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Дочірнього підприємства "Шепетівкагаз" публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" наступного змісту: "Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк. "

8.2.2. У тексті зустрічної позовної заяви відповідач зазначає, що відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджених Постановою КМ України від 11.01.2005 року № 20, так як, встановлено строк оплати спожитого газу, в той час як оплату газу за пільговими та субсидованими категоріями споживачів розраховується держава згідно визначених нормативно правових актів.

8.2.3. Стверджує, що з Порядку вбачається, що відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється з Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, тобто ДП "Шепетівкагаз" ПАТ "Шепетівкагаз" та безпосередньо перераховуються на рахунок - ПАТ " Нафтогаз України".

8.2.4. Відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджених Постановою KM України від 11.01.2005 року, кошти, якими ДП " Шепетівкагаз " ПАТ " Шепетівкагаз " мало розраховуватись з ПАТ "НАК " Нафтогаз України" виділяються як субвенція, сформована за рахунок коштів, отриманих, в тому числі, і від Позивача за первісним позовом та/або підприємств, пов`язаних з останнім.

8.2.5. При цьому, позивач за зустрічним позовом вказує, що частиною 6 ст. 102 Бюджетного кодексу України визначено перелік пільг та субсидій, які надаються за рахунок субвенцій з державного бюджету, та передбачено, що Кабінет Міністрів України може здійснювати перерозподіл обсягів субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, виходячи з фактично нарахованих обсягів відповідних пільг, субсидій і допомоги населенню в межах загального обсягу таких субвенцій. І лише після надходження сум субвенцій на рахунки місцевих бюджетів органи Казначейства на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг). З зазначеного позивач за зустрічним позовом зауважує, що відносини з відшкодування місцевими бюджетами надавачам послуг вартості спожитого пільговиками та субсидіантами природного газу за рахунок субвенцій із державного бюджету, які в подальшому мають бути перераховані ДП " Шепетівкагаз" ПАТ " Шепетівкагаз" на рахунок ПАТ " НАК " Нафтогаз України" відповідно до встановленого Порядку №20 регулюються бюджетним законодавством, та є для ДП " Шепетівкагаз" непередбачуваними та такими, на які ДП " Шепетівкагаз" ПАТ "Шепетівкагаз" не впливає.

8.2.6. На думку відповідача (за первісним позовом) спірні положення Договору суперечать чинному законодавству, а саме Постанові КМУ від 11 січня 2005 року № 20.

8.2.7. Зазначене цитування норм Порядку, Бюджетного кодексу України, а також аналіз повноважень Кабінету Міністрів України в цій частині та повноваження розпорядників коштів місцевих бюджетів, розцінене місцевим господарським судом, як обґрунтування вимог зустрічного позову, за результатами розгляду яких зустрічні позовні вимоги відповідача були задоволені.

8.2.8. Північно-західний апеляційний господарський суд із таким висновком суду першої інстанції не погоджується.

8.2.9. В силу ч.1 ст.13, ч.1,2 ст.14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

8.2.10. Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

8.2.11. За змістом частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

8.2.12. Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 і 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

8.2.13. Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

8.2.14. Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

8.2.15. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, у разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

8.2.16. При цьому невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства; саме по собі відступлення сторонами від положення законодавства, регулювання їх іншим чином не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

8.2.17. Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов`язання) необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

8.2.18. Аналогічні правові висновки наведені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.19р. у справі №924/296/18.

8.2.19. Тобто, у позовній заяві з цього приводу мають бути наведені обґрунтування щодо невідповідності цього пункту договору вимогам закону або порушення прав позивача.

8.2.20. Апеляційним господарським судом у даній постанові (п.п.8.2.2.-8.2.6.) зазначалося, за яких умов позивач за зустрічним позовом вважає, що абз.8 пункту 6.1 Договору №16-465-Н від 22.08.16р. (з урахуванням додаткової угоди від 28.10.16р.) має бути визнаним недійсним.

8.2.21. Поряд з тим, в силу частини 1 статті 162 ГПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. При цьому позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову (п.4, 5 ч.3 ст.162 ГПК України).

8.2.22. Проте зміст позовної заяви ДП " Шепетівкагаз" ПАТ " Шепетівкагаз" про визнання недійсним абз.8 пункту 6.1 Договору №16-465-Н від 22.08.16р. купівлі-продажу природного газу не містить обґрунтувань щодо невідповідності цього пункту договору вимогам закону або порушення прав позивача.

8.2.23. Крім доказів оплати судового збору, доказів надіслання копії зустрічного позову стороні, копії Договору і додатковими угодами, відповідач до зустрічної позовної заяви не надає належних та допустимих доказів, в розумінні статей 76-77 ГПК України.

8.2.24. Натомість зміст Договору №16-465-Н від 22.08.16р. в цілому та пункт 6.1., зокрема, відповідає вимогам цивільного та господарського законодавства, у тому числі положенням пункту 20 розділу "Порядок та умови проведення розрахунків" Примірного договору.

8.2.25. З огляду на зазначене у пунктах 8.2.10.- 8.2.10. цієї постанови, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що абзац 8 пункту 6.1 Договору №16-465-Н від 22.08.16р. купівлі-продажу природного газу не суперечить актам цивільного законодавства, а виконання умов зазначеного договору шляхом прийняття природного газу, здійснення оплати за отриманий товар на умовах, визначених цим договором, свідчить про погодження та прийняття сторонами усіх умов оспорюваного договору.

8.2.26. Відтак у задоволенні зустрічного позову Дочірнього підприємства "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз", Хмельницька область, м.Шепетівка до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ про визнання недійсним абзацу 8 пункту 6.1. розділу "Порядок та умови проведення розрахунків" договору купівлі-продажу природного газу №16-465-Н від 22.08.2016р., укладеного між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Дочірнім підприємством "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз", слід відмовити.

8.3. Щодо вимог первісного позову.

8.3.1. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

8.3.2. З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

8.3.3. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

8.3.4. Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

8.3.5. Договір, який був укладений між сторонами (п.7.2. цієї постанови), за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу, за умовами якого продавець зобов`язується передати покупцеві у 2016-2017 роках природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах Договору.

8.3.6. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

8.3.7. Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

8.3.8. За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

8.3.9. Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

8.3.10. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань або їх зміна не допускається.

8.3.11. Апеляційним господарським судом встановлено, що у період, який охоплюється Договором купівлі-продажу природного газу № 16-465-Н від 22.08.2016р. позивач продав відповідачу природний газ на загальну суму 134638675,52грн., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками сторін актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016р., від 30.11.2016р., від 31.12.2016р., від 31.01.2017р., від 28.02.2017р., від 31.03.2017р.

8.3.12. Відповідач оплатив отриманий газ. Проте оплата останнім здійснювалась невчасно та не у повному обсязі, що стало підставою для нарахування та стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат.

8.3.13. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

8.3.14. За положеннями ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

8.3.15. У відповідності до приписів ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

8.3.16. Згідно з п.п. 1, 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

8.3.17. З зазначених положень наслідки у вигляді застосування штрафних санкцій та ст. 625 ЦК України підлягають застосуванню у випадку прострочення виконання зобов`язання з вини контрагента.

8.3.18. Згідно ст. 12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

8.3.19. Положеннями пункту 1.2. Порядку від 03.08.2015 № 493/688, яким сторони керувались при підписанні відповідних спільних протокольних рішень (розділ 3 спільних протокольних рішень), визначено, що розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ або вугілля, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку.

8.3.20. Суд зазначає, що спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків підписуються усіма учасниками розрахунків: відповідним департаментом фінансів, відповідним головним управлінням Казначейства, постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг), ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

8.3.21. Таким чином, підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, НАК "Нафтогаз України" у такий спосіб виявив свою згоду здійснити розрахунки відповідно до згаданого Порядку і тим самим погодився із зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за договором від 22.08.2016 року №16-465-Н.

8.3.22. Отже, незалежно від того, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови.

8.3.23. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у справах № 906/790/16, № 905/1100/18, №924/296/18.

8.3.24. Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

8.3.25. У частині 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

8.3.26. За змістом статті 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

8.3.27. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

8.3.28. Відповідно до частини 1 статті 653 цього Кодексу у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

8.3.29. Статтею 12 Господарського кодексу України передбачено, що держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

8.3.30. Як уже зазначалося, підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків.

8.3.31. Апеляційним господарським судом встановлено, що відповідачем за первісним позовом належним чином виконувались умови спільних протокольних рішень, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування 3% річних, втрат від інфляції та пені на суми, перераховані спільними протокольними рішеннями.

8.3.32. Заперечення апелянта, що нараховані 3% річних, втрати від інфляції та пеня, стосуються сум, які сплачувалися як власні грошові кошти, а не перераховувалися за спільними протокольними рішеннями, колегія суддів вважає таким, що є необґрунтоване, та спростовується наведеним у п.п. 8.3.33.- 8.3.34 цієї постанови

8.3.33. Із наданих сторонами розрахунків, власними коштами відповідачу слід було сплатити:

- за жовтень 2016 року 13540565,94грн. - до 25 листопада 2016 року (включно);

- за листопад 2016 року 19647324,49грн. - до 25 грудня 2016 року (включно);

- за грудень 2016 року 27582966,35грн. - до 25 січня 2017 року (включно);

- за січень 2017 року 31162224,34грн. - до 25 лютого 2017 року (включно);

- за лютий 2018 року 24318420,54грн. - до 25 березня 2018 року (включно);

- у березні 2017 року вся сума підлягала сплаті спільними протокольними рішеннями.

8.3.34. Відповідно до розрахунку основного боргу по договору №16-465-Н від 22.08.2016 року, наданого відповідачем, оплата спожитого у листопаді 2016 року газу була проведена з рахунку зі спеціальним режимом використання в сумі 1906401,45 грн., пільгами та субсидіями (згідно постанови КМУ №20) в сумі 12280000грн., оплата спожитого у грудні 2016 року газу була проведена з рахунку зі спеціальним режимом використання в сумі 1704412,98 грн., пільгами та субсидіями (згідно постанови КМУ №20) в сумі 17850000грн., оплата спожитого у січні 2017 року газу була проведена з рахунку зі спеціальним режимом використання в сумі 1647749,13грн., пільгами та субсидіями (згідно постанови КМУ №20) в сумі 41578390,14рн., оплата спожитого у лютому 2017 року газу була проведена з рахунку зі спеціальним режимом використання в сумі 1684457,13грн., пільгами та субсидіями (згідно постанови КМУ №20) в сумі 908624,46грн. та 21154179,64грн., оплата спожитого у березні 2017 року газу була проведена з рахунку зі спеціальним режимом використання в сумі 1500726,02 грн., пільгами та субсидіями (згідно постанови КМУ №20) в сумі 22777226,95грн., власними коштами 300 000грн., оплата спожитого у квітні 2017 року газу була проведена з рахунку зі спеціальним режимом використання в сумі 970251,81грн., пільгами та субсидіями (згідно постанови КМУ №20) в сумі 21988421,61грн., оплата спожитого у травні 2017 року газу була проведена була проведена з рахунку зі спеціальним режимом використання в сумі 249913,90грн., пільгами та субсидіями (згідно постанови КМУ №20) в сумі 3447919,70грн.

8.3.35. Апеляційний господарський суд вважає що відповідачем за первісним позовом своєчасно здійснювались розрахунки за спожитий ним газ. Інша ж частина оплачувалась шляхом підписання спільних протокольних рішень.

8.3.36. З огляду на зазначене позивачу - Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у задоволенні позову про стягнення із Дочірнього підприємства "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" 1780574,32 грн., з яких: 951328,06 грн. - пеня; 225718,35 грн. - 3% річних; 603527,91 грн. - інфляційні втрати слід відмовити.

В цій частині позову господарський суд Хмельницької області прийшов до вірного висновку.

8.4. За результатами розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", з урахуванням висновків, зазначених у пунктах 8.2.26., 8.3.36. цієї постанови, апеляційний господарський суд вважає, що вона є обґрунтованою частково - щодо задоволення судом першої інстанції зустрічного позову та необґрунтованою - щодо викладених доводів у межах заявлених первісних позовних вимог.

8.4.1. Рішення господарського суду Хмельницької області від 16 січня 2019 року у справі №924/751/18 слід скасувати в частині задоволення зустрічного позову. У скасованій частині слід ухвалити нове рішення, відповідно до якого у задоволенні зустрічного позову дочірнього підприємства "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання недійсним абзацу 8 пункту 6.1. розділу "Порядок та умови проведення розрахунків" договору купівлі-продажу природного газу №16-465-Н від 22.08.2016р. укладеного між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Дочірнім підприємством "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" - відмовити у повному обсязі.

8.4.2. В частині первісного позову - рішення господарського суду Хмельницької області від 16 січня 2019 року у справі №924/751/18 слід залишити без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до частини 1 пункту 2 статті 275 Господарського процесуального кодексу (ГПК) України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є обґрунтованими частково, у зв`язку з чим наявні підстави для часткового скасування оскаржуваного рішення.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Хмельницької області від 16.01.19р. у справі №924/751/18 сплачений судовий збір платіжним дорученням №7001145 від 05.02.2019р. у розмірі 42705,92грн. в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".

10.1.1. Зазначений розмір судового збору апелянтом обрахований і сплачений з урахуванням того, що оспорюваним рішенням розглядалося дві вимоги - майнового та немайнового характеру.

10.1.2. За майнову вимогу, що є предметом первісного позову розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 40062,93грн.

10.1.3. За немайнову вимогу, що є предметом зустрічного позову розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 2643,00грн.

10.2. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.3. Оскільки апеляційна скарга апелянта задоволена частково - в частині скасування немайнової вимоги за зустрічним позовом, то йому має бути відшкодовано витрати по сплаті судового збору у розмірі 2643,00грн.

Видачу наказу в цій частині слід доручити господарському суду Хмельницької області.

10.4. Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги в частині майнових вимог за первісним позовом покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 07.02.19р. задоволити частково.

Рішення господарського суду Хмельницької області від 16 січня 2019 року у справі №924/751/18 скасувати в частині задоволення зустрічного позову.

Ухвалити у скасованій частині нове рішення.

У задоволенні зустрічного позову дочірнього підприємства "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання недійсним абзацу 8 пункту 6.1. розділу "Порядок та умови проведення розрахунків" договору купівлі-продажу природного газу №16-465-Н від 22.08.2016р. укладеного між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Дочірнім підприємством "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" відмовити у повному обсязі.

В частині первісного позову - рішення господарського суду Хмельницької області від 16 січня 2019 року у справі №924/751/18 залишити без змін.

Стягнути з дочірнього підприємства "Шепетівкагаз" публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" (Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Економічна, буд. 29, ідентифікаційний код 39393136) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) 2643,00грн. - витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському суду Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №924/751/18 повернути господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "12" липня 2019 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Демидюк О.О.