ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/563/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Фрич М. М., секретар судового засідання Бабенецька А. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю

"Фінансова компанія "Груп Фактор",

вул. Січових Стрільців, буд.1-5, оф.505, м. Київ, 04053

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька",

вул. Василіянок, буд.22, м. Івано-Франківськ, 76018

про стягнення 49 162,37грн - страхового відшкодування, 893,00грн - 3% річних, 10 716,06грн - пені, 4 171,74грн - інфляційних втрат

Представники сторін не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Груп Фактор" подало позов до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення 49 162,37грн - страхового відшкодування, 893,00грн - 3% річних, 10 716,06грн - пені, 4 171,74грн - інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 03.06.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження і призначено розгляд справи по суті на 27.06.2019 року. В судовому засіданні 27.06.2019 року відкладено розгляд справи на 11.07.2019 року.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися. Позивач направив до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача (вх.№11191/19 від 26.06.2019). Відповідач відзиву на позовну заяву суду не подав.

Відповідно до ч.9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе у відповідності до ст. 202 ГПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, розглянути справу без участі повноважних представників сторін за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору.

Позиція позивача.

Позивач вказав, що відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 201/50/1001421 від 05.11.2015 року, на підставі страхових актів №50-612/1 від 04.10.2016 року на суму 24 000 грн та 49 162, 37 грн, страхувальнику було виплачено 24 000 грн страхового відшкодування, що підтверджується видатковим касовим ордером від 04.10.2016 року, а відповідно до платіжного доручення №14680 від 04.10.2016 року, на рахунок Приватного акціонерного товариства "Дніпро Мотор Інвест" виплачено 25 162, 37 грн за ремонт пошкодженого автомобіля.

З посиланням на ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" позивач вказав, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Позивач вказав на те, що після виплати страхового відшкодування у нього виникло право вимоги до особи, винної у скоєнні ДТП, цивільна відповідальність якої, на момент настання страхового випадку, була застрахована в ПрАТ "СК "Галицька" відповідно до полісу АЕ/7675861.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача 49 162, 37 грн страхового відшкодування, 893 грн 3 % річних та 4 171, 74 грн інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України, 10 716, 06 пені на підставі ч.36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідач будь-яких заперечень та відзиву на позовну заяву суду не подав.

Фактичні обставини, встановлені судом.

05.11.2015 року між ПрАТ "Київський страховий дім" (страховик) та фізичною особою Правдивий ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "Євростандарт" №201/50/1001421 (договір страхування), предметом страхування якого є транспортний засіб Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску.

В п.6.2. договору сторони узгодили, що страховик бере на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, до яких, зокрема, відносяться збитки внаслідок ДТП - будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, деталей, вузлів, механізмів внаслідок ДТП.

22.09.2016 року, о 08 год 35 хв, ОСОБА_2 , рухаючись по просп. Ватутіна в м. Києві на транспортному засобі ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_2 , при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надав перевагу у русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 . У результаті ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Транспортний засіб Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_1 на момент ДТП був застрахований у ПрАТ "Київський страховий дім".

За даними Національної поліції України (довідка №656604 про дорожньо-транспортну пригоду) причиною ДТП є порушення ОСОБА_2 п.16.11. Правил дорожнього руху та ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

22.09.2016 року страхувальник - Правдивий ОСОБА_1 звернувся до страховика з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою.

В звіті №43/88.09.16 від 29.09.2016 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 здійснено оцінку вартості шкоди завданих власнику транспортного засобу Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_1 і визначено, що вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 36 560, 30 грн.

Відповідно до полісу №АЕ7675861, транспортний засіб ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_2 , був застрахований в ПрАТ СК "Галицька".

Відповідно до акту виконаних робіт від 04.10.2016 року Приватним акціонерним товариством "Дніпро Мотор Інвест", вартість відновлюваного ремонту пошкодженого ТЗ склав 25 162, 37 грн.

Відповідно до рахунку-фактури "ПР-03102016/6 від 04.10.2016 року, складеного постачальником - СПД ОСОБА_5 , вартість комплектуючих для автомобіля Honda Accord склала 24 000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що страхувальник звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до видаткового касового ордеру від 04.10.2016 року, страхувальнику, на підставі страхового акту №50-612/1, виплачено 24 000 грн.

Відповідно до платіжного доручення №14680 від 04.10.2016 року, на рахунок Приватного акціонерного товариства "Дніпро Мотор Інвест", на підставі страхового акту №50-612/1, перераховано 25 162, 37 грн.

09.08.2018 між ПрАТ "Київський страховий дім" (первісний кредитор) та ТОВ "Фінансова компанія" Груп Фактор" (новий кредитор) укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Відповідно до п.2.1 даного договору ПрАТ "Київський страховий дім" відступив шляхом продажу ТОВ "ФК" Груп Фактор" права вимоги первісного кредитора до осіб, які винні в завданні збитків за страховими випадками, за якими первісний кредитор здійснив виплату страхового відшкодування, зазначених у додатку №1 до цього договору. Отже, право вимоги про виплату страхового відшкодування в розмірі 49 162, 37 грн, перейшло до ТОВ "ФК" Груп Фактор" (позивач), що підтверджується витягом з додатку №1 до вказаного договору.

09.08.2018 позивач надіслав відповідачу вимогу вих. №29-50-612/1/1 про виплату страхового відшкодування.

Виходячи з матеріалів справи та керуючись вимогами діючого законодавства, суд дійшов в спірному випадку таких висновків.

Щодо стягнення з відповідача 49 162, 37 грн страхового відшкодування, необхідно вказати таке.

Згідно з статтею 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до частини 1 статті 352 Господарського кодексу України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб`єктів господарювання (страховиків), пов`язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом сплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до частини 2 статті 352 Господарського кодексу України страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов`язкове страхування).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України, стаття 354 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988, частини 1 статті 990 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом взято до уваги договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 09.08.2018, відповідно до п.2.1 якого ПрАТ "Київський страховий дім" відступив шляхом продажу ТОВ "ФК" Груп Фактор" права вимоги первісного кредитора до осіб, які винні в завданні збитків за страховими випадками

В спірному випадку, матеріалами справи підтверджено факт виплати ПрАТ "Київський страховий дім" (право вимоги якого перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "Груп Фактор" за договором про відступлення прав вимоги від 09.08.2018 в розмірі 49 162, 37 грн) страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 24 000 грн та вартості відновлюваного ремонту пошкодженого ТЗ в розмірі 25 162, 37 грн, що в сумі становить 49 162, 37 грн.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, статті 27 Закону України "Про страхування" обумовлено, що до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регламентується Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У відповідності до статті 3 цього Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховий поліс це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (пункт 1.8. статті 1 вказаного Закону).

Пунктом 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Матеріалами справи підтверджено, що на момент ДТП, ТЗ, винної у вчиненні ДТП особи, був застрахований у ПрАТ СК "Галицька", відповідно до полісу АЕ7675861.

Таким чином, в наявності підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 49 162, 37 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення 893 грн 3% річних та 4 171, 74 грн інфляційних втрат за період з 14.09.2018 року по 23.04.2019 року, слід вказати таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Cтаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Враховуючи, що відповідно до ст. 993 ЦК України відбувається перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, що має місце в спірному випадку, відсутність доказів виплати відповідачем страхового відшкодування - в наявності підстав для стягнення з відповідача 893 грн 3% річних та 4 171, 74 грн інфляційних втрат.

Щодо стягнення з відповідача 10 716, 06 грн пені, слід вказати таке.

Приписами ст. ст. 546, 547, 549 Цивільного кодексу України унормовано, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання (в тому числі щодо неустойки) вчиняється у письмовій формі.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 36.5. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Таким чином, положення п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", на яку посилається позивач, як на підставу стягнення пені, не розповсюджуються на правовідносини між сторонами у даній справі, оскільки останні (сторони) є страховиками, а вказана норма встановлює обов`язок страховика сплатити саме на користь страхувальника (потерпілої особи) або ж вигодонабувача пеню в разі прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика.

Крім того, відповідно до ст. 992 Цивільного кодексу України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 992 Цивільного кодексу України та п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", право на стягнення пені у розмірі, встановленому законом або договором, належить лише страхувальнику або вигодонабувачу.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення пені в розмірі 10 716, 06 грн визнається судом необґрунтованою, а відтак задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд дослідивши подані докази, визнав їх належними доказами в розумінні статей Господарського процесуального кодексу України (надалі за текстом - ГПК України). На підставі цих доказів з урахуванням обставин по справі та вимог діючого законодавства суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір покладається у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 625, 993 Цивільного кодексу України ст. 73, 74, 86, 123, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Груп Фактор" /вул. Січових Стрільців, буд.1-5, оф.505, м. Київ, 04053, / до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Галицька" /вул. Василіянок, буд. 22, м. Івано-Франківськ,76018, / про стягнення 49 162, 37 грн страхового відшкодування, 893 грн 3% річних, 4 171, 74 грн інфляційних втрат, 10 716, 06 грн пені - задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Галицька" /вул. Василіянок, буд. 22, м. Івано-Франківськ,76018, / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Груп Фактор" /вул. Січових Стрільців, буд.1-5, оф.505, м. Київ, 04053, / 49 162, 37 грн (сорок дев`ять тисяч сто шістдесят дві гривні 37 к.) страхового відшкодування, 893 грн (вісімсот дев`яносто три гривні) 3% річних, 4 171, 74 грн (чотири тисячі сто сімдесят одна гривня 74 к.) інфляційних втрат та судовий збір в розмірі 1604 грн (одна тисяча шістсот чотири гривні).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 10 716, 06 грн пені - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20-ти днів до Західного апеляційного господарського суду (м. Львів).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.07.2019

Суддя Фрич М. М.