ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2019 р. Справа №909/116/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П.

Зварич О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МГК Вірамакс», м. Одеса за вих. № 190/05 від 10.05.2019

на додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18.04.2019 (м. Івано-Франківськ, суддя Фанда О.М.)

у справі № 909/116/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «МГК Вірамакс», м. Одеса

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергосервісна компанія Адамсон», м. Івано-Франківськ,

про стягнення збитків в сумі 92 302,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

Розгляд апеляційної скарги здійснено без виклику сторін в порядку ч. 10 ст. 270 ГПК України.

18 квітня 2019 року Господарським судом Івано-Франківської області винесено додаткове рішення у справі № 909/116/19, яким стягнуто з ТОВ «Енергосервісна компанія Адамсон» на користь ТОВ «МГК Вірамакс» 12 100 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді.

Не погоджуючись з додатковим рішенням, ТОВ «Енергосервісна компанія Адамсон» подало апеляційну скаргу б/н і дати, в якій просить скасувати додаткове рішення від 18.04.2019, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання про відшкодування судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача 2 881,50 грн.

Апелянт стверджує, що суд першої інстанції при прийнятті додаткового рішення порушив норми процесуального права, а саме ст.ст. 118, 129 ГПК України, оскільки відповідач подав докази на понесення судових витрат після закінчення п`ятиденного строку, передбаченого нормами ГПК України. Також, апелянт зазначає, що кошти в сумі 12 100 грн. були перераховані на рахунок фізичної особи-підприємця Легінь ОСОБА_1 . ОСОБА_2 , а не адвоката.

Відповідач подав відзив, в якому просить додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18.04.2019 залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 10.04.2019 у справі № 909/116/19 в позові ТОВ «МГК Вірамакс» до ТОВ «Енергосервісна компанія Адамсон» про стягнення збитків в сумі 92 302,30 грн. відмовлено.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що очікує понести судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

10 квітня 2019 року Господарський суд Івано-Франківської області в резолютивній частині рішення вказав про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати на 18.04.2018 та визначив строк для подання стороною доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат 16.04.2018.

16 квітня 2019 року на адресу Господарського суду Івано-Франківської області від відповідача надійшло клопотання про відшкодування судових витрат у розмірі 12 100 грн. з доданими доказами на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

18 квітня 2019 року Господарським судом Івано-Франківської області винесено додаткове рішення у справі № 909/116/19, яким стягнуто з ТОВ «Енергосервісна компанія Адамсон» на користь ТОВ «МГК Вірамакс» 12 100 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Приписи пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України надають право суду, що ухвалив рішення, за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Як встановлено судом першої інстанції, у відзиві на позов від 28.03.2019 відповідач зазначив, що очікує понести судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. у зв`язку з розглядом справи в Господарському суді Івано-Франківської області.

Надалі, відповідач у встановлений судом строк подав клопотання про відшкодування судових витрат від 16.04.2019 та в порядку статтей 126, 129 ГПК України долучив документи на підтвердження понесених судових витрат, а саме договір № 2019/19-02 про надання професійної правничої допомоги від 19.02.2019, додатковий правочин № 2019 від 20.02.2019 до договору про надання професійної правничої допомоги № 2019/19-02 від 19.02.2019, акт приймання-передачі послуг від 15.04.2019 за договором № 2019/19-02 від 19.02.2019 на суму 12 100 грн., підписаний між адвокатом Легінем Р.О. та директором ТОВ «Енергосервісна компанія Адамсон», платіжні доручення № 9069, № 9070, № 9072 від 15.04.2019 про сплату ТОВ «Енергосервісна компанія Адамсон» ОСОБА_3 . 12 100 грн., згідно з додатковим правочином № 2019 від 20.02.2019.

До клопотання про відшкодування судових витрат від 16.04.2019 відповідач додав докази надіслання цього клопотання на адресу позивача.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом частини 1, пункту 1 частини 3 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи до яких належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1, 2, 3 статті 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Приписами частини 3 статті 126 ГПК України обумовлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а згідно з частиною 8 статті 129 цього Кодексу, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вказує частина 4 статті 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).

Позивач на розгляд суду першої інстанції подав заперечення від 15.04.2019, в якому просив відмовити відповідачу у задоволенні заяви на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та просив розглянути заяву без участі позивача.

Так, судом встановлено, що відповідач в обґрунтування клопотання про стягнення з позивача витрат на правову допомогу надав суду першої інстанції: договір № 2019/19-02 про надання професійної правничої допомоги від 19.02.2019, підписаний між адвокатом Легінем Р.О. та директором ТОВ «Енергосервісна компанія Адамсон», додатковий правочин № 2019 від 20.02.2019 до договору про надання професійної правничої допомоги № 2019/19-02 від 19.02.2019, акт приймання-передачі послуг за договором № 2019/19-02 від 19.02.2019 на суму 12 100 грн., підписаний між адвокатом Легінем Р.О. та директором ТОВ «Енергосервісна компанія Адамсон», платіжні доручення № 9069, № 9070, № 9072 від 15.04.2019 про сплату ТОВ «Енергосервісна компанія Адамсон» отримувачу ОСОБА_3 , 12 100 грн., згідно з додатковим правочином № 2019 від 20.02.2019.

Згідно з умовами договору про надання правової допомоги від 19.02.2019 адвокат Легінь Р.О. зобов`язується надавати послуги з професійної правничої допомоги по захисту прав та законних інтересів клієнта (ТОВ «Енергосервісна компанія Адамсон») під час цивільного, господарського, адміністративного та кримінального провадження, юридичної консультації, правового інформування та іншої юридичної допомоги, пов`язаної з діяльністю клієнта та його посадових осіб, а клієнт зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити надані адвокатом послуги.

Відповідно до п.п. 3.2.,3.3 договору від 19.02.2019 для визначення умов щодо ціни та порядку розрахунків за представництво та захист прав клієнта та законних інтересів, а також надання йому необхідної професійної правничої допомоги, сторони укладають додатковий правочин до цього договору. Остаточний розмір витрат клієнта та фактично надані адвокатом послуги відповідно до умов цього договору підтверджуються оформленими сторонами актами приймання-передачі наданих послуг.

Згідно з актом приймання-передачі послуг від 15.04.2019 за договором від 19.02.2019 на суму 12 100 грн., підписаним між адвокатом Легінем Р.О. та директором ТОВ «Енергосервісна компанія Адамсон» вбачається, що адвокатом були надані клієнту послуги з розгляду справи № 909/116/19, а саме: проведення попереднього аналізу змісту і вимог позовної заяви, в тому числі ознайомлення з матеріалами справи згідно з клопотанням від 21.02.2019, збір інформацій та документів через адвокатський запит від 27.02.2019, складання та подання в господарський суд відзиву на позовну заяву від 28.03.2019, клопотання від 28.02.2019 про надання додаткового строку для подання відзиву у справі.

Платіжні доручення №№ 9069, 9070, 9072 від 15.04.2019 підтверджують факт оплати ТОВ «Енергосервісна компанія Адамсон» на рахунок ОСОБА_3 12 100 грн., згідно з додатковим правочином № 2019 від 20.02.2019.

В матеріалах справи містяться клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 21.02.2019, адвокатський запит від 27.02.2019, клопотання від 28.02.2019 про надання додаткового строку для подання відзиву у справі, відзив на позовну заяву від 28.03.2019, відзив на позовну заяву від 28.03.2019.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Легінь Р.О. надав відповідачу послуги, які перелічені у акті приймання-передачі послуг за договором № 2019/19-02 від 19.02.2019.

Стосовно доводів, викладених в апеляційній скарзі судова колегія зазначає, що відповідач надав докази на підтвердження розміру понесення ним витрат на професійну правничу допомогу в термін, визначений судом в резолютивній частині рішення суду в порядку, передбаченому п. 5 ч. 6 ст. 238 ГПК України. Відповідно до платіжних доручень №№ 9069, 9070, 9072 від 15.04.2019 ТОВ «Енергосервісна компанія Адамсон» перерахувало кошти в розмірі 12 100 грн. згідно з додатковим правочином № 2019 від 20.02.2019 ОСОБА_3 , а не фізичній особі-підприємцеві ОСОБА_3 .

Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, враховуючи характер спору, принципи співрозмірності та розумності судових витрат, представлення інтересів довірителя/позивача у судових засіданнях, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відшкодувати відповідачу за рахунок позивача, понесених витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 12 100 грн.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18.04.2019 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «МГК Вірамакс», м. Одеса за вих. № 190/05 від 10.05.2019 відмовити.

2. Додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18.04.2019 у справі № 909/116/19 залишити без змін.

3. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Зварич О.В.