ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2019 р. Справа№ 910/16458/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Буравльова С.І.

Мартюк А.І.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Духницький А.М. - адвокат

від відповідача : Жуков А.О. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Київенерго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2019

у справі № 910/16458/18 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НіК»

до Акціонерного товариства «Київенерго»

про стягнення 723 221, 91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов, з урахування заяви про зменшення розміру позовних вимог, заявлено про стягнення основного боргу в сумі 675 541, 78 грн. за договором про закупівлю робіт № 617/54-15 від 24.12.2015 за виконані але неоплачені роботи, 3% річних в сумі 7 662,31 грн. та інфляційних втрат в сумі 40 017,86 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.04.2019, повний текст якого складений 22.04.2019, у справі № 910/16458/18 позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт виконання спірних робіт на заявлену до стягнення суму та прострочення відповідачем обов`язку оплатити ці роботи.

Суд першої інстанції у рішенні послався на те, що фактично спір між сторонами існує щодо визначення моменту, з якого у відповідача виник обов`язок з остаточної оплати виконаних позивачем робіт. Проте з норм та умов Договору вбачається, що підписання сторонами акту приймання об`єкту в експлуатацію є відкладальною умовою у разі наявності претензій замовника щодо виконаних робіт, в той час як будь-яких доказів наявності зауважень відповідача щодо робіт, матеріали справи не містять, а сторонами не наведено, що зокрема підтверджується підписаними сторонами актами форми КБ-2в та довідками КБ-3, копії яких наявні в матеріалах справи. Підписання у даному випадку сторонами акту приймання об`єкту в експлуатацію (за наявності підписаних сторонами актів здачі-приймання виконаних робіт форми КБ-2в) не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 ЦК України, тому наявність або відсутність акту не звільняє відповідача від обов`язку сплатити вартість фактично виконаних підрядником та прийнятих замовником робіт.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 24.04.2019, повний текст якого складений 26.04.2019, у справі № 910/16458/18 заяву позивача про понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. задоволено, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив про те, що судом першої інстанції не було повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач послався на те, що:

- оскільки акти приймання об`єкту в експлуатацію оформлено не по всіх об`єктах, відповідно до п.4.5 спірного договору у відповідача не виникло обв`язку щодо проведення остаточного розрахунку;

- суд першої інстанції помилково пов`язує можливість затримки розрахунку виключно з фактом усунення зауважень відповідача заявлених в процесі прийняття робіт;

- враховуючи те, що відповідач не визнає обґрунтованість позовних вимог, він не вбачає підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу;

- вартість витрат на правову допомогу є завищеною, оскільки адвокатом позивача неодноразово складались аналогічні позови між тими ж сторонами та з аналогічними позовними вимогами.

До апеляційної скарги відповідачем додані додаткові докази, а саме копії позовної заяви позивача до відповідача та розрахунку суми гонорар за надану правничу допомогу у іншій судовій справі.

Крім того відповідачем додано копію додаткової постанови Верхового Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.06.2018 у справі № 923/567/17.

Щодо вказаної постанови колегія суддів зазначає про те, що інформація про вказане судове рішення є загальновідомою, її текст міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а відтак, такий документ не можна вважати додатковими доказами по справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Київенерго», справу № 910/16458/18 призначено до розгляду на 09.07.2019.

05.07.2019 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача (направлений до суду 03.07.2019 - примітка суду) в якому позивач, з посиланням на те, що:

- твердження апелянта стосовно не настання умов для повної оплати за спірним договором спростовуються матеріалами справи, зокрема виписками по рахунку позивача, частковою оплатою відповідачем повної вартості виконаних робіт, наявними та підписаними первинними документами, а також відсутністю жодних претензій по спірному договору від відповідача;

- в матеріалах справи наявний лист відповідача №42 АУ/202/2421 від 20.12.2018 в якому відповідач визнає, що станом на 01.12.2018 за ним обліковується заборгованості з оплати виконаних за договором робіт, проте вказує, що у нього відсутні кошти на банківських рахунках, а тому пропонує позивачу в рахунок погашення заборгованості демонтувати та забрати ВОТЕ і модеми вартістю, еквівалентною заборгованості;

- витрати позивача на правову допомогу є співмірними зі складністю справи та обсягом матеріалів, виконаної адвокатом роботи та, відповідно, витраченим часом, а також часом, необхідним для представництва інтересів в судових засіданнях.

Станом на 09.07.2018 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Щодо доданих відповідачем до апеляційної скарги додаткових доказів, а саме копій позовної заяви позивача до відповідача вих. № 1511/1юр. від 15.11.2018 та розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу від 12.11.2018 у іншій судовій справі колегія суддів зазначає що відповідач додав ці документальні докази під час розгляду апеляційної скарги, на дату прийняття оскаржуваного рішення таких доказів суд першої інстанції в своєму розпорядженні не мав.

Згідно з ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 269 ГПК України).

При вирішенні питання щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття. До згаданих підстав належить, зокрема, необґрунтоване відхилення судом першої інстанції клопотань сторін про витребування господарським судом доказів у порядку статті 38 ГПК. У такому разі суд апеляційної інстанції за відповідним клопотанням сторони самостійно витребує необхідні додаткові докази.

Колегія суддів зауважує відповідачу на тому, що підставою для прийняття апеляційною інстанцією додаткових доказів є докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від відповідача, проте ним не надано жодних пояснень щодо неможливості надати додатковий доказ до суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що вказані докази відповідач надав в обґрунтування наявності підстав для зменшення присуджених до стягнення з нього витрат на правову допомогу.

З огляду на дату складення спірних документів (листопад 2018 року), на належне повідомлення відповідача про розгляд заяви позивача про винесення додаткового рішення судом першої інстанції, участь представника відповідача в судовому засіданні 24.04.2019, відповідач мав можливість подати до суду першої інстанції зазначені докази, проте вказаних дій не вчинив, а суду апеляційної інстанції доказів об`єктивної неможливості вчинення таких дій не надав.

Основними засадами судочинства, закріпленими у ст.129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен додержуватись норм процесуального права.

Відповідно до ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст. 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже у такому випадку суд створює відповідачу більш сприятливі, аніж позивачу умови в розгляді конкретної справи.

За таких обставин, додані відповідачем до апеляційної скарги копії позовної заяви вих. № 1511/1юр. від 15.11.2018 та розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу від 12.11.2018 у іншій судовій справі як додаткові докази колегією суддів не приймаються.

Під час розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а оспорювань рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з урахуванням правил ст.ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне.

24.12.2015 відповідач, як замовник, та позивач, як підрядник, уклали договір про закупівлю робіт № 22915/31-15 (далі Договір), відповідно до пункту 1.1. якого підрядник зобов`язується за завданням замовника виконати на свій ризик та своїми силами роботи, зазначені в пункту 1.2 Договору, поставити обладнання, а Замовник - прийняти і оплатити виконані роботи та поставлене обладнання.

Згідно з пунктом 1.2 Договору найменування робіт: «Встановлення та налаштування обладнання дистанційної передачі даних з вузлів обліку теплової енергії у Подільському району» за об`єктами наведеними у Додатку 1.

В п.3.1 Договору сторони погодили, що ціна Договору з урахуванням вихідних даних (Додаток № 1 до Договору) становить 4 125 000,00грн., у тому числі ПДВ 20% - 687 500,00грн.

Згідно з пунктом 3.4 Договору ціна Договору може бути змінена шляхом складання додаткової угоди до цього договору у разі внесення змін у проектно - кошторисну документацію або появи нормативних актів, що впливають на вартість виконуваних робіт.

Відповідно до пункту 4.1 Договору замовник здійснює попередню оплату у розмірі 50% від загальної вартості матеріальних ресурсів та устаткування (обладнання) після підписання Сторонами додаткової угоди про уточнення ціни будівельно-монтажних робіт та устаткування (обладнання) на підставі розробленої проектно-кошторисної документації (узгодження розрахунку договірної ціни та кошторисної документації до неї) протягом 15-ти календарних днів з моменту підписання цієї Додаткової угоди та визначення джерела фінансування. Підрядник зобов`язаний протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання попередньої оплати надати Замовнику звіт про його використання з переліком та вартістю замовлених матеріальних ресурсів, необхідних для виконання робіт та поставити обладнання.

У відповідності до пункту 4.2 Договору розмір попередньої оплати здійсненої замовником відображається в довідках про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою № КБ-3 при розрахунках за виконані роботи, поставлене та змонтоване обладнання у розмірі вартості придбаних підрядником за рахунок попередньої оплати (авансу) матеріальних ресурсів та устаткування (обладнання), які змонтовані у відповідному звітному місяці та враховані в актах приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в і актах приймання-передачі змонтованого обладнання.

Згідно з пунктом 4.3 Договору для розрахунків за виконані будівельно-монтажні роботи підрядник до 20 числа звітного місяця передає замовнику акти № КБ-2в та до 1 числа місяця, наступного за звітним, довідку КБ-3.

Пунктом 4.4 Договору визначено, що проміжні платежі за виконані будівельно-монтажні роботи та змонтоване обладнання у відповідному місяці проводяться замовником після підписання сторонами актів виконаних робіт за формою КБ-2в, актів приймання-передачі змонтованого обладнання, довідки КБ-3 у розмірі 80% від суми, зазначеної у довідці КБ-3, з відтермінуванням платежу на 30 календарних днів від дня підписання замовником таких актів.

Остаточний розрахунок за Договором проводиться замовником після завершення всього комплексу робіт, надання актів виконаних робіт та повного комплекту технічної документації для введення об`єкта в експлуатацію, а також усунення усіх недоробок в процесі приймання виконаних робіт (у разі необхідності) з відтермінуванням платежу на 30 календарних днів з моменту підписання акта приймання об`єкта в експлуатацію. При невиконанні однієї з перерахованих умов остаточний розрахунок не проводиться до усунення Підрядником зауважень Замовника (пункт 4.5 Договору).

Пунктами 5.2 та 5.3 Договору узгоджено, що термін виконання робіт - до 31.03.2016. Місце виконання робіт: місто Київ.

Згідно з пунктом 5.11 Договору здавання - приймання робіт здійснюється відповідно до чинних норм і правил та оформлюється Актом КБ-2в.

В п.6.1 Договору визначені обов`язки замовника до яких, серед іншого віднесено обов`язки своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконанні роботи, поставлене та змонтоване обладнання, приймати виконані роботи та змонтоване обладнання згідно з актами КБ-2в, актами приймання-передавання змонтованого обладнання та довідками КБ-3 у разі відсутності зауважень щодо якості виконаних робіт та відповідності їх умовами цього договору.

Згідно з пунктом 6.3.4. Договору підрядник зобов`язаний надавати замовнику акти КБ-2в та довідки КБ-3; забезпечити передавання замовнику під час здавання виконаних робіт за звітний місяць відповідної належним чином оформленої виконавчої документації (акти на приховані роботи та конструкції, паспорти, сертифікати, журнали виконання робіт тощо).

Пунктом 10.1 розділом Х Договору передбачено, що договір набирає чинності з дати підписання і діє до 01.09.2016 року, а в частині розрахунків - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

З матеріалів справи слідує, що позивачем на виконання Договору було виконано роботи на загальну суму 4 433 451,91грн., що підтверджується довідками про вартість виконаних робіт, актами приймання-передачі будівельних робіт, підписаними представниками обох сторін без зауважень та заперечень.

Водночас відповідачем виконані позивачем роботи оплачено частково на суму 3 757 910,13 грн..

За таких обставин загальна вартість неоплачених відповідачем робіт становить 675 541,78грн. за стягненням якої позивач і звернувся до суду з цим позовом.

Частиною 1 ст.509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Судом першої інстанції встановлено, що загальна вартість виконаних позивачем, проте не оплачених відповідачем робіт становить 675 541,78 грн.

При цьому колегія суддів зазначає про те, що відповідач не заперечив як проти факту виконання позивачем робіт за Договором на суму 4 433 451, 91 грн., так і проти того, що вказані роботи не містять недоліків.

Водночас відповідач посилається на те, що за умовами Договору остаточний розрахунок проводиться після підписання актів приймання в експлуатацію, однак враховуючи те, що такі акти щодо всіх робіт підписані не були, обов`язок оплатити спірні роботи ще не настав.

Відповідно до пункту 4.5 Договору остаточний розрахунок за Договором проводиться Замовником після завершення всього комплексу робіт, надання актів виконаних робіт та повного комплекту технічної документації для введення об`єкта в експлуатацію, а також усунення усіх недоробок в процесі приймання виконаних робіт (у разі необхідності) з відтермінуванням платежу 30 календарних днів з моменту підписання акта приймання об`єкта в експлуатацію. При невиконанні однієї з перерахованих умов остаточний розрахунок не проводиться до усунення Підрядником зауважень Замовника.

Як вірно встановлено судом першої інстанції з аналізу пункту 4.5 Договору вбачається, що розрахунок не проводиться саме до усунення підрядником зауважень замовника.

Згідно з частиною 1 статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

З наведених норм та умов Договору вбачається, що підписання сторонами акту приймання об`єкту в експлуатацію є відкладальною умовою у разі наявності претензій замовника щодо виконаних робіт, проте будь-яких доказів наявності зауважень замовника щодо виконаних позивачем робіт, матеріали справи не містять.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що у даному випадку підписання сторонами акту приймання об`єкту в експлуатацію (за наявності підписаних сторонами актів здачі-приймання виконаних робіт форми КБ-2в) не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 ЦК України, а тому наявність або відсутність акту не звільняє відповідача від обов`язку сплатити вартість фактично виконаних позивачем та прийнятих відповідачем робіт.

За таких обставин, враховуючи відсутність зауважень щодо виконаних за Договором робіт, строк оплати за договором обраховується саме від моменту підписання сторонами акта КБ-2в та довідки КБ-3.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт наявності у відповідача, станом на дату винесення рішення по справі, заборгованості перед позивачем за виконані за умовами Договору роботи в сумі 675 541,78грн. належним чином доведений і відповідачем не спростований.

Виходячи з принципу справедливості, який відповідно до статті 3 ЦК України відноситься до загальних засад цивільного законодавства, позивач, виконавши для відповідача спірні роботи, має право отримати за це плату.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно задовольнив вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 675 541,78 грн. за виконані за Договором роботи.

Щодо вимог про стягнення 3% річних в сумі 7 662,31 грн. та 3 % річних в сумі 40 017,86 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем обов`язку з оплати виконаних за Договором робіт, є підстави для застосування встановленої законодавством відповідальності.

Частина 2 ст.625 ЦК України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 3% річних в сумі 7 662,31 грн. та інфляційних втрат в сумі 40 017,86грн.

Додатковим рішенням суду з відповідача стягнуто витрати позивача на правову допомогу в сумі 20 000,00 грн.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі посилається на необґрунтованість суми витрати позивача на правову допомогу, та вважає що ця сума підлягає зменшенню.

У заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просить стягнути з відповідача витрати позивача на правову допомогу в сумі 20 000,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (п. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно наданих позивачем документів 05.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нік» (Клієнт) та Адвокатським бюро «Духницького» (Адвокатське бюро) укладено договір № 01- АС від про надання правничої допомоги.

Відповідно до п.1.1 договору Адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати правничу (правову ) допомогу в обсязі та на умовах , передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язаний оплатити надану правову допомогу у порядку та строки, обумовлені Сторонами.

Пунктом 2.1. Договору сторони узгодили строк дії Договору до 31.12.2018 року.

Додатковою угодою № 7 від 01.12.2018 до Договору № 01-АС про надання правничої допомоги від 05.02.2018 сторони погодили строк дії Договору до 31.12.2019 року.

Додатковою угодою № 8 від 02.12.2018 до Договору № 01-АС про надання правничої допомоги від 05.02.2018 сторони узгодили порядок оплати правничої допомоги та перелік послуг, які має надати адвокат.

Додатком № 1 до Додаткової угоди № 8 від 02.12.2018 до Договору № 01-АС про надання правничої допомоги від 05.02.2018 сторони визначили суму гонорару за надану правничу допомогу у розмірі 20 000, 00грн.

Представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "НіК" у Господарському суді міста Києва по справі № 910/16458/18 здійснювалось адвокатом Духницьким А.М., що підтверджується свідоцтвом на право заняття адвокатською діяльністю серія ЖТ 000862.

Матеріали справи № 910/16458/18 містять: договір № 01- АС про надання правничої допомоги від 05.02.2018; додаткові угоди № 7, № 8 до вказаного договору; розрахунок суми гонорару на суму 20 000, 00 грн.; Акт №3 від 18.04.2019 приймання - передачі наданої правничої допомоги згідно договору № 01- АС про надання правничої допомоги від 05.02.2018, в якому визначено вид наданих послуг та вартість у розмірі 20 000, 00 грн.; свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю серія ЖТ 000862; рахунок № 03/19 від 16.04.2019 та платіжне доручення № 6866 від 18.04.2019 по сплату позивачем гонорару у розмірі 20 000, 00 грн., згідно рахунку № 03/09 від 16.04.2019.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що з огляду на розмір заявленої в заяві суми, категорію складності цієї справи, доведеністю позивачем вартості наданих послуг у розмірі 20 000, 00 грн., заява позивача про стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000, 00 грн. підлягає задоволенню.

Водночас колегія суддів зазначає про те, що за приписами ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, зменшення розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката можливо лише за наявності відповідної заява іншої сторони, водночас відповідач з відповідною заявою до суду першої інстанції не звертався, а відтак у суду першої інстанції правові підстави для зменшення заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу були відсутні.

Враховуючи вищевикладене судова колегія прийшла до висновку, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Київенерго» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2019 у справі № 910/16458/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по справі за подачу апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Київенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2019 у справі № 910/16458/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2019 у справі № 910/16458/18 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/16458/18.

Повний текст постанови складено: 12.07.2019

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.І. Буравльов

А.І. Мартюк