ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2019 р. Справа№ 910/13940/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Тищенко А.І.

при секретарі: Вороніній О.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Олейник Н.О. - довіреність №3082-К-О від 20.07.2017

від відповідача 1: Щербак Є.Н. - довіреність б/н від 25.11.2018

від відповідача 2: не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Корсар", м. Київ

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 (повний текст складено 01.04.2019)

у справі №910/13940/18 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Корсар", м. Київ

2. ОСОБА_1 , м. Київ

про стягнення 366 202,28 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі -, АТ КБ "Приватбанк", Банк, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корсар" (далі - ТОВ "Корсар", відповідач 1) та ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач 2) про солідарне стягнення 366 202,28 грн. заборгованості за Договором № б/н від 25.12.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ "Корсар" зобов`язань з повернення кредитних коштів та наявністю укладеного з ОСОБА_1 . Договору поруки №POR774 від 13.01.2015.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 у даній справі позов задоволено повністю, стягнуто солідарно з ТОВ "Корсар" та з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 366 202,28 грн. заборгованості за кредитом та 5 493,03 грн. судового збору.

Задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ТОВ "Корсар" грошових коштів у загальному розмірі 366 202,28 грн., що складає основну заборгованість за кредитом, є обґрунтованими та підтвердженими належними і допустимими доказами. Заперечення ТОВ "Корсар" місцевий господарський суд відхилив з огляду на їх невідповідність "Умовам та правилам надання банківських послуг" (далі - Умови), Тарифам Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, до яких ТОВ "Корсар" приєдналось, подавши 25.12.2014 Заяву про відкриття поточного рахунку, і які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування №б/н від 25.12.2014 (далі - Договір) та взяло на себе зобов`язання виконувати умови Договору.

У зв`язку з невиконанням ТОВ "Корсар" зобов`язань з повернення наданих Банком кредитних коштів, місцевий господарський суд визнав обгрунтованими вимоги солідарного стягнення заборгованості також і з поручителя відповідно до умов укладеного між Банком і ОСОБА_1 Договору поруки №POR774 від 13.01.2015.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Корсар" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позову АТ КБ "Приватбанк" відмовити повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач 1 вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим. За твердженням відповідача 1, позивачем долучено до позову витяг з "Умов та правил надання банківських послуг", з якого неможливо встановити, що саме даним документом регулюються кредитні правовідносини між позивачем та відповідачем 1, разом з тим, вказаний документ не завірено, не містить дати редакції та не містить всіх пунктів які передбачені "Умовами та правилами надання банківських послуг". Судом першої інстанції не перевірено та не встановлено наявності належних та допустимих доказів, які б підтверджували яка саме редакція "Умов та правил надання банківських послуг" є складовою частиною укладеного між сторонами договору банківського обслуговування. Також, апелянт зазначає, що зазначені "Умови та правила надання банківських послуг" не містять підпису відповідача 1 та те, що матеріали справи не містять належної редакції "Умов та правил надання банківських послуг", що виключає можливість встановити дійсний розмір заборгованості відповідача 1.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/13940/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Кравчука Г.А. (доповідач у справі), суддів Коробенка Г.П. та Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 у справі №910/13940/18, справу призначено до розгляду на 12год. 20хв. 09.07.2019.

Розпорядженням в. о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв`язку з перебуванням судді Козир Т.П. у відпустці.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2019, справу №910/13940/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Коробенка Г.П. та Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2019 прийнято до свого провадження вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу ТОВ "Корсар" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 у справі №910/13940/18, розгляд справи призначено на 15.07.2019 на 14 год. 20 хв.

Позиції учасників справи.

Через відділ документального забезпечення суду 08.07.2019 від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Явка представників сторін.

У судове засідання 15.07.2019 зявилися представники позивача та відповідача 1. Відповідач 2 у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив апеляційний господарський суд залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 у справі №910/13940/19 залишити без змін.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 та прийняти нове рішення, яким відмовити повінстю в задоволенні позову АТ КБ "Приватбанк".

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

25.12.2014 Товариством з обмеженою відповідальністю "Корсар" (Клієнт) було підписано заяву про відкриття поточного рахунку (далі - Заява) у Публічному акціонерному товаристві комерційний банк "Приватбанк" (Банк).

Відповідно до Заяви, ТОВ "Корсар" приєдналось до "Умов та правил надання банківських послуг" (далі - Умови), Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua., які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування №б/н від 25.12.2014 (далі - Договір) та взяло на себе зобов`язання виконувати умови Договору.

Зазначені Умови розміщені у мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, є публічною офертою, що містить умови та правила надання послуг банком його партнерами, до якої приєднується клієнт підписуючи заяву у відділенні банку.

Відповідно до п.3.2.1.1.16 Умов при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до п.п.3.2.1.1.1, 3.2.1.1.3 Умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту, банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку та клієнта. Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведені його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо. Кредит надається в обмін на зобов`язання щодо його повернення, сплати відсотків та винагороди.

Пунктом 3.2.1.1.6 Умов визначено, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому "Умовами і правилами надання банківських послуг", у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши Угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта.

Згідно з п.3.2.1.1.8 Умов проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах кліент-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі - далі "Угода").

Пунктом 3.2.1.1.11 Умов передбачено, що за сумами кредиту, отриманими з 01.02.2015 періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку.

Пунктом 3.2.1.4.1 Умов встановлений порядок розрахунків, зокрема, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня, клієнт виплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом.

Пунктом 3.2.1.4.1.3 Умов визначено, що за сумами кредиту, отриманими з 01.05.2015, у разі непогашення кредиту впродовж 30 днів з дати закінчення періоду, в якій дебетове сальдо підлягало обнуленю, починаючи з 31-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленю, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушені клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань клієнт сплачує відсотки за користування кредитом у розмірі 66% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п. 3.2.1.4.1.4 Умов).

Згідно п. 3.2.1.4.9 Умов розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

Пунктом 3.2.1.4.4 Умов визначено, що клієнт сплачує банку комісію за використання ліміту, відповідно до п.п. 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Відповідно до п. 3.2.1.2.3.4 Умов банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, належним чином виконував взяті на себе зобов`язання, за умовами Договору, здійснивши платежі відповідача 1 за рахунок коштів кредитного ліміту, що підтверджується випискою про рух коштів на поточному рахунку відповідача 1(т.1, а.с. 51-57). Проте, користуючись грошовими коштами в межах кредитної лінії, відповідач 1 неналежним чином та не в повному обсязі виконував взяті на себе зобов`язання, у встановлені строки не здійснив повернення кредиту, у зв`язку з чим у відповідача 1 перед позивачем, станом на 05.06.2018 утворилась заборгованість за кредитом в сумі 366202,28 грн.

Разом з тим, з метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором, 13.01.2015 між ОСОБА_1 , як поручителем, та Банком, як кредитором, укладено Договір поруки №POR774 (далі - Договір поруки), предметом якого є надання поруки ОСОБА_1 за виконання ТОВ "Корсар" (боржник) зобов`язань, які випливають з Кредитного договору (п. 1.1. Договору поруки).

Згідно з п. 1.2. Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за Договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Відповідно до п. 1.5. Договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов`язань за Договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У зв`язку з невиконанням ТОВ "Корсар" зобов`язань з повернення наданих Банком кредитних коштів згідно Договору, позивач звернувся до поручителя - ОСОБА_1 , з претензією від 19.02.2018 про сплату заборгованості, проте вказана претензія залишена без виконання.

Спір між сторонами у справі виник у зв`язку неналежним виконанням ТОВ "Корсар" зобов`язань з повернення кредитних коштів за Договором № б/н від 25.12.2014 та неналежним виконанням зобов`язань ОСОБА_1 , як поручителем відповідача 1, Договору поруки №POR774 від 13.01.2015.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

За правовою природою вказаний договір, укладений шляхом приєднання до запропонованих банком умов та тарифів, є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору, який не суперечить нормам чинного законодавства України, оскільки сторонами були здійсненні всі необхідні дії, які спрямованні на придбання, припинення або зміну цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього договору, складовими якого виступають заява про приєднання до "Умов та правил надання банківських послуг" з якими відповідач 1 ознайомлений, про що свідчить його підпис на відповідній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (ст.ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 1048, 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

Оскільки заборгованість відповідача 1 за кредитом підтверджується матеріалами справи, зокрема, випискою з банківського рахунку та з огляду на відсутність доказів його повернення, місцевий господарський суд, з яким погоджується апеляційний господарський суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення основної суми заборгованості в розмір 366 202,28 грн.

В частині висновку місцевого господарського суду про солідарне стягнення заборгованості колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Частиною 2 ст.553 ЦК України встановлено, що порукою може забезпечуватись виконання зобов`язань частково або в повному обсязі.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено апеляційним господарським судом, 13.01.2015 між відповідачем 2, як поручителем, та позивачем, як кредитором, укладений договір поруки №POR774, відповідно до умов п. 1.1 якого, поручителем надано поруку перед кредитором за виконання ТОВ "Корсар" зобов`язань за Договором.

Якщо під час виконання угоди 1 (Договору), зобов`язання боржника (відповідача 1), що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя (відповідача 2), поручитель при укладені цього договору дає згоду на збільшення зобов`язань за угодою 1 в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні (п.1.1. Договору поруки).

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно приписів ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, оскільки відповідач 1 в порушення умов Договору банківського обслуговування №б/н від 25.12.2014 та "Умов і правил надання банківських послуг", у встановлений строк, не здійснив повернення кредиту, виконання зобов`язань за яким, забезпечене порукою з боку відповідача 2 на підставі Договору поруки № №POR774від 13.01.2015, місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку про те, що вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за Договором в сумі 366 202, 28грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо твердження відповідача 1 про те, що строк кредитування згідно Договору банківського обслуговування №б/н від 25.12.2014 сплинув 14.09.2017, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Пунктом 3.2.1.6.1. Умов сторони погодили, що цей договір, а саме - обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку Клієнта, набирає чинності з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання ліміту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим Договором.

Так, у жовтні 2018 року АТ КБ "Приватбанк" скористався своїм правом на звернення до суду з вимогою до ТОВ "Корсар" та ОСОБА_1 про повернення суми кредиту у зв`язку з невиконанням умов Договору.

Тобто, при зверненні до суду АТ КБ "Приватбанк" фактично змінив строк виконання основного зобов`язання у відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Відповідно позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом з 18.10.2018 (дата звернення з позовом до суду), оскільки нарахування процентів за користування кредитом поза межами дії кредитного договору не передбачено.

(Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 14-10цс18, від 04.07.2018 у справі №14-15цс18).

Отже твердження відповідача 1 про те, що строк кредитування згідно Договору банківського обслуговування №б/н від 25.12.2014 сплинув 14.09.2017 не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується наданими сторонами доказами. Зміни щодо строку кредитування до укладеного сторонами договору не вносилися.

Щодо твердження відповідача 1 про те, що фактична відсутність підпису на "Умовах та правилах надання банківських послуг" не дає права їх застосовувати та те, що матеріали справи не містять належної редакції Умов, що виключає можливість встановити дійсний розмір заборгованості, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Між сторонами укладено договір на підставі ст. 634 ЦК України шляхом приєднання, отже підписавши заяву про приєднання до "Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку", та заяву про відкриття рахунку, відповідач 1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" складає між сторонами у справі договір.

Разом з тим, відповідач 1 укладення, чи не укладення Договору в судовому порядку не оспорював, а з розрахунку кредитної заборгованості за Договором (т.1, а.с. 177-186) та виписок руху коштів по рахунку відповідача 1 (т.1, а.с. 74-76) вбачається, що останній користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість, тобто погоджувався з "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Щодо твердження відповідача 1 про припинення договору поруки №POR774 від 13.01.2015 у зв`язку з відсутністю згоди відповідача 2 (поручителя) на збільшення його відповідальності, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

За змістом положень ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частиною 1 ст.559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Отже, припинення поруки можливе лише у випадку коли відбувається зміна зобов`язання без згоди поручителя.

Відповідно до п.п.1.1.1 п. 1.1 договору поруки №POR774 від 13.01.2015, якщо під час виконання угоди 1, зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладені цього договору дає згоду на збільшення зобов`язань за угодою 1 в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні.

Як слідує зі змісту вказаного положення Договору поруки №POR774 від 13.01.2015, поручитель надав згоду на збільшення своєї відповідальності у разі, якщо зобов`язання особи, за яку він поручився, збільшується.

Зазначена умова договору поруки є результатом досягнення домовленості між сторонами, які вільні у визначенні змісту зобов`язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечить законодавству України.

Вказане повністю узгоджується з приписами ст.559 ЦК України, яка допускає можливість сторонам погоджувати відповідні умови договору поруки та спростовує твердження відповідача 1 про відсутність згоди відповідача 2 на збільшення розміру його відповідальності за договором поруки №POR774 від 13.01.2015 .

У зв`язку з наведеним, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції дотримується висновків, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, фактичні обставини у справі, встановлені судом першої інстанції під час її вирішення, підтверджують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні, про наявність правових підстав для задоволення позову Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про стягнення солідарно з ТОВ "Корсар" та ОСОБА_1 366 202,28 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.12.2014. При цьому суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, а також докази, які були достатніми для прийняття законного рішення, правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, та правомірно задовольнив повністю заявлені позовні вимоги.

Отже рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 у справі №910/13940/18 є таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на ТОВ "Корсар".

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Корсар" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 у справі №910/13940/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 у справі №910/13940/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/13940/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 16.07.2019.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

А.І. Тищенко