ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2019 р. Справа№ 910/70/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Разіної Т.І.

за участю секретаря судового засідання Котенка О.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 15.07.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення господарського суду міста Києва

від 11.04.2019 (повний текст рішення складено 19.04.2019)

у справі №910/70/19 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Подільський цемент"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 407744,66 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Подільський цемент" звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 407744,66 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, нарахованого у відповідності до ст. 116 Статуту залізниць України.

У відзиві на позов відповідач заперечував проти позову, посилаючись на те, що причиною затримки вантажу по накладних №№32392870, 38740510, 39046842, 40279176, 40279192, 47059894, 47337837, 47337902, 47337928, 47338223, 47338355, 47881891, 47881909, 47940333 був факт технічної несправності вагонів, тоді як позивач зобов`язаний надавати залізниці для перевезення вагони в технічно справному стані; оскільки затримані з метою забезпечення безпеки руху відповідачем для ремонту вагони є власністю позивача, то час технічного обслуговування останніх (кількість діб) віднесений на рахунок власників вагонів або орендаря, у даному випадку є ПАТ "Подільський цемент". При цьому відповідач зазначає, що відповідно до п.2.9 розділу 5 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін, зокрема, затримок, які трапилися з вини відправника чи одержувача.

11.04.2019 в суді першої інстанції позивачем подано заяву про відмову від позову в частині стягнення з відповідача штрафу за порушення строків доставки вантажів і порожніх вагонів за накладною №47059894 (вагон №59739649) та накладною №32392870 (вагон №59537084) в розмірі 1260,57 грн та просив суд стягнути з відповідача штраф в розмірі 406484,09 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.04.2019 позов задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, код 40075815) на користь Публічного акціонерного товариства "Подільський цемент" (32325, Хмельницька область, Кам`янець - Подільский район, с. Гуменці, вул. Хмельницьке Шосе, 1-А, код 00293091) 406484 (чотириста шість тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн. 09 коп. штрафу, 6097 (шість тисяч дев`яносто сім) грн. 26 коп. судового збору. В частині стягнення з відповідача 1260,00 грн. штрафу провадження у справі закрито.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 11.04.2019 у справі №910/70/19 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково відповідно до наданого уточнюючого розрахунку згідно з яким, визначена загальна сума штрафу Акціонерного товариства "Українська залізниця" складає в розмірі 339624 грн. 05 коп.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник стверджує, що при розрахунку розміру штрафу позивачем не було враховано термін перебування вагонів у поточному ремонті через технічну несправність, що є поважною причиною, яка дає право залізниці на подовження терміну доставки. Скаржником надано уточнюючий розрахунок штрафу, здійснений у відповідності до положень статті 116 Статуту залізниць України та Правил обчислення термінів доставки, згідно з яким загальна сума штрафу складає 339624,05 грн. До апеляційної скарги додані додаткові докази, зокрема, зустрічна калькуляція (розрахунок) штрафу за прострочення терміну доставки вантажів, копії актів загальної форми (форма ГУ-23), повідомлення на ремонт або технічне обслуговування вагона, повідомлень про приймання вагонів. В обґрунтування неможливості надання вищевказаних доказів суду першої інстанції, скаржник зазначив, що вказані документи запитувались ним від регіональних філій Акціонерного товариства "Українська залізниця", а також те, що надані документи повинні були пройти відповідні погодження, що потребувало значного часу.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2019 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 11.04.2019 у справі №910/70/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Михальської Ю.Б., Разіної Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 поновлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" строк для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 11.04.2019 у справі №910/70/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 11.04.2019 у справі №910/70/19; зупинено дію рішення господарського суду міста Києва від 11.04.2019 у справі №910/70/19 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги; призначено справу до розгляду на 05.07.2019.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства. Також у відзиві зазначено про зміну найменування Публічного акціонерного товариства "Подільський цемент" на Акціонерне товариство "Подільський цемент" та викладено клопотання про здійснення розгляду справи за відсутності представника позивача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2019 розгляд справи відкладено до 15.07.2019.

В судове засідання апеляційної інстанції представник позивача не з`явився.

Оскільки явка представників учасників справи у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення учасників справи про місце, дату та час судового розгляду, з урахуванням клопотання позивача про здійснення розгляду справи за відсутності його представника, апеляційний суд визнав можливим розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

15.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Подільський цемент", як замовником, та Акціонерним товариством "Українська залізниця", як перевізником, був укладений договір про надання послуг №10155/ЦТЛ-2018 (далі за текстом - Договір), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт ) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги (п.1.1 Договору).

Згідно з п.1.3 Договору надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Відповідно до ст. 41 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Пунктом 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 передбачено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до п.1.1 та п. 2.1 вказаних Правил, залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням у такі терміни: у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправниками та відправниками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 доби на кожні повні та неповні 200 км. Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Згідно п. 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажів терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема на одну добу на операції, пов`язані із відправленням і прибуттям вантажу.

Пунктом 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів передбачено, що про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки, повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Статтею 116 Статуту залізниць передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає про те, що протягом липня 2018 р. відповідачем здійснено прострочення доставки вантажів (порожніх вагонів), одержувачем яких було ПАТ "Подільський цемент" (номера вагонів та залізничних накладних викладено в таблиці, яка міститься в позовній заяві).

Позивач стверджував, що відповідач належним чином свої зобов`язання за договором не виконав (прострочив терміни доставки такого вантажу) у зв`язку з чим за несвоєчасну доставку вантажів та порожніх вагонів позивачем у відповідності до ст. 116 Статуту залізниць України нараховано штраф в розмірі 406484,09 грн (з урахуванням заяви позивача про відмову від частини позовних вимог від 11.04.2019).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (ч. ч. 1, 3 ст. 909 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 313 ГК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Згідно з ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Аналогічна норма міститься і у ст. 909 ЦК України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ч 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Врахувавши вказане, здійснивши аналіз наявних у матеріалах справи доказів згідно з вимогами ст. 86 ГПК України, колегія суддів дійшла до висновку, що вантаж за наявними у матеріалах справи залізничними накладними було доставлено позивачу з порушенням терміну, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажів, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 406484,09 грн штрафу за прострочення доставки вантажу.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання суду першої інстанції, що об`єктивно не залежали від нього.

До апеляційної скарги відповідачем додані додаткові докази, зокрема, зустрічна калькуляція (розрахунок) штрафу за прострочення терміну доставки вантажів, копії актів загальної форми (форма ГУ-23), повідомлення на ремонт або технічне обслуговування вагона, повідомлень про приймання вагонів. В обґрунтування неможливості надання вищевказаних доказів суду першої інстанції, скаржник зазначив, що вказані документи запитувались ним від регіональних філій Акціонерного товариства "Українська залізниця", а також те, що надані документи повинні були пройти відповідні погодження, що потребувало значного часу.

Посилання відповідача на неможливість надання додаткових доказів суду першої інстанції через зазначений скаржником порядок погодження надання філіями Акціонерного товариства "Українська залізниця" документів не визнається судом як винятковий випадок неможливості подання суду першої інстанції таких доказів, що об`єктивно не залежав від відповідача, а тому судом апеляційної інстанції не приймаються додані до апеляційної скарги докази.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 406484,09 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу і порожніх вагонів, нарахованого у відповідності до ст. 116 Статуту залізниць України є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно закрито провадження у справі в частині стягнення з відповідача 1260,00 грн штрафу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відмовою позивача від позову в цій частині.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування, зміни чи визнання нечинним оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 11.04.2019 у справі №910/70/19 - без змін.

Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

повний текст постанови складено 19.07.2019

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Ю.Б. Михальська

Т.І. Разіна