ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2019 р. Справа № 911/1105/19

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., при секретарі судового засідання Литовці А.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінеральні води України»

до фізичної особи-підприємця Мусатової Вікторії Миколаївни

про стягнення 9905,59 грн.

за участю представників

позивача: Демський А.Л. - предст. за дов. від 10.05.2019;

відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Мінеральні води України» з позовом до фізичної особи-підприємця Мусатової Вікторії Миколаївни про стягнення 9905,59 грн. заборгованості, яка складається з 6598,00 грн. основного боргу, 1205,61 грн. інфляційних втрат та 2101,98 грн. 20% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором поставки товару № 1553 від 25.08.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.05.2019 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи по суті призначено на 27.05.2019.

Ухвалою суду від 27.05.2019 розгляд справи по суті відкладено на 01.07.2019.

Присутній в судовому засіданні 01.07.2019 представник позивача обґрунтував в усному порядку заявлені вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач участі уповноваженого представника в судових засіданнях не забезпечив, причин неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Ухвала про відкриття провадження у справі надсилалась судом на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 07400, Київська обл., м . Бровари , вул. Симона Петлюри, буд. 23, кв . 78 . Однак відділення поштового зв`язку відповідну ухвалу повернуло на адресу суду у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення.

З цього приводу, враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.04.2018 у справі № 916/3188/16, суд зазначає, що сам лише факт не отримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною неявки в судові засідання, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

З урахуванням наведеного, оскільки судом було вчинено усі дії для належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання, зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадках розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

01.07.2019, після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

25.08.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мінеральні води України» (постачальник) та фізичною особою-підприємцем Мусатовою Вікторією Миколаївною (покупець) укладено договір № 1553 поставки товару (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник продає та поставляє, а покупець купує та оплачує на умовах та у порядку визначених цим договором, товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в додатках (специфікаціях) або накладних, що засвідчують прийом-передачу товару від постачальника до покупця та є невід`ємними частинами цього договору.

Згідно з п. 1.3. Договору право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін накладної, яка засвідчує момент передачі товару.

Найменування та кількість товару зазначається в додатках або накладних, які є невід`ємними частинами цього Договору (п. 2.1. Договору).

Ціна на товар встановлюється на підставі прайс-листів постачальника, що є додатками до цього Договору. Оплата здійснюється в національній валюті України. Фактом погодження покупцем ціни та вартості товару вважається підписана сторонами накладна. Загальна сума цього Договору відповідає загальній сумі всіх накладних на підставі яких здійснюється постачання товару, відповідно до умов цього Договору. Покупець зобов`язаний оплачувати кожну партію переданого постачальником товару, протягом (але не пізніше) 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту передачі такої партії товару (п. п. 3.1., 3.2., 3.3. Договору).

Пунктом 8.5. Договору обумовлено, що останній набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2017, а у фінансовій частині до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. У разі, якщо жодна сторона протягом 30 (тридцяти) календарних днів до закінчення терміну дії даного Договору не заявить про наміри його розірвання, цей Договір вважається пролонгованим на тих же умовах терміном на один календарний рік.

На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 6598,74 грн., що підтверджується наданими у матеріали справи видатковими накладними, а саме: № МВУ-045662 від 26.08.2017 на суму 1334,40 грн. та № МВУ-045687 від 28.08.2017 на суму 5264,34 грн.

Оскільки відповідач не оплатила вартість поставленого позивачем товару, позивач звернувся з позовом до господарського суду, в якому просив суд стягнути частину основного боргу в сумі 6598,00 грн.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, оскільки строк оплати настав, відповідачем доказів оплату товару за накладними не надано, доводів позивача не спростовано, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 6598,00 грн. заборгованості, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 20% річних в сумі 2101,98 грн. та 1205,61 грн. втрат від інфляції. Позивачем розрахунки проведено наступним чином: за накладною № МВУ-045662 від 26.08.2017 20% річних нараховано на суму 1334,40 грн. за період з 11.09.2017 по 17.04.2019, інфляційні - за період з вересня 2017 року по квітень 2019 року; за накладною № МВУ-045687 від 28.08.2017 20% річних нараховано на суму 5264,00 грн. за період з 13.09.2017 по 17.04.2019, інфляційні - за період з вересня 2017 року по квітень 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.3. Договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасної оплати поставленої партії товару, покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості партії товару за кожний день прострочення платежу, та окрім того 20% річних.

Перевіривши розрахунок 20% річних та інфляційних втрат за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», судом встановлено, що їх розмір склав 2105,59 грн. і 1283,65 грн., відповідно, які перевищують розмір заявлених позивачем до стягнення.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, вимоги про стягнення 20% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню в розмірах, визначених позивачем.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що відповідач, в порушення статей 525-526 Цивільного кодексу України, взяті на себе зобов`язання з оплати за отриманий товар в повному обсязі та вчасно не виконала, доказів протилежного суду не надала, позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах доказами, відтак підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінеральні води України» (01034, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 33-Б, ) 6598 (шість тисяч п`ятсот дев`яносто вісім) грн. 00 коп. основної заборгованості, 1205 (одну тисячу двісті п`ять) грн. 61 коп. інфляційних втрат, 2101 (дві тисячі сто одну) грн. 98 коп. 20% річних та 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 17.07.2019.

Суддя О.В. Щоткін