ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1086/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Індустрія Олив" (проспект Возз`єднання, 15, оф.805, м.Київ, 02160 ; )

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "МТБ БАНК" (пр.Миру, 28, м.Чорноморськ, Одеська область, 68003; )

про визнання недійсним кредитного договору

Суддя Рога Н.В.

Секретар судового засідання Горнович Л.О.

Представники:

Від позивача: Залізняк І.І. - на підставі ордеру серії КС № 585104 від 15.04.2019 р.;

Від відповідача: Бланковська Г.О. - на підставі довіреності № 461 від 26.09.2018 р.

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) "Індустрія Олив", звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства (далі-ПАТ) "МТБ БАНК" про визнання недійсним з моменту укладення Договору про відновлювальну кредитну лінію №030713/15-КЮ від 03.07.2013р. з Договорами про внесення змін та доповнень №1 від 23.08.2013р., №2 від 08.11.2013р., №3 від 10.09.2014р., №4 від 01.10.2014р., №5 від 10.01.2014р., №6 від 11.08.2015р., укладеного між ТОВ "Індустрія Олив" та ПАТ "КБ «Центр» .

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19 квітня 2019р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/1086/19 та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06 червня 2019 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 916/1086/19 на тридцять днів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21 червня 2019р. закрито підготовче провадження у справі № 916/1086/19, призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 09.07.2019р.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив, що надійшла до суду 06.06.2019р.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 11.05.2019р. та запереченнях на відповідь на відзив, що надійшли до суду 19.06.2019р.

Позивач у справі зазначив, що 03.07.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Центр» (Кредитор, Банк) та ТОВ «Індустрія Олив» (Позичальник) укладено Договір про відновлювальну кредитну лінію №030713/15-КЕО (далі- Кредитний договір).

Згідно з інформацією наявною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичну особу ПАТ «КБ «Центр» було припинено 22.12.2018р., а його правонаступником є ПАТ «МТБ БАНК».

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредитні кошти у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії в сумі 8 500 000 грн. 00 коп., а Позичальник зобов`язується повернуті отримані кредитні кошти у строк по 28.11.2014р. (включно) відповідно до графіка зменшення ліміту кредитної лінії, який наведено в Додатку №1 до цього Договору, та сплатити за користування кредитними коштами проценти у розмірі 20% річних (а за користування кредитними коштами з моменту, вказаного в підпункті «б» п.3.1 цього Договору, сплатити проценти у розмірі 30% річних). Повернення кредитних коштів та сплата процентів здійснюється Позичальником у валюті отриманого кредиту.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання у повноваженими представниками сторін, скріплення печатками та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.8.7 Договору).

Пунктом 2.1. Кредитного договору закріплено, що надання кредитних коштів в рамках кредитної лінії проводиться траншами в строк з 03.07.2013р. по 27.11.2014р. за письмовими заявками Позичальника, шляхом перерахування їх з позичкового на поточний рахунок Позичальника, якщо інше не вказано у письмові заявці.

Згідно з п.3.1. Кредитного договору Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами у валюті кредиту по наступних процентних ставках: а) 20% річних - в період з дня надання кредитних коштів по день повернення кредитних коштів, встановлених графіком зменшення ліміту кредитної лінії; б) 30% річних - в період з наступного дня закінчення строку повернення кредитних коштів, встановлених Графіком зменшення ліміту кредитної лінії, до дня фактичного погашення заборгованості за цим Договором в повному обсязі. Зазначений розмір процентів є базовим і може бути змінений (зменшений або збільшений) сторонами в порядку і на умовах, встановлених цим Договором. Проценти сплачуються шляхом перерахування їх на рахунок Банку № НОМЕР_1 , МФО 380742 (п.3.2 Договору).

Надалі, як зазначив позивач, між ТОВ «Індустрія Олив» та ПАТ «КБ «Центр» укладалась низка Договорів про внесення змін та доповнень до Договору про відновлювальну кредитну лінію №030713/15-КЮ від 03.07.2013р., а саме: Договір про внесення змін та доповнень №1 від 23.08.2013, №2 від 08.11.2013р., №3 від 10.09.2014р., №4 від 01.10.2014р., №5 від 10.12.2014р., №6 від 11.08.2015р.

Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін №2) Банк надає Позичальнику кредитні кошти у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії в сумі 8 500 000 грн. 00 коп., а Позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти у строк по 28.11.2014р. (включно) у відповідності з графіком зменшення ліміту кредитної лінії (Додаток №1 до цього Договору) та сплатити за користування кредитними коштами проценти у розмірі 20% річних (а за користування кредитними коштами з моменту, вказаного в підпункті «б» п. 3.1. цього Договору, сплатити проценти у розмірі 30% річних). Повернення кредитних коштів та сплата процентів здійснюється Позичальником у валюті отриманого кредиту.

Відповідно до пункту 2.1. Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін №2) надання кредитних коштів в рамках кредитної лінії проводиться траншами в строк з 03.07.2013р. по 27.11.2014р. з урахуванням Графіку зменшення ліміту кредитної лінії, за письмовими заявками Позичальника шляхом перерахування їх з позичкового на поточний рахунок Позичальника, якщо інше не вказано у письмовій заявці.

Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін №3) Банк надає Позичальнику кредитні кошти у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом у розмірі 8 400 000 грн. 00 коп., а Позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти у строк по 28. 11.2016р. (включно) у відповідності з графіком зменшення ліміту кредитної лінії (Додаток №1 до цього Договору), та сплатити за користування кредитними коштами проценти у розмірі 22% проценти річних (а за користування кредитними коштами з моменту, вказаного в підпункті «б» п. 3.1. цього Договору, сплатити проценти у розмірі 30% процентів річних). Повернення кредитних коштів та сплата процентів здійснюється Позичальником у валюті отриманого кредиту.

Відповідно до пункту 2.1. Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін №3) надання кредитних коштів в рамках кредитної лінії проводиться траншами в строк з 03.07.2013р. по 27.11.2016р. з урахуванням Графіку зменшення ліміту кредитної лінії, за письмовими заявками Позичальника шляхом перерахування їх з позичкового на поточний рахунок Позичальника, якщо інше не вказано у письмовій заявці.

11 серпня 2015р. між ПАТ «КБ «Центр» та ТОВ «Індустрія Олив» укладено Договір про внесення змін та доповнень №6, згідно з яким сторони прийшли до згоди щодо реструктуризації кредитної заборгованості в сумі 7 540 000,00 грн. та виклали пункти 1.1., 3.1., 3.4.1. Кредитного договору в новій редакції.

Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін №6) Банк надає Позичальнику кредитні кошти у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії в сумі 8 400 000 грн. 00 коп., а Позичальник зобов`язується повернуті отримані кредитні кошти у строк по 28.11.2018р. (включно) відповідно до графіка зменшення ліміту кредитної лінії, який наведено в Додатку №1 до цього Договору та сплатити за користування кредитними коштами проценти у розмірі 18% річних (а за користування кредитними коштами з моменту, вказаного в підпункті «б» п. 3.1. цього Договору, сплатити проценти у розмірі 30% річних). Повернення кредитних коштів та сплата процентів здійснюється Позичальником у валюті отриманого кредиту.

Згідно з пунктом 3.1. Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін №6), Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами у валюті кредиту по наступних процентних ставках: а)18% річних - в період з дня надання кредитних коштів по день повернення кредитних коштів, встановлених графіком зменшення ліміту кредитної лінії; б) 30% річних - в період з наступного дня закінчення строку повернення кредитних коштів, встановлених Графіком зменшення ліміту кредитної лінії, до дня фактичного погашення заборгованості за цим Договором в повному обсязі. Зазначений розмір процентів є базовим і може бути змінений (зменшений або збільшений) сторонами в порядку і на умовах, встановлених цим Договором.

Позивач зазначає, що у відповідності до умов Кредитного договору, він звертався до відповідача із заявами про видачу кредиту, а саме: Заява №587 від 04.07.2013р. на суму 500 000,00 грн., №588 від 05.07.2013р. на суму 1 500 000,00 грн., №595 від 09.07.2013р. на суму 1 050 000,00 грн., №596 від 11.07.2013р. на суму 400 000,00 грн., №601 від 15.07.2013р. на суму 140 000,00 грн., №603 від 16.07.2013р. на суму 300 000,00 грн., №604 від 17.07.2013р. на суму 700 000,00 грн., №605 від 18.07.2013р. на суму 200 000,00 грн., №605 від 18.07.2013р. на суму 200 000,00 грн., №613 від 23.07.2013р. на суму 250 000,00 грн., №619 від 25.07.2013р. на суму 200 000,00 грн., №617 від 03.07.2013р. на суму 500 000,00 грн., №620 від 29.07.2013р. на суму 100000,00 грн., №623 від 30.07.2013р. на суму 580 000,00 грн., №624 від 31.07.2013р. на суму 300 000,00 грн., №627 від 18.07.2013р. на суму 500 000,00 №628 від 02.08.2013р. на суму 1 050 000,00 грн., №630 від 05.08.2013р. на суму 530 000,00 грн., №689 від01.11.2013р.на суму 650 000,00 грн., №822 від 11.07.2014р. на суму 350 000,00 грн., №828 від 14.07.2014р. на суму 250000,00 грн., №829 від 16.07.2014р. на суму 200 000,00 грн., №831 від 17.07.2014р.на суму 375 000,00 грн., №835 від 18.07.2014р. на суму 20 000,00 грн., №838 від 21.07.2014р. на суму 190 000,00 грн., №840 від 23.07.2014р. на суму 100 000,00 грн., №843 від24.07.2014р. на суму 100000,00 грн.,№844 від 25.07.2014р на суму 550 000,00 грн., №845 від 28.07.2014р.на суму 450000,00 грн.,№846 від 29.07.2014р. на суму 440 000,00 грн., №856 від 04.08.2014р.на суму 750000,00 грн., №857 від 05.08.2014р. на суму 385 000,00 грн., №860 від 06.08.2014р. на суму 258561,69 грн., №862 від 07.08.2014р. на суму 279 295,75 грн., №865 від 11.08.2014р. на суму 209000,00 грн.,№871 від 13.08.2014р. на суму 445 000,00 грн., №875 від 18.08.2014р.на суму 445000,00 грн., №877 від 19.08.2014р. на суму 445 000,00 грн., №878 від 20.08.2014р.на суму 260000,00 грн., №880 від 21.08.2014р. на суму 295 000,00 грн., №872 від 26.08.2014р. на суму 200000,00 грн.,№882 від 29.08.2014р. на суму 95 000,00 грн., №891 від 17.09.2014р. на суму 170 000,00 грн., №890 від 17.09.2014р. на суму 145 000,00 грн., №892 від17.09.2014р.на суму 145000,00 грн., №893 від 19.09.2014р. на суму 440 000,00 грн., №906 від 24.09.2014р. на суму 250000,00 грн.,№907 від 25.09.2014р. на суму 200 000,00 грн., №910 від 26.09.2014 на суму 390 000,00 грн., №911 від 29.09.2014р. на суму 180 000,00 грн., №912 від 01.10.2014р. на суму 165 000,00 грн.

Загалом, як зазначив позивач, ним надано заявок на отримання Кредиту на загальну суму 18 826 857 грн. 44 коп. Всі заявки Банком було задоволено та надано ТОВ «Індустрія Олив» кредитні кошти у загальній сумі 18 826 857 грн. 44 коп.

Позивач у справі зазначає, що як вбачається з умов Кредитного договору, останній підписаний від імені ПАТ «КБ «Центр» Заступником Голови Правління ОСОБА_1 , що діє на підставі Довіреності, посвідченої 23.11.2011р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., реєстровий №1300.

Відповідно до п.11.3. Статуту Банку виконавчим органом Банку, що здійснює поточне управління, є Правління. Для здійснення контролю за діяльністю виконавчого органу, захисту прав вкладників, інших кредиторів та акціонерів Банку у Банку створюється Наглядова Рада. Наглядова Рада не бере участь в поточному управлінні Банку.

Згідно з п.14.11. Статуту Банку Голова Правління банку є найвищою посадовою особою, що керує роботою Правління банку у відповідності з повноваженнями, наданими йому цим статутом та загальними зборами учасників, очолює Правління банку і несе персональну відповідальність за виконання покладених на Правління задач, розподіляє обов`язки між членами Правління і визначає міру їх відповідальності за виконання справ на доручених ділянках роботи.

Отже, як стверджує позивач, питання про надання кредиту відноситься до компетенції Правління Банку, як колегіального органу. В той же час, для здійснення контролю за діяльністю виконавчого органу, захисту прав вкладників, інших кредиторів та акціонерів Банку у Банку створюється Наглядова Рада, яка не бере участі в поточному управлінні Банком (п. 11.2. Статуту).

Відповідно до пункту 13.4.19 Статуту Банку до виключної компетенції Наглядової Ради належить прийняття рішення про вчинення значних правочинів, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Банку .

Позивач зазначає, що згідно ст. ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства» у разі неприйняття Наглядовою радою рішення про вчинення значного правочину питання про вчинення такого правочину може виноситися на розгляд загальних зборів. Якщо на дату проведення загальних зборів неможливо визначити, які значні правочини вчинятимуться акціонерним товариством у ході поточної господарської діяльності, загальні збори можуть прийняти рішення про попереднє схвалення значних правочинів, які можуть вчинятися товариством протягом не більш як одного року з дати прийняття такого рішення, із зазначенням характеру правочинів та їх граничної сукупної вартості. При цьому залежно від граничної сукупної вартості таких правочинів повинні застосовуватися відповідні положення частини другої цієї статті . Вимоги до порядку вчинення значного правочину, передбачені цією статтею, застосовуються ж додаткові до інших вимог щодо порядку вчинення певних правочинів, передбачених законом або статутом акціонерного товариства.

Положення ч. 5 ст.70 Закону України «Про акціонерні товариства» забороняє ділити предмет правочину з метою ухилення від передбаченого цим Законом порядку прийняття рішень про вчинення значного правочину.

Як зазначає позивач, відповідно до звіту про фінансовий стан ПАТ «КБ «Центр» станом на 31.12.2012р. (розміщений на офіційному сайті Банку ) вартість активів Банку становить - 151 458 000 грн. Отже, з урахуванням положення п. 13.4.19 Статуту Банку, ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства», результатів фінансової звітності Банку станом на дату останньої річної фінансової звітності Банку (31.12.2012р.), значним правочином в даному випадку, що потребує погодження Наглядової ради, є правочин, вартість послуг за яким перевищує 15 145 800,00 грн.

Але, позивач отримав від Банку за Договором про відновлювальну кредитну лінію №030713/15-КЮ від 03.07.2013р. Кредитні кошти у розмірі 18 826 857 грн. 44 коп., що перевищує 10% (15 145 800,00 грн.) від вартості активів Банку за даними останньої фінансової звітності Банку

Таким чином, позивач вважає, що укладений між сторонами Кредитний договір є значним правочином, згоду на укладання якого має надавати окрім Правління Банку, також Наглядова Рада Банку.

Проте, як відомо позивачу, рішення про надання згоди на укладання значного правочину (Кредитного договору) Наглядовою Радою Банку не приймалось, що, на думку позивача, є порушенням ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства» та п.13.4.9 Статуту Банку, а відтак, на думку позивача, Заступник Голови Правління Глотов Олександр Іванович (який діяв на підставі Довіреності, посвідченої 23.11.2011р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М. А., реєстровий №1300) уклав правочин без необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Позивач також зазначає, що як вбачається з тексту Кредитного договору від імені ТОВ «Індустрія Олив» він підписаний директором ОСОБА_2 , що діяв на підставі Статуту. Крім цього, ОСОБА_2 підписував від імені ТОВ «Індустрія Олив» усі додаткові угоди до Кредитного договору.

Відповідно до пункту 9.7. Статуту ТОВ «Індустрія Олив» до виключної компетенції загальних зборів учасників належить, зокрема, залучення, зміна умов, підготовка та відміна будь-якого фінансування від третіх осіб або кредитів від акціонерів, якщо це не бу передбачено річним бюджетом.

Позивач зазначає, що відповідно до ст. 97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше встановлено законом. Згідно ст. 145 цього Кодексу вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган товариства може бути обраний також і не зі складу учасників товариства. Компетенція виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені товариства встановлюються цим Кодексом, іншим законом і статутом товариства. Установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є статут (ч.1 ст. 143 Цивільного кодексу України).

18 червня 2013р. загальними зборами ТОВ «Індустрія Олив» прийнято рішення (оформлене Протоколом №35) щодо: звернення до ПАТ «КБ «Центр» з проханням надати кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в сумі 8 500 000грн. 00 коп. строком на 1,5 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами не більше 18% річних; передачу в заставу товарів в обороті в сумі 8 000 000,00 грн. та земельних ділянок загальною площею 6,6 га; звернення до гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 з проханням виступити майновими поручителями; уповноваження директора ТОВ «Індустрія Олив» ОСОБА_2 на укладання кредитного договору, договору застави товарів в обороті (наступна застава) та будь-яких додаткових угод, додатків до них, а також будь-яких інших документів, необхідних для належного оформлення кредиту, на умовах та за ціною на його розсуд.

Але, як вказує позивач, 03 липня 2013р. між Банком та ТОВ «Індустрія Олив» укладено Кредитний договір , відповідно до умов якого (пункт 1.1.) Банком надано кредит зі сплатою процентів у розмірі 20% річних та , у випадках передбачених п. 3.1. цього Договору, сплатою процентів у розмірі 30% річних. Договором про внесення змін та доповнень №3 від 10.09.2014р. розмір процентної ставки збільшився до 22% річних. Договором про внесення змін та доповнень №6 від 11.08.2015р. розмір процентної ставки зменшився до 18% річних.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про те, що директор ТОВ «Індустрія Олив» при укладенні Кредитного договору не дотримався вимог рішення загальних зборів Товариства, уклавши договір на інших умовах ніж передбачені рішенням, а також неодноразово змінював умови Кредитного договору , укладаючи відповідні Договори про внесення змін до Кредитного договору без відповідного погодження загальних зборів Товариства.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що за положеннями статей 626-628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.238 Цивільного кодексу України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Частиною третьою ст. 92 Цивільного кодексу України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від їх імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України . Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин. повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною другою ст. 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

З урахуванням наведених обставин, положень чинного законодавства України, позивач вважає, що наявні підстави для визнання недійсним Договору про відновлювану кредитну лінію №030713/15-КЮ від 03.07.2013р., укладеного між ТОВ "Індустрія Олив" та ПАТ "КБ «Центр», з Договорами про внесення змін та доповнень №1 від 23.08.2013р., №2 від 08.11.2013р., №3 від 10.09.2014р., №4 від 01.10.2014р., №5 від 10.01.2014р., №6 від 11.08.2015р.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що у ПАТ «МТБ БАНК» в матеріалах кредитної справи ТОВ «Індустрія Олив» за Договором про відновлювану кредитну лінію №030713/15-КЮ від 03.07.2013р. міститься оригінал протоколу №35 від 18.06.2013р. загальних зборів учасників ТОВ «Індустрія Олив», згідно якого на зборах було прийнято такі рішення: звернутися до ПАТ КБ «Центр» з проханням надати кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії в сумі 8 500 000,00 грн. строком на 1,5 року з графіком погашення: серпень 2014р.-1,5 млн. грн., вересень 2014р. - 2,5 млн. грн., жовтень 2014р. -2,5 млн. грн., листопад 2014р. - 2,0 млн. грн., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами не більше 30% річних; передати в заставу товари в обороті другої черги балансовою вартістю не менше 8 000 000,00 грн. Звернутися до гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 з проханням виступити майновими поручителями та надати в якості забезпечення по кредиту земельні ділянки площею 6,6га, що знаходяться за адресою с. Ясногородка, Київської обл., Макарівського р-ну., які надані в забезпечення по кредиту №010311/08- КЮ від 01.03.2011р.; уповноважити директора ТОВ «Індустрія Олив» ОСОБА_2 укласти кредитний договір, договір застави товарів в обороті (наступна застава) та будь-які додаткові угоди, додатки до них, а також будь-які інші документи необхідні для належного оформлення кредиту, на умовах та за ціною на його розсуд.

За таких обставин, на думку відповідача, з наведеного вбачається, що зміст наданого позивачем до суду протоколу № 35 від 18.06.2013р. не відповідає змісту того ж протоколу №35 від 18.06.2013р., оригінал якого міститься в матеріалах кредитної справи.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що позивачем до суду надано підроблений протокол №35 від 18.06.2013р. загальних зборів учасників ТОВ «Індустрія Олив» з єдиною метою ввести суд в оману, а також уникнути відповідальності за невиконання своїх зобов`язань перед Банком та повернення заборгованості за Кредитним договором.

Відповідач стверджує, що 03.07.2013р. між Банком та ТОВ «Індустрія Олив» укладено Договір про відновлювану кредитну лінію №030713/15-КЮ, відповідно до умов якого (пункт 1.1.) Банком надано кредит зі сплатою процентів у розмірі 20% річних та у випадках передбачених п. 3.1. цього Договору - сплатою процентів у розмірі 30% річних, тобто, на тих умовах, які були узгоджені сторонами Кредитного договору та затверджені протоколом №35 від 18.06.2013р. загальних зборів учасників ТОВ «Індустрія Олив», оригінал якого міститься у ПАТ «МТБ БАНК» в матеріалах кредитної справи ТОВ «Індустрія Олив».

Таким чином, як вказує відповідач, директор ТОВ «Індустрія Олив» ОСОБА_2 при укладенні Кредитного договору дотримався вимог рішення загальних зборів Товариства, уклавши договір на умовах , що були узгоджені рішенням загальних зборів Товариства, а також, неодноразово змінював умови Кредитного договору, укладаючи відповідні Договори про внесення змін до Кредитного договору саме з урахуванням відповідного погодження загальних зборів Товариства.

Крім того, відповідач зазначає, що Договором про внесення змін та доповнень №3 від 10.09.2014р. розмір процентної ставки збільшився до 22% річних. Відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ «Індустрія Олив» , оформленого протоколом №42 від 29.07.2014р. , загальні збори уповноважили директора Товариства ОСОБА_2 укласти договір про внесення змін та доповнень до Кредитного договору тощо, та будь-які інші угоди та додатки на до них, а також, будь-які інші документи необхідні для належного оформлення пролонгації кредиту на умовах та за ціною на його розсуд. Окрім цього, Договором про внесення змін та доповнень №6 від 11.08.2015р. розмір процентної ставки зменшився до 18% річних, на підставі в тому числі і рішення загальних зборів учасників ТОВ «Індустрія Олив» , оформленого протоколом №55 від 05.08.2015р.

На думку відповідача, вказане вище підтверджує, що при укладанні Кредитного договору та Договорів про внесення змін та доповнень до Кредитного договору директор ТОВ «Індустрія Олив» ОСОБА_2 володів (був наділений) всіма необхідними йому правами та обов`язками, що були йому загальними зборами учасників Товариства.

Також, відповідач зазначив, що відповідно до п.п.15 п.9.7. Статуту ТОВ «Індустрія Олив» до виключної компетенції загальних зборів учасників належить, зокрема, залучення, зміна умов, підготовка та відміна будь-якого фінансування від третіх осіб або кредитів від акціонерів, якщо це не було передбачено річним бюджетом. Тобто, згідно з ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України при укладанні Кредитного договору діяла презумпція наявності повноважень директора ТОВ «Індустрія Олив» на укладення цього правочину. В той же час, доведення факту обізнаності ТОВ ««Індустрія Олив» щодо обмеження повноважень директора є обов`язком позивача. Як зазначено у Кредитному договорі директор ТОВ «Індустрія Олив» діяв на підставі Статуту підприємства, а зазначені протоколи загальних зборів Товариства підтверджують надання йому повноважень на укладання такого договору та визначення його умов (в тому числі, і на власний розсуд директора).

Щодо відсутності у Заступника Голови Правління ПАТ «КБ «Центр» ОСОБА_1 повноважень на укладання Кредитного договору №030713/15-КЮ від 03.07.2013р. відповідач зазначив, що в обґрунтування позову у цій частині ТОВ «Індустрія Олив» посилається на положення Статуту Банку, затвердженого у 2017р. , отже, через 4 роки після укладання договору. Згідно п.12.11.6 Статуту банку в редакції від 29.12.2010р. до компетенції Голови Правління Банку належить, зокрема, право видавати від імені Банку довіреності та зобов`язання. Відповідно до довіреності , посвідченої 23.11.2011р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., реєстровий №1300, ОСОБА_1 надано повноваження укладати кредитні договори ( в тому числі про відкриття кредитних ліній , овердрафтів) з правом визначати умови та ціну на його розсуд, вносити зміни та доповнення до них шляхом укладання додаткових договорів (угод) .

Відповідач також вважає за необхідне зазначити, що позивач неодноразово вказує в своїй позовній заяві про те, що ним за оскаржуваною угодою було отримано від відповідача грошові кошти на загальну суму 18 826 857,44 грн., тобто, сторонами були здійсненні дії щодо виконання умов Кредитного договору, що був укладений між позивачем та відповідачем.

Відповідно до ст.241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Враховуючи те, що кредитні кошти за кредитним договором видавалися Банком позивачу, а також, всіма пов`язаними з ним особами було надано в іпотеку/заставу майно та позивачем було частково виконано зобов`язання по сплаті кредиту, зазначене на думку позивача, свідчить про те, що ТОВ «Індустрія Олив» схвалило Договір про відновлювану кредитну лінію №030713/15-КЮ від 03.07.2013р.

Відповідач також зазначив, що посилання позивача на фінансову звітність Банку та необхідність отримання погодження Наглядової Ради на укладення значних правочинів, вартість яких перевищує 10% від вартості активів Банку за даними останньої фінансової звітності Банку, є хибними, адже, на момент укладення оскаржуваного договору ТОВ «Індустрія Олив» була викрита відновлювальна кредитна лінія з лімітом 8 500 000,00 грн. (п.1.1. Кредитного договору) і ця сума не перевищувала 10% від вартості активів Банку, які складають 151 458 000 грн. за даними останньої фінансової звітності за 2012 рік. Загальна сума виданих Банком позивачу кредитних коштів дійсно становила 18 826 857,44 грн., але, ця сума складається з всіх сум кредитування , що були надані на підставі у тому числі договорів про внесення змін та доповнень до Кредитного договору і ліміт , встановлений у Кредитному договорі жодного разу не був перевищений.

Отже, враховуючи вищезазначене, відповідач вважає позовні вимоги ТОВ «Індустрія Олив» безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Окрім того, відповідач звертає увагу суду на те, що оскаржуваний договір був укладений у 2013 році, тобто, більш ніж 6-ть років тому , та ТОВ «Індустрія Олив» було достеменно відомо про його існування, що є підставою для застосування спливу позовної давності, передбаченою ст. 257 Цивільного кодексу України. На момент звернення з даним позовом до суду жодних доказів про поважні причини пропуску строку позовної давності позивачем не надано.

Так, відповідач зазначає, що згідно зі ст. 261 Цивільного кодексу України саме з моменту укладення спірного договору позивач повинен був знати про його невідповідність вимогам законодавства і саме з цього моменту починається перебіг позовної давності. В розумінні ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність є часовою межею подання особою позову, тобто звернення з вимогою про прийняття рішення про захист конкретного порушено права. Сторони врегульовували свої правовідносини за оспорюваним Кредитним договором за допомогою, зокрема, і додаткових угод (№1 від 23.08.2013р., № 2 від 08.11.2013р., № 3 від 10.09.2014р., № 4 від 01.10.2014р., № 5 від 10.12.2014р., № 6 від 11.08.2015р. Проте, як зауважує відповідач, оскільки такі додаткові угоди не усували у встановленому порядку порушення, які тягнуть за собою визнання правочину недійсним, то вони не можуть бути підставою для переривання позовної давності за вимогою про визнання недійсним договору. Аналогічної правової позиції притримується Верховний Суд України, що викладена у постанові від 02 вересня 2014 року у справі № 915/1437/13 та постанові від 13 лютого 2018 року у справі № 910/9452/17, що саме з моменту укладення спірного договору починається перебіг позовної давності.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що строк позовної давності щодо позовних вимог сплив, що є також підставою для відмови у позові.

Розглянув матеріали справи, заслухав представників сторін, на підставі норм чинного законодавства України, судом встановлено, що 03.07.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Центр», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «МТБ БАНК», (Банк) та ТОВ «Індустрія Олив» (Позичальник) укладено Договір про відновлювальну кредитну лінію №030713/15-КЕО.

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредитні кошти у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії в сумі 8 500 000 грн. 00 коп., а Позичальник зобов`язується повернуті отримані кредитні кошти у строк по 28.11.2014р. (включно) відповідно до графіка зменшення ліміту кредитної лінії, який наведено в Додатку №1 до цього Договору та сплатити за користування кредитними коштами проценти у розмірі 20% річних (а за користування кредитними коштами з моменту, вказаного в підпункті «б» п.3.1 цього Договору, сплатити проценти у розмірі 30% річних). Повернення кредитних коштів та сплата процентів здійснюється Позичальником у валюті отриманого кредиту.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання у повноваженими представниками сторін, скріплення печатками та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.8.7 Договору).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 цього ж Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ч.2 ст.639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 2.1. Кредитного договору закріплено, що надання кредитних коштів в рамках кредитної лінії проводиться траншами в строк з 03.07.2013р. по 27.11.2014р. за письмовими заявками Позичальника, шляхом перерахування їх з позичкового на поточний рахунок Позичальника, якщо інше не вказано у письмові заявці.

Згідно з п.3.1. Кредитного договору Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами у валюті кредиту по наступних процентних ставках: а) 20% річних - в період з дня надання кредитних коштів по день повернення кредитних коштів, встановлених графіком зменшення ліміту кредитної лінії; б) 30% річних - в період з наступного дня закінчення строку повернення кредитних коштів, встановлених Графіком зменшення ліміту кредитної лінії, до дня фактичного погашення заборгованості за цим Договором в повному обсязі. Зазначений розмір процентів є базовим і може бути змінений (зменшений або збільшений) сторонами в порядку і на умовах, встановлених цим Договором. Проценти сплачуються шляхом перерахування їх на рахунок Банку № НОМЕР_1 , МФО 380742 (п.3.2 Договору).

Надалі, як встановлено судом, між ТОВ «Індустрія Олив» та ПАТ «КБ «Центр» укладалась низка Договорів про внесення змін та доповнень до Договору про відновлювальну Кредитну лінію №030713/15-КЮ від 03.07.2013р., а саме: Договір про внесення змін та доповнень №1 від 23.08.2013, №2 від 08.11.2013р., №3 від 10.09.2014р., №4 від 01.10.2014р., №5 від 10.12.2014р., №6 від 11.08.2015р.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до умов Кредитного договору, позивач звернувся до відповідача із заявами про видачу Кредиту на загальну суму 18 826 857 грн. 44 коп. та отримав зазначені кредитні кошти.

Як вбачається з тексту Кредитного договору, останній підписаний від імені ПАТ «КБ «Центр» Заступником Голови Правління ОСОБА_1 , що діяв на підставі Довіреності, посвідченої 23.11.2011р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. за реєстровим №1300.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що при підписанні оскаржуваного договору з боку Банку Заступником Голови Правління ОСОБА_1 не було отримано погодження Наглядової Ради Банку на укладання значного правочину, посилаючись при цьому на Статут Банку (у редакції станом на 19.12.2017р.) та на фінансову звітність Банку станом на 2012 рік.

З приводу цього суд зазначає, що міркування позивача про порушення, допущені у 2013р. при укладанні кредитного договору, із посиланням на Статут Банку, який був затверджений через чотири роки після укладення Кредитного договору, взагалі не можуть бути розглянуті судом, так як не підтверджують існування обставин, що існували станом на дату укладання Кредитного договору .

Крім того, як вже зазначалося судом вище, при укладанні Кредитного договору Заступник Голови Правління ОСОБА_1 діяв на підставі Довіреності, посвідченої 23.11.2011р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. за реєстровим №1300, згідно тексту якої був наділений, зокрема, повноваженнями укладати кредитні договори в тому числі про відкриття кредитних ліній, овердрафтів) з правом визначати умови та ціну на його розсуд, вносити зміни та доповнення до них шляхом укладання додаткових договорів (угод) .

Що стосується посилання позивача на фінансову звітність Банку та необхідність отримання погодження Наглядової Ради на укладення значних правочинів, вартість яких перевищує 10% від вартості активів Банку за даними останньої фінансової звітності Банку, то суд погоджується з позицією відповідача, адже, на момент укладення оскаржуваного договору позивачу була викрита відновлювальна кредитна лінія з лімітом 8 500 000,00 грн. (п.1.1. Кредитного договору), і Позичальник отримував кредитні кошти виключно в межах суми даного ліміту, який жодного разу не було перевищено. Зокрема, відповідно до Розрахунку заборгованості ТОВ «Індустрія олив» за Договором про відновлювальну кредитну лінію №030713/15-КЮ від 03.07.2013р. станом на 14.12.2018р. в 2013 році Банком позивачу було надано 9 150 000,00 грн. кредитних коштів, що складає 6,04% від вартості активів Банку за 2012 рік - 151 458 000,00 грн. (9 150000,00 грн. х 100% : 151 458 000,00 грн. = 6,04%). Позивачем в той же рік погашено 650 000,00 грн. Таким чином, як вбачається з наведеного, ліміт наданих кредитних коштів у межах кредитної лінії (8 500 000,00 грн.) - не перевищено. В 2014 році позивачу надавались кредитні кошти в сумі 9 176 857,44 грн., що становить 6,06% від вартості активів Банку за 2013 рік, яка складала 151 258 000,00 грн. При цьому, в 2014 році позивачем погашено 9 576 857,44 грн. основного боргу за Кредитом, отже, ліміт кредитної лінії також не перевищено.

Позивач також зазначив, що як вбачається з Кредитного договору, останній підписаний від імені ТОВ «Індустрія Олив» директором ОСОБА_2 , що діяв на підставі Статуту. Крім цього, ОСОБА_2 підписував від імені ТОВ «Індустрія Олив» усі додаткові угоди до Кредитного договору.

18 червня 2013р. загальними зборами Товариства прийнято рішення (оформлене Протоколом №35) щодо: звернення до ПАТ «КБ «Центр» з проханням надати кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в сумі 8 500 000грн. 00 коп. строком на 1,5 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами не більше 18% річних; передати в заставу товари в обороті в сумі 8 000 000,00 грн. та земельні ділянки загальною площею 6,6 га; звернутися до гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 з проханням виступити майновими поручителями; уповноважити директора ТОВ «Індустрія Олив» ОСОБА_2 укласти кредитний договір, договір застави товарів в обороті (наступна застава) та будь-які додаткові угоди, додатки до них, а також будь-які інші документи необхідні для належного оформлення кредиту, на у мовах та за ціною на його розсуд.

Але, як вказав позивач, 03 липня 2013р. між Банком та Товариством укладено Кредитний договір, відповідно до умов якого (пункт 1.1.) Банком надано кредит зі сплатою процентів у розмірі 20% річних та у випадках передбачених п.3.1. цього Договору сплатою процентів у розмірі 30% річних. Договором про внесення змін та доповнень №3 від 10.09.2014р. розмір процентної ставки збільшився до 22% річних. Договором про внесення змін та доповнень №6 від 11.08.2015р. розмір процентної ставки зменшився до 18% річних.

При цьому, судом встановлено, що матеріали справи містять Протокол №35 загальних зборів ТОВ «Індустрія Олив» від 18.06.2013р., відповідно до якого учасники ТОВ «Індустрія Олив» ухвалили: звернутися до ПАТ КБ «Центр» з проханням надати кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії в сумі 8 500 000,00 грн. строком на 1,5 року з графіком погашення серпень 2014р.-1,5 млн. грн., вересень 2014р. - 2,5 млн. грн., жовтень 2014р. -2,5 млн. грн., листопад 2014р. - 2,0 млн. грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами не більше 30% річних; передати в заставу товари в обороті другої черги балансовою вартістю не менше 8 000 000,00 грн.; звернутися до гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 з проханням виступити майновими поручителями та надати в якості забезпечення по кредиту земельні ділянки площею 6,6га, що знаходяться за адресою с. Ясногородка, Київської обл., Макарівського р-ну., які надані в забезпечення по кредиту №010311/08- КЮ від 01.03.11р.; уповноважити директора ТОВ «Індустрія Олив» ОСОБА_2 укласти кредитний договір, договір застави товарів в обороті (наступна застава) та будь-які додаткові угоди, додатки до них, а також будь-які інші документи необхідні для належного оформлення кредиту, на умовах та за ціною на його розсуд. І саме у такій редакції ТОВ «Індустрія Олив» надало до Банку оригінал протоколу ТОВ «Індустрія Олив». Оригінал зазначеного протоколу було оглянуто судом в ході розгляду справи.

Отже, наявність декількох текстів Протоколу № 35 від 18.06.2013р. загальних зборів ТОВ «Індустрія Олив» від 18.06.2013р., у даному випадку, жодним чином не свідчить про відсутність у директора ТОВ «Індустрія Олив» ОСОБА_2 повноважень на укладання Договору про відновлювальну кредитну лінію №030713/15-КЮ від 03.07.2013р., адже, до Банку ТОВ «Індустрія Олив» було надано оригінал Протоколу № 35 від 18.06.2013р. з певними рішеннями загальних зборів, у урахуванням чого і був укладений Кредитний договір. Надання ж до суду оригіналу Протоколу № 35 від 18.06.2013р. загальних зборів ТОВ «Індустрія Олив» від 18.06.2013р. з іншою редакцією рішення загальних зборів може свідчити про намагання позивача уникнути відповідальності за неналежне виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Договором про внесення змін та доповнень №3 від 10.09.2014р. розмір процентної ставки збільшився до 22% річних, в той же час, відповідно до рішення загальних зборів учасників Товариства, оформленого протоколом №42 від 29.07.2014р. загальні збори уповноважили директора ТОВ «Індустрія Олив» ОСОБА_2 укласти договір про внесення змін та доповнень до Кредитного договору тощо, та будь-які інші угоди та додатки на до них, а також, будь-які інші документи необхідні для належного оформлення пролонгації кредиту на умовах та за ціною на його розсуд. Окрім цього, Договором про внесення змін та доповнень №6 від 11.08.2015р. розмір процентної ставки зменшився до 18% річних, що укладений між Товариством та Банком, на підставі в тому числі і рішення загальних зборів учасників Товариства, оформленого протоколом №55 від 05.08.2015р.

Також, відповідно до п.п.15 п.9.7. Статуту ТОВ «Індустрія Олив» до виключної компетенції загальних зборів учасників належить, зокрема, залучення, зміна умов, підготовка та відміна будь-якого фінансування від третіх осіб або кредитів від акціонерів, якщо це не було передбачено річним бюджетом. Тобто, згідно з частиною 3 статті 92 ЦК України при укладенні Кредитного договору діяла презумпція наявності повноважень директора ТОВ «Індустрія Олив» на укладення цього правочину.

Відповідно до ч.1 ст.238 Цивільного кодексу України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Цивільну дієздатність юридичної особи встановлено ст. 92 Цивільного кодексу України , згідно з частиною першою якої юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону; порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Частиною 3 ст. 92 Цивільного кодексу України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від їх імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Управління товариством здійснюють його органи, якими є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (ст. 97 Цивільного кодексу України ).

Згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України .

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, зокрема, що зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин. повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частиною другою ст. 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

З урахуванням зазначеного, на думку суду, твердження позивача про те, що директор ТОВ «Індустрія Олив» ОСОБА_2 при укладенні Кредитного договору не дотримався вимог рішення загальних зборів Товариства, уклавши договір на інших умовах, ніж передбачені рішенням, а також, неодноразово змінював умови Кредитного договору, укладаючи відповідні Договори про внесення змін до Кредитного договору без відповідного погодження загальних зборів Товариства, є помилковими та не відповідають матеріалам справи.

Додатково суд звертає увагу на те, що у статтях 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Аналогічна правова позиція міститься в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 р. №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, згідно з яким верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Згідно з пунктом 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким, лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Згідно зі ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Згідно частини третьої с. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Отже, враховуючи зміст позовних вимог та фактичні обставини справи, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ТОВ «Індустрія Олив» про визнання недійсним з моменту укладення Договору про відновлювальну кредитну лінію №030713/15-КЮ від 03.07.2013р. з Договорами про внесення змін та доповнень №1 від 23.08.2013р., №2 від 08.11.2013р., №3 від 10.09.2014р., №4 від 01.10.2014р., №5 від 10.01.2014р., №6 від 11.08.2015р., укладеного між ТОВ "Індустрія Олив" та ПАТ "КБ «Центр» .

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові втрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Індустрія Олив" до Публічного акціонерного товариства "МТБ БАНК" про визнання недійсним з моменту укладення Договору про відновлювальну кредитну лінію №030713/15-КЮ від 03.07.2013р. з Договорами про внесення змін та доповнень №1 від 23.08.2013р., №2 від 08.11.2013р., №3 від 10.09.2014р., №4 від 01.10.2014р., №5 від 10.01.2014р., №6 від 11.08.2015р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Індустрія Олив" та Публічним акціонерним товариством "КБ «Центр» - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Повне рішення складено 19 липня 2019 р.

Суддя Н.В. Рога