ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1992/18

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосп Трейд СВ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бровари-Пластмас»

про стягнення 396 357,25 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання: Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Сіромаха М.А.

вiдповiдача: Савчук І.С.

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосп Трейд СВ» (надалі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бровари-Пластмас» (надалі відповідач) про стягнення 396 357,25 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.09.2018 року відкрито провадження у справі № 911/1992/18 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.12.2018 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосп Трейд СВ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бровари-Пластмас» про стягнення 396 357,25 грн. залишено без розгляду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2019 року у справі № 911/1992/18 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосп Трейд СВ» на ухвалу Господарського суду Київської області від 06.12.2018 року у справі № 911/1992/18 задоволено. Ухвалу Господарського суду Київської області від 06.12.2018 року у справі № 911/1992/18 скасовано. Матеріали справи направлено для продовження розгляду до Господарського суду Київської області.

18.02.2019 року матеріали справи № 911/1992/18 повернулись до Господарського суду Київської області.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.02.2019 року справу № 911/1992/18 призначено до розгляду зі стадії підготовчого провадження. Підготовче засідання призначено на 12.03.2019 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 12.03.2019 року представником відповідача подано письмові пояснення № LD-66/03-19 від 12.03.2019 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.03.2019 року підготовче засідання у справі № 911/1992/18 відкладено на 11.04.2019 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 10.04.2019 року від представника позивача надійшло клопотання б/н від 10.04.2019 року про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.04.2019 року закрито підготовче провадження у справі №911/1992/18 та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.05.2019 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 06.05.2019 року від представника позивача надійшло клопотання б/н від 06.05.2019 року про відкладення розгляду справи.

До канцелярії Господарського суду Київської області 07.05.2019 року представником позивача подано клопотання б/н від 07.05.2019 року про витребування оригіналів документів, доданих до відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.05.2019 року судове засідання відкладено на 23.05.2019 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 22.05.2019 року від представника позивача надійшло клопотання б/н від 22.05.2019 року про відкладення розгляду справи.

До канцелярії Господарського суду Київської області 23.05.2019 року від представника позивача надійшло клопотання б/н від 23.05.2019 року про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 23.05.2019 представник відповідача проти позову заперечував.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 23.05.2019 року не з`явився.

У судовому засіданні 23.05.2019 року розгляд справи відкладався на 18.06.2019 року.

У судовому засіданні 18.06.2019 року в розгляді справи оголошувалась перерва на 25.06.2019 року.

У судовому засіданні 25.06.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечував.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 25.06.2019 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, позивач зазначає, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бровари-Пластмас» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільгосп Трейд СВ» (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу № БПТ 02/10/2017 від 02.10.2017 року (далі - Договір).

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що Продавець зобов`язується поставити та передати у власність Покупця Товар в кількості, асортименті та по цінах, указаних в рахунку-фактурі або видатковій накладній. Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Згідно з п. 4.3 Договору оплату здійснює Покупець шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця.

Позивач зазначає, що на виконання зобов`язань за Договором, ним на розрахунковий рахунок ТОВ «Бровари-Пластмас» було здійснено оплату за товар на підставі рахунку №9971 від 20.09.2017 року на загальну суму 321 254,71 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5 від 02.10.2017 року на суму 175 000 грн. та платіжним дорученням №6 від 02.10.2017 року на суму 146 254,71 грн.

Пунктом 4.4. Договору встановлено строк поставки товару 20 днів з моменту зарахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця.

Враховуючи, що на розрахунковий рахунок ТОВ «Бровари-Пластмас» перераховано оплату за товар згідно Договору купівлі-продажу №БПТ 02/10/2017 у загальній сумі 321 254,71 грн., оплату отримано 02.10.2017 року, кінцевий строк поставки Товару сплинув 23.10.2017 року.

Однак, як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання з поставки передплаченого товару не виконав.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором позивач надсилав відповідачу претензію від 26.01.2018 року з вимогою щодо повернення грошових коштів або поставки товару. Однак, відповідна претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. 629 Цивільного кодексу України, яка визначає обов`язковість договору для сторін.

Також, позивач зазначає, що згідно із вимогами ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормою ч.2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати.

У зв`язку з чим, позивачем подано позов про стягнення з відповідача 321 254,71 грн. передплачених коштів, на які товар не поставлено, на підставі ч.2 ст. 693 Цивільного кодексу України.

Також, позивач зазначає, що п. 5.2. Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату товару (п.4.1. даного Договору), Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення, за кожний день прострочення від неоплаченої суми товару, а також відшкодує збитки від інфляції за весь період прострочення оплати та сплачує 3% річних за користування чужими коштами.

Згідно зі ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У зв`язку з чим, позивач в позові також просить стягнути з відповідача крім 321 254,71 грн. боргу, також пеню в розмірі подвійної ставки НБУ в сумі 48 663,49 грн.; 3% річних в сумі 8 396,63 грн.; 3% за користування чужими коштами в сумі 811,31 грн.; збитки від інфляції за період з 01.11.2017 року до 31.07.2018 року в сумі 18 042,42 грн.

Відповідач подав відзив, в якому позовні вимоги заперечив. В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що п. 1.1. Договору передбачено, що Продавець (відповідач) зобов`язується поставити та передати у власність Покупця (позивача) товар в кількості, асортименті та по цінах, указаних в рахунку-фактурі або видатковій накладній. Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Відповідач зазначає, що на спірну суму ним було здійснено поставку товару за видатковою накладною № 5337 від 13.10.2017 року представнику позивача, який діяв на підставі довіреності № 4 від 13.10.2017 року на отримання ТМЦ, поставка також підтверджується Товарно-транспортною накладною № 7 від 13.10.2017 року та податковою накладною від 02.10.2017 року № 35.

Як слідує із наявної в матеріалах справи видаткової накладної № 5337 від 13.10.2017 року, відповідач поставив позивачу товар, що був предметом Договору купівлі-продажу № БПТ 02/10/2017 від 02.10.2017 року, а саме: Трубу 280x20,6 мм ПЕ-100 - 350 пог.м.; Втулки буртові ПЕ-100 801117 д. 280мм. - 6 шт.; Фланці сталеві 280 РШ0 - 6 шт.; Коліна сегментовані ПЕ-100 БОИ 17 280/90 - 2 шт.; Коліна сегментовані ПЕ-100 801117 280/60 - 1 шт.; Втулка буртова ПЕ фланцева 110x4 - 2 шт.

Також, відповідач заперечував проти нарахування пені на підставі п. 5.2. Договору, оскільки відповідний п. 5.2. в Договорі відсутній.

Крім того, відповідач в обґрунтування заперечень проти позову зазначає, що Товар, який був предметом Договору купівлі-продажу № БПТ 02/10/2017, був поставлений належним чином та використаний позивачем.

Зокрема, відповідач в додаткових поясненнях посилається на зміст листа Синельниківського міського комунального підприємства «Водоканал» вих. № 171 від 19.03.2018 року, з якого вбачається, що в жовтні 2017 року підприємством «Флагман» закінчені роботи з прокладення водопроводу з поліетиленової труби 280 мм виробництва ТОВ Бровари Пластмасс в кількості 350 метрів.

При цьому, відповідач зазначає, що позивач в даному випадку виступав в якості субпідрядника ТОВ «СК ФЛАГМАН».

Однак, відповідачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження наведених обставин. Зокрема, відповідач зазначає, що факт того, що позивач був підрядником ТОВ «СК ФЛАГМАН» може бути підтверджено директором ТОВ «СК ФЛАГМАН» ОСОБА_1 , факт поставки товару, який був предметом Договору, може бути додатково підтверджений водієм транспортного засобу, який здійснював перевезення товару: ОСОБА_2 . Однак, відповідачем не дотримано визначений Господарсьим процесуальним кодексом України порядок залучення свідків, зокрема, не подано їх нотаріально засвідчених показів.

Таким чином, відповідні обставини щодо перебування позивача у відносинах субпідряду з ТОВ «СК ФЛАГМАН», які заперечені позивачем, і не доведені відповідачем, не приймаються судом.

Щодо посилань відповідача на обставини розгляду спору у справі Господарського суду Київської області № 911/482/18, судом досліджено та встановлено, що предметом відповідного спору була вимога про повернення безпідставно набутих коштів, як виконання не договірного зобов`язання, і у такій справі по суті не досліджувались обставини щодо виконання зобов`язань за Договором № БПТ 02/10/2017. Підставою для відмови в задоволенні позову у справі № 911/482/18 були встановлені судом обставини щодо наявності між стронронами договірних відносин, до яких ст. 1212 Цивільного кодесу не застосовується.

Позивач у відповіді на відзив заперечив твердження позивача про поставку товару за видатковою накладною №5337 від 13.10.2017 року, рахунком на оплату № 9971 від 20.09.2017 року, товарно-транспортною накладною №7 від 13.10.2017 року, податковою накладною №35 від 02.10.2017 року, паспортами якості на поставлений товар, оскільки ні довіреність, ані видаткова накладна, не підписана уповноваженою особою ТОВ «Сільгосп Трейд СВ». Позивач стверджує, що наведені документи, які не містять підписів уповноваженої особи позивача, сфальсифіковані відповідачем.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Дослідивши обставини спору та наявні у справі документи, судом встановлено, що між сторонами укладено Договір купівлі-продажу № БПТ 02/10/2017 від 02.10.2017 року, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Бровари-Пластмас» виступало в якості Продавця, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільгосп Трейд СВ» виступало в якості Покупця. Факт укладення наведеного Договору сторонами не заперечується.

Матеріалами справи підтверджується факт виставлення відповідачем позивачу рахунку №9971 від 20.09.2017 року на загальну суму 321 254,71 грн., в якому також наведено перелік товару, який передбачався для поставки та підлягав оплаті, а саме: Труба 280х20.6 мм ПЕ-100SDR13.6 PN12.5 (у відрізках) (артикул ПЕ125-16-В) в кількості 350 п/м на суму 304811,50 грн.; втулки буртові ПЕ-100SDR17д.280 мм в кількості 6 шт. на суму 5827,32 грн.; фланці сталеві 280 PN10 в кількості 6 шт. на суму 4162,50 грн.; коліна сегментовані ПЕ-100SDR17 280/90 в кількості 2шт. на суму 3546 грн.; коліна сегментовані ПЕ-100SDR17 280/60 в кількості 1шт. на суму 1640,03 грн.; втулка буртова ПЕ фланцева 110х4 (артикул ПЕФ3110х4ВБ) в кількості 2 шт. на суму 1267,36 грн.

Позивачем наведений рахунок оплачено в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №5 від 02.10.2017 року на суму 175 000 грн. та платіжним дорученням №6 від 02.10.2017 року на суму 146 254,71 грн.

Пунктом 4.4. Договору встановлено строк поставки товару 20 днів з моменту зарахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця, тобто з врахуванням дат оплати, поставка мала бути здійснена до 23.10.2017 року.

Позивач стверджує, що відповідачем порушено зобов`язання, оскільки товар на передплачену суму не було поставлено.

Відповідач в заперечення викладених у позові обставин надав суду видаткову накладну №5337 від 13.10.2017 року, перелік поставленого товару за якою, відповідає переліку, наведеному в рахунку №9971 від 20.09.2017 року на загальну суму 321 254,71 грн. Відповідна видаткова накладна скріплена печаткою позивача та містить посилання на довіреність № 4 від 13.10.2017 року. При цьому, відповідачем також надано суду примірник відповідної довіреності на отримання ТМЦ № 4 від 13.10.2017 року, виписаної позивачем для отримання товару у відповідача.

Як вбачається з товарно-транспортної накладної №7 від 13.10.2017 року, яка складена в день поставки, така накладна також містить посилання на довіреність № 4 від 13.10.2017 року та видаткову накладну №5337 від 13.10.2017 року. При цьому, перевізником виступало «Сільгосп Трейд СВ ТОВ» в особі водія ОСОБА_2 , відповідна товарно-транспортна накладна підписана зі сторони відправника гол.бухг. ОСОБА_3 та зі сторони перевізника водієм ОСОБА_2 .

Крім того, відповідачем надано податкову накладну №35 від 02.10.2017 року, виписану відповідачем на спірну поставку товару, та надано докази реєстрації такої податкової накладної та її прийняття позивачем шляхом використання електронного ключа.

Статтею 664 Цивільного кодексу України визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Частиною 2 ст. 664 Цивільного кодексу України визначено, що якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Однак, позивачем не заперечено та не надано жодних пояснень з приводу того, що поставка відбувалась шляхом здійснення перевезення «Сільгосп Трейд СВ ТОВ» в особі водія ОСОБА_2 автомобілем ДАФ НОМЕР_1 . Також, позивачем не обґрунтовано погодженого Договором порядку поставки.

Таким чином, надані відповідачем документи в їх сукупності, дають достатні підстави вважати поставку такою, що здійснена відповідачем в місці знаходження товару шляхом його передачі перевізникові «Сільгосп Трейд СВ ТОВ» в особі водія ОСОБА_2 автомобілем ДАФ АР9099АА, який виконував перевезення без участі безпосередньо уповноваженої особи позивача ОСОБА_4 , крім того, поставка відбувалась з м.Бровари в пункт призначення Дніпропетровька обл., м. Синельникова, тобто на значну віддаленість, що пояснює відсутність підпису наведеної в довіреності особи.

На спірну опрецію виписано податкову накладну, яка прийнята позивачем, при цьому, позивачем не надано доказів коригування податкового обліку.

Також, постає питання щодо наявності у відповідача виписаної позивачем в день поставки довіреності на отримання ТМЦ № 4 від 13.10.2017 року, для отримання товару саме у відповідача.

За наявності наведених документів, які не спростовані позивачем, питання щодо неотримання товару позивачем та щодо його тверджень про фальсифікацію відповідачем відповідних первинних документів, мають вирішуватись правоохоронними органами. Однак, про підроблення чи фальсифікацію відповідних первинних документів, зокрема, печатки позивача на видатковій накладній, підписів водія ОСОБА_2 , тощо, позивачем не заявлено в установленому чинним законодавством порядку до правоохоронних органів.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, за наслідками розгляду спору в сукупності наявних доказів, судом не встановлено достатніх підстав вважати відповідача таким, що порушив виконання зобов`язання з поставки товару, відсутні підстави для застосування заявленої в позові відповідальності. Крім того, порушення відповідача, на яке посилається позивач, полягає в простроченні поставки товару, тобто виконання не грошового зобов`язання, в той час, як наведена в ст. 536 та в ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України відповідальність застосовується за порушення грошового зобов`язання. Крім того, п. 5.2. Договору, на який позивач посилається як на підставу нарахування пені, в наданому суду примірнику Догвору, відсутній.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. Оскільки, відповідачем не заявлено до відшкодування витрати на оплату послуг адвоката, відповідне питання не підлягає розгляду.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосп Трейд СВ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бровари-Пластмас» про стягнення 396 357,25 грн. відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу XI Господарського процесуального кодексу України.

повне рішення складено 18.07.2019 року

Суддя А.Ю. Кошик