ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1272/18

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Аленіна О.Ю., Лавриненко Л.В.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

за участю:

арбітражного керуючого - Кияновської Л.В., посвідчення № 993 від 29.05.2013;

Інші представники учасників провадження у справі про банкрутство в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.05.2019

суддя Лепеха Г.А.

Час і місце ухвалення: 12:08:35 год.; м. Одеса

Повний текст ухвали складено 15.05.2019

по справі № 916/1272/18

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс»

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП»

про визнання банкрутом

розпорядник майна - арбітражний керуючий Кияновська Л.В.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.05.2019 по справі № 916/1272/18 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс» про витребування майна з незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» та стягнення неустойки - задоволено

Витребувано з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс» предмети лізингу, а саме: автомобіль MASERATI Quattroporte, 2011 року випуску: шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_3 ; автомобіль AUDI Q7, 2013 року випуску: шасі № НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 , реєстраційний № НОМЕР_6 ; автомобіль TOYOTA Land Cruiser 200, 2013 року випуску: шасі № НОМЕР_7 , двигун № НОМЕР_8 НОМЕР_9 , реєстраційний № НОМЕР_10 .

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс» неустойку в сумі 1 480 271,63 грн.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» звернулось до Південно - західного апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.05.2019 по справі № 916/1272/18 про витребування майна з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» та стягнення неустойки, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ «УЛФ - Фінанс» про витребування майна з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» та стягнення неустойки.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» вважає ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.05.2019 №916/1272/18 передчасною та такою, що прийнята з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, а саме:

По перше: в оскаржуваній ухвалі судом не відображені мотиви, не викладені обставини, на підставі яких суд дійшов до висновку про відповідність заяви кредитора про витребування з незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс» предмети лізингу;

По друге: в матеріалах справи не містять доказів користування боржником спірного майна (предмети лізингу) за останній час;

По трете: судом не досліджено та не надано правову оцінку договорам від 17.03.2017 про відступлення права вимоги № 2 від 17.03.2017 ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» (новий лізингодавець) набуло всі права та обов`язки ТОВ «Український лізинговий фонд», зокрема, за договорами фінансового лізингу № 1917/09/13-В від 18.09.2013; фінансового лізингу №1288/05/13-В від 30.05.2013; фінансового лізингу № 1150/04/13-В від 30.04.2013.

Товариство з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» зазначає, що до заяві про витребування майна з незаконного володіння у ТОВ «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» не надано доказів повідомлення боржника про зміну кредитора у зобов`язані, а саме Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ ФОНД» на Товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС».

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі.

10.06.2019 до Південно - західного апеляційного господарського суду від ТОВ «УЛФ-Фінанс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить суд залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції у справі № 916/1272/18 без змін.

18.06.2019 до Південно - західного апеляційного господарського суду від розпорядника майна - арбітражного керуючого Кияновської Л.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить суд залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції у справі № 916/1272/18 без змін.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.05.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.05.2019 у справі № 916/1272/18.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2019 призначено справу № 916/1272/18 до розгляду на 16.07.2019 о 12:00 год.

15.07.2019 до суду Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з тим, що представник товариства знаходиться у відрядженні.

Дане клопотання судом відхилено з наступних підстав:

- до клопотання не додано доказів на підтвердження неможливості направлення іншого представника позивача у судове засідання;

- явка представників учасників справи у судове засідання апеляційного суду не визнавалася обов`язковою.

Відповідно до частини дванадцятої статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Арбітражний керуючий - Кияновської Л.В. у судовому засіданні проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі заперечував, просив залишити її без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.05.2019 - без змін.

Інші представники сторін у судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до частини шостої статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закону про банкрутство).

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «УЛФ-Фінанс» звернулось до господарського суду Одеської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» банкрутом, оскільки Боржник неспроможний сплатити заборгованість перед Кредитором після настання встановленого строку у сумі 1 872 898,12 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.07.2018, відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Кияновську Л.В., визнані грошові вимоги Кредитора до Боржника, здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Боржника з метою виявлення всіх кредиторів та можливих санаторів. До господарського суду Одеської області надійшла заява ТОВ «УЛФ-Фінанс» про витребування з незаконного володіння ТОВ «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» на користь ТОВ «УЛФ-Фінанс» предмети лізингу, а саме: автомобіль MASERATI Quattroporte, 2011 року випуску: шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_3 ; автомобіль AUDI Q7, 2013 року випуску: шасі № НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 , реєстраційний № НОМЕР_6 ; автомобіль TOYOTA Land Cruiser 200, 2013 року випуску: шасі № НОМЕР_7 , двигун № НОМЕР_8 НОМЕР_9 , реєстраційний № НОМЕР_10 , а також стягнення з ТОВ «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» на користь ТОВ «УЛФ-Фінанс» неустойки в сумі 1 480 271,63 грн. Розглянувши матеріали справи та дослідивши наявні докази колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до договору від 17.03.2017 про відступлення права вимоги № 2 від 17.03.2017 ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» (новий лізингодавець) набуло всі права та обов`язки ТОВ «Український лізинговий фонд», зокрема, за договорами фінансового лізингу № 1917/09/13-В від 18.09.2013; фінансового лізингу №1288/05/13-В від 30.05.2013; фінансового лізингу № 1150/04/13-В від 30.04.2013.

Відповідно до умов договору про відступлення права вимоги первісний лізингодавець відступив (передав), а новий лізингодавець прийняв права вимоги за договорами фінансового лізингу, перелік яких передбачено додатками до нього.

Таким чином, ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» є новим лізингодавцем за договорами: договір фінансового лізингу № 1917/09/13-В від 18.09.2013; договір фінансового лізингу №1288/05/13-В від 30.05.2013; договір фінансового лізингу № 1150/04/13-В від 30.04.2013.

Рішенням Господарського суду Одеської області 30.10.2015 у справі № 916/3936/15 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал істейт бізнес групп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» 1106274,41 грн. заборгованість зі сплати лізингових платежів, 338636,22 грн. неустойки, 21673,66 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення Господарського суду Одеської області 30.10.2015 у справі № 916/3936/15 не оскаржувалось та у встановленому порядку набрало законної сили, у зв`язку з чим 17.11.2015 видано відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.05.2018 у справі № 916/3936/15 замінено сторону (стягувача) виконавчого провадження №50085618 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд», як вибулої сторони, іншим стягувачем Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс» у зв`язку із зміною кредитора в зобов`язанні, щодо якого прийнято судове рішення від 30.10.2015 у справі № 916/3936/15.

У зв`язку з укладанням між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс» договору про відступлення права вимоги № 2 від 17.03.2017, яким передано новому кредитору всі права та обов`язки позивача за договором фінансового лізингу №1150/04/13-В від 30.04.2013.

23.05.2018 Постановою державної виконавчої службою Головного територіального управління юстиції в Одеській області №50085618 замінено сторону (стягувача) за виконавчим провадженням з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» на Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал істейт бізнес групп» .

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.08.2015 у справі № 916/1638/15 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал істейт бізнес групп» про стягнення 397 152,77 грн. та розірвання Договору фінансового лізингу - задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал істейт бізнес групп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» заборгованість у розмірі 397 152,77 грн. та витрати на сплату судового збору у розмірі 9 161,06 грн., розірвано договір фінансового лізингу №1288/05/13-В від 30.05.2013, укладений між ТОВ «Український лізинговий фонд» та ТОВ «Ріал істейт бізнес групп».

20.10.2015 Постановою державної виконавчої службою Головного територіального управління юстиції в Одеській області №49080073 відкрито виконавче провадження про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал істейт бізнес групп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» заборгованість у розмірі 397152,77 грн., та витрати на сплату судового збору у розмірі 9 161,06 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.05.2018 здійснено заміну (стягувача) у виконавчому провадженні №49080073 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» на Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс», на підставі договору відступлення прав вимоги (цесії) №2 від 17.03.2017, за яким Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс» набуло всі права та обов`язки Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» за договором фінансового Лізингу №1288/04/13-В від 30.05.2013.

Колегією суддів встановлено, що матеріали справи не містять доказів оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 03.05.2018 у справі № 916/3936/15 та ухвали Господарського суду Одеської області від 24.05.2018 до апеляційної інстанції, зазначених обставин не містять і доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал істейт бізнес групп».

Отже, колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги, що ТОВ «УЛФ-Фінанс» не надано доказів повідомлення боржника про зміну кредитора у зобов`язані, оскільки вищезазначені ухвали Господарського суду Одеської області про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні відповідно до статті 326 ГПК України набрали законної сили і є обов`язковими на всій території України. Як вірно зазначено місцевим господарським судом, ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» (лізингодавець) є стороною ряду договорів фінансового лізингу, за якими другою стороною (лізингоодержувач) є ТОВ «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУП"». Наразі, у користуванні лізингоодержувача знаходяться наступні предмети лізингу: автомобіль MASERATI Quattroporte, 2011 року випуску: шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_3 , вартістю 1447164,00 гривень, що переданий в користування на підставі Договору фінансового лізингу № 1150/04/13-В, укладеного 30 квітня 2013 року; автомобіль AUDI Q7, 2013 року випуску: шасі № НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 , реєстраційний № НОМЕР_6 , вартістю 699320,00 гривень, переданий в користування на підставі Договору фінансового лізингу № 1288/05/13-В, укладеного 30 травня 2013 року; автомобіль TOYOTA Land Cruiser 200, 2013 року випуску: шасі № НОМЕР_7 , двигун № НОМЕР_8 НОМЕР_9 , реєстраційний № НОМЕР_10 , вартістю 832904,00 гривень, переданий в користування на підставі Договору фінансового лізингу № 1917/09/13-В, укладеного 18 вересня 2013 року.

Вказані договори фінансового лізингу було розірвано, про що надано рішення господарського суду Одеської області у справах №916/1641/15 від 10.06.2015, №916/1655/15 від 23.07.2015р., №916/1638/15 від 17.08.2015р.

Отже, договори фінансового лізингу були розірвані вищезгаданими судовими рішеннями, які набрали законної сили, та відповідно яких право користування та володіння предметами лізингу для лізингоодержувача пипинилось, однак виникло зобов`язання щодо повернення предметів лізингу.

Станом на теперішній час вказані предмети лізингу до заявника не повертались, чим порушено його право на володіння своїм майном. Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей встановлених цим параграфом та законом.

Відповідно до частини першої статті 292 Господарського кодексу України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг- це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність.

За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно умов вищевказаних договорів фінансового лізингу, які є типовими передбачено, зокрема:

Пункт 8. І. Протягом всього терміну дії цього Договору Предмет лізингу є власністю Лізингодавця.

Пункт 11.4. У разі дострокового розірвання договору та прийняття рішення про вилучення предмета лізингу, Лізингоодержувач зобов`язаний повернути предмет лізингу з усіма його складовими частинами, обладнання, документи та інші приналежності, отримані згідно акту, в придатному для експлуатації стані.

Пункт 11.5. Лізингоодержувач зобов`язаний повернути предмет лізингу з усіма його складовими частинами, обладнанням, документами та іншим приладдям, у тому числі отриманим згідно з Актом прийому-передачі. Предмет лізингу має бути повернений у справному стані, а за ступенем зношеності повинен відповідати його зносу за час використання за нормальних умов його експлуатації. У разі необхідності, за вимогою Лізингодавця, Лізингоодержувач за власний кошт до передачі Лізингодавцю відновлює Предмет лізингу до стану, в якому він був отриманий від Лізингодавця в лізинг, з урахуванням нормального зносу або компенсує витрати Лізингодавця з відновлення технічного стану Предмета лізингу до стану, вказаного в цьому пункті Загальних умов, протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту висування Лізингодавцем письмової вимоги та надання копій документів, що підтверджують суму необхідних витрат з відновлення технічного стану Предмета лізингу.

Пункт 11.8. Вилучення Предмета лізингу, припинення (відмова від договору) не звільняє Лізингоодержувача від сплати всіх нарахованих та несплачених платежів згідно з Договором. Сторони досягли згоди, що у разі односторонньої відмови Лізингодавця від цього Договору (розірвання договору) Лізингоодержувач зобов`язаний протягом терміну, зазначеного в повідомленні про відмову від Договору (його розірвання), сплатити Лізингодавцю всі нараховані та нестачені лізингові платежі згідно з Графіком платежів: витрати, понесені Лізингодавцем у зв`язку з виконанням цього Договору (у тому числі, у зв`язку з вилученням Предмета лізингу, транспортуванням, зберіганням, витрати на здійснення виконавчого напису нотаріуса, судові витрати, витрати у зв`язку з оплатою юридичних послуг тощо), а також передбачені Договором або чинним законодавством України штрафні санкції. З моменту прийняття рішення про відмову від Договору (його розірвання) і направлення відповідного повідомлення Лізингооержувачу право Лізингоодержувача на придбання у власність предмета Лізингу припиняється.

Пункт 7.1.3. за несвоєчасне повернення Предмета лізингу при достроковому розірванні Договору Лізингоодержувач сплачує неустойку в розмірі 0,3% (нуль цілих три десятих) відсотка від загальної вартості Предмета лізингу за кожен день прострочення повернення Предмета лізингу.

На підставі статті 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» Лізингодавець має вимагати розірвання договору та повернення предмету лізингу у передбачених законом та договором випадках. Згідно ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення заяви ТОВ «УЛФ - Фінанс» про витребування з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс» предмети лізингу, а саме: автомобіль MASERATI Quattroporte, 2011 року випуску: шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_3 ; автомобіль AUDI Q7, 2013 року випуску: шасі № НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 , реєстраційний № НОМЕР_6 ; автомобіль TOYOTA Land Cruiser 200, 2013 року випуску: шасі № НОМЕР_7 , двигун № НОМЕР_8 НОМЕР_9 , реєстраційний № НОМЕР_10 .

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс» неустойку в сумі 1 480 271,63 грн. та з цього приводу зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право відмовитись від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безпірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Згідно із частиною другою статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Таке ж положення міститься у ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг», відповідно якої відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлені цим Законом.

Наслідки неналежного виконання договору фінансового лізингу зі сторони лізингоодержувача визначені у статті 10 Закону України «Про фінансовий лізинг», зокрема у п. 6, який передбачає право лізингодавця на відшкодування збитків відповідно до закону або договору.

Приписами статті 224 Господарського кодексу України та статті 22 ЦК України установлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності.

Таким чином, не врахувавши особливостей наслідків порушення договорів фінансового лізингу, встановлених Закону України «Про фінансовий лізинг», місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про стягнення неустойки після дати розірвання договорів фінансового лізингу (період нарахування з 01.02.2018 до 16.07.2018 ), тоді як договори фінансового лізингу № 1917/09/13-В від 18.09.2013, № 1288/05/13-В від 30.05.2013, № 1150/04/13-В від 30.04.2013 розірвані за рішеннями Господарського суду Одеської області у 2015 році.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» підлягає частковому задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 14.05.2019 частковому скасуванню у зв`язку з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального права, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволені заяви ТОВ «УЛФ Фінанс» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» неустойки у розмірі 1 480 271,63 грн.

Керуючись статтями 240, 277, 275, 276, 277, 281- 283 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.05.2019 по справі № 916/1272/18 задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.05.2019 у справі № 916/1272/18 скасувати частково та прийняти нове рішення.

В задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ БІЗНЕС ГРУПП» неустойки у розмірі 1 480 271,63 грн. відмовити.

В іншій частині ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.05.2019 у справі № 916/1272/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.07.2019.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Лавриненко Л.В.