ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09 липня 2019 р. Справа № 903/211/19

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Хвищук Н.В.,

представника позивача: адвоката Хохлова В.О.,

представника відповідача: адвоката Пащука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства "Мілекс"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд"

про стягнення 918грн. 21коп.

встановив: 19.03.2019 р. позивач - ПП "Мілекс" звернувся до суду з позовом до відповідача - ТОВ "Континіум-Трейд" про стягнення 7901,45грн., в тому числі 6983,24грн. вартості товару, отриманого згідно договору поставки №475-М від 01.01.2015р., 690,35грн. інфляційних втрат та 227,86грн. - 3% річних. Також, просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 1921грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки в частині розрахунків за отриманий товар.

Ухвалою суду від 21.03.2019р. постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

10.04.2019р. відповідач надіслав на адресу суду відзив (вх. №01-57/4062/19), в якому зазначив, що поставка товару згідно видаткових накладних від 01.02.2019р. здійснена не на підставі укладеного сторонами договору поставки №475-М від 01.01.2015р., на який посилається позивач у позовній заяві, а вчинена як окремі правовідносини.

15.04.2019р. позивач надіслав на адресу суду відповідь на відзив (вх. №01-57/4272/19), в якій не погодився з доводами відповідач, зазначеними у відзиві та повідомив, що додаткова угода від 30.01.2017р. укладена сторонами під час строку дії договору поставки №475 від 01.01.2015р., в зв`язку з чим поставка товару 01.02.2018р. по видаткових накладних №000000001 та №000000002 на загальну суму 8424грн. була здійснена саме на підставі укладеного сторонами договору, за невиконання умов якого слід нести відповідну фінансово-господарську відповідальність, в тому числі і у вигляді сплати втрат від інфляції та 3% річних.

Ухвалою суду від 16.04.2019р. повідомлено сторони про відкладення підготовчого судового засідання на "14" травня 2019р.

Ухвалою суду від 14.05.2019р. продовжено строк підготовчого провадження до 19.06.2019р. та відкладено підготовче засідання на 12.06.2019р.

27.05.2019р. на адресу суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог (вх.01-68/42/19), в якій позивач повідомляє, що 03.05.2019р. відповідачем сплачено основний борг в сумі 6983,24грн. згідно договору від 01.01.2015р. Просить суд стягнути з відповідача 918 грн. 21коп., з яких: 690,35грн. - інфляційних втрат, 227,86 - 3% річних, а також 1921грн. судового збору.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання.

Судом встановлено, що заява позивача (вх.№01-68/42/19 від 27.05.2019р.) про зменшення позовних вимог подана до закінчення підготовчого засідання, відповідає вимогам, встановленим ст. 170 ГПК України та приймається судом.

Отже, з врахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог, ціна позову складає 918,21грн.

Ухвалою суду від 12.06.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.06.2019р.

Згідно з довідкою від 20.06.2019р. у зв`язку з перебуванням головуючої судді Слободян О.Г. у відпустці, засідання для розгляду справи по суті, призначене на 20.06.2019 року о 16год. 00хв. не відбулося.

Оскільки відпали обставини, які унеможливили проведення судового засідання 20.06.2019р., ухвалою суду від 24.06.2019р. справу призначено до судового розгляду по суті на 09.07.2019р.

У судовому засіданні 09.07.2019р. представник позивача підтримав зменшені позовні вимоги та просив їх задоволити. Представник відповідача заперечив проти позову, просив суд в позові відмовити.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

01.01.2015 року між ПП «Мілекс» (постачальник) та ТОВ «Континіум-Трейд», в особі директора Маріупольської філії ТОВ «Континіум Трейд» (покупець), було укладено договір поставки №475-М.

За умовами п. 2.1 договору поставки постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар і здійснити оплату відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п.п. 13.1, 13.2 договору поставки цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015р., а в частині взаєморозрахунків до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань. Строк дії договору вважається автоматично продовженим на 1 рік, якщо від жодної із сторін за місяць до закінчення строку дії договору не надійшла вимога про його припинення.

30.01.2017р. між ПП «Мілекс» (постачальник) та ТОВ «Континіум-Трейд», в особі директора Маріупольської філії ТОВ «Континіум Трейд» (покупець), була укладена додаткова угода про внесення змін до договору поставки №475-М від 01.01.2015р., в якій сторони дійшли згоди змінити й викласти п. 13.1 договору поставки у наступній редакції: «цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018р., а в частині взаєморозрахунків до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Позивач ПП «Мілекс». виконав умови договору та поставляв товар відповідачу на виконання умов договору.

Так, згідно видаткових накладних №Б000000001 та №Б000000002 від 01.02.2018р. ПП «Мілекс» поставило Маріупольській філії ТОВ «Континіум-Трейд» товар на загальну суму 9 125,24грн. (а.с.11-12).

Відповідно до п. 3.2.1 договору поставки покупець зобов`язується прийняти поставлений відповідно до умов цього договору товар і сплатити його вартість відповідно до розділу 8 даного договору.

Згідно п. 8.2.1 договору покупець здійснює оплату за поставлений товар, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 14 днів з моменту поставки.

Однак, свої зобов`язання по оплаті товару згідно договору поставки відповідач виконав частково.

Маріупольською філією ТОВ «Континіум-Трейд» було повернуто позивачу товар на загальну суму 2 142грн., що підтверджується накладною на повернення від покупця №30 від 06.06.2018р.

Отже, заборгованість відповідача за отриманий згідно договору поставки товар становила 6 983,24грн. (9 125,24 - 2 142 = 6 983,24грн.).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що під час розгляду справи у суді покупцем ТОВ «Континіум-Трейд» було сплачено 6 983,24 грн. за отриманий товар, що підтверджується випискою з рахунку від 03.05.2019р. (а.с.49-50).

У зв`язку з погашенням суми основної заборгованості, позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за період прострочення виконання зобов`язань.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України нараховані відповідачу 690,35грн. інфляційних втрат та 227,86грн. 3% річних.

Посилання відповідача на те, що поставка товару згідно видаткових накладних від 01.02.2018р. була здійснена не на підставі укладеного сторонами договору поставки №475-М від 01.01.2015р., а вчинена як окремі правовідносини, судом до уваги не приймається, оскільки пунктами 13.1, 13.2 договору поставки передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015р., а в частині взаєморозрахунків до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань. Строк дії договору вважається автоматично продовженим на 1 рік, якщо від жодної із сторін за місяць до закінчення строку дії договору не надійшла вимога про його припинення.

Враховуючи, що сторони не зверталися з вимогою про припинення договору, договір автоматично продовжувався щороку і діяв до 31.12.2018р. згідно додаткової угоди, а в частині виконання зобов`язань до 03.05.2019р. (дати погашення заборгованості).

А тому, на день укладення додаткової угоди 30.01.2017р. та поставки товару 01.02.2018р., договір №475-М від 01.01.2015р. був чинним.

Суд звертає також увагу на те, що і видаткові накладні від 01.02.2018р., і накладна на повернення від 06.06.2018р. містять посилання саме на договір №475-М від 01.01.2015р.

З огляду на зазначене, вимога позивача щодо стягнення інфляційних та річних є обґрунтованою.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 690,35 грн. інфляційних втрат та 227,86грн. 3% річних є підставною та підлягає до задоволення у повному обсязі.

З врахуванням ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

в и р і ш и в :

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд" () на користь Приватного підприємства "Мілекс" () 918грн. 21коп. (з яких: 690,35грн. інфляційних втрат та 227,86грн. 3% річних), а також 1921грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 17.07.2019р.

Суддя О. Г. Слободян