УХВАЛА

10 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 913/334/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Кондратова І.Д., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Співака С.В.,

представники учасників справи:

позивача - Лисенко В.О.,

відповідача - Бруль А.С. ,

розглянувши клопотання Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019

(головуючий суддя Хачатрян В.С., судді Дучал Н.М., Слободін М.М.)

та рішення Господарського суду Луганської області від 02.11.2018

(суддя Драгнєвіч О.В.)

у справі №913/334/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз"

про стягнення 67 186 296,40 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду надійшло клопотання Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

В обґрунтування наявності підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зазначає, що справа №913/334/18 містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики при вирішенні справ щодо стягнення заборгованості, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням договору.

На думку скаржника, суди в порушення ст. 629 ЦК України дійшли висновку, що договір не є обов`язковим для виконання сторонами (в частині грошових розрахунків між сторонами), оскільки НАК "Нафтогаз України" виразив згоду на часткове отримання відповідачем субвенцій з державного бюджету України.

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" вважає, що державою передбачений певний механізм перерахування субвенцій, проте не врегульовано питання імплементації даних відносин при здійсненні розрахунків за природний газ між постачальником та покупцем, сторони вправі, керуючись принципом свободи договору (ст.ст. 6, 627 ЦК України) встановити (конкретизувати) умовами угоди порядок регулювання щодо платежів, здійснених через спільні протокольні рішення, строки, якими мають керуватись сторони тощо. Саме це і було здійснено сторонами в умовах п. 6.1 договору і такі положення договору як і сам договір купівлі-продажу природного газу не суперечить ст. 203 ЦК України та іншим вимогам чинного законодавства.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вказане клопотання.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на таке.

Відповідно до частини 5 статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до положень ч. 5 ст. 302 ГПК України, суд, керуючись внутрішнім переконанням, у кожному конкретному випадку, з урахуванням порушеного питання оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо існування проблеми у застосуванні відповідної норми права, а також оцінює, чи необхідна така передача для формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права.

Верховний Суд, оцінивши доводи Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", дійшов висновку, що ця справа не містить виключної правової проблеми і така передача не є необхідною для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на те, що суди в порушення ст.ст. 6, 627, 629 ЦК України дійшли висновку, що договір не є обов`язковим для виконання сторонами (в частині грошових розрахунків між сторонами), оскільки НАК "Нафтогаз України" виразив згоду на часткове отримання відповідачем субвенцій з державного бюджету України, свідчать про те, що скаржник не погоджується по суті з рішеннями, які прийняті у справі попередніми судами інстанціями, а не про наявність виключної правової проблеми у цій справі.

Крім того, в цьому клопотанні не зазначено, вирішення яких саме правових питань має значення для забезпечення сталого розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, відсутні також і посилання заявника на конкретні справи, або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами було сформовано різну правову позицію при вирішенні справ з подібними правовідносинами.

З урахуванням наведеного Верховний Суд вважає, що справа не підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись ст.ст. 234, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у задоволенні клопотання про передачу справи №913/334/18 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 та рішення Господарського суду Луганської області від 02.11.2018 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді І. Кондратова

Л. Стратієнко