ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2019 р. м. Київ Справа № 911/602/19

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/602/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Телко Україна», м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Голенок Зої Петрівни, с. Віта-Поштова

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна»,

м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтаж-Буд», м. Харків

про стягнення 1 200 335,81 грн.

Представники:

від позивача: Ілюк А.І., адвокат, ордер серії ЗП № 047256 від 05.04.2019;

від відповідача: Марків Н.В., адвокат, ордер серії КВ № 401547 від 14.04.2019;

Голенок З.П.

від третьої особи на стороні позивача: не з`явився;

від третьої особи на стороні відповідача: не з`явився;

вільний слухач: ОСОБА_1 .

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Телко Україна» (надалі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Голенок Зої Петрівни (надалі-відповідач) про стягнення 1 200 335,81 грн.

В обґрунтування підстав поданого позову позивач посилається на те, що відповідач, взявши на себе обов`язок по організації перевезення вантажу, на підставі Договору про надання транспортно-експедиційних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному сполученні № 02-ТР/17Н від 02.11.2017, несе відповідальність за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу перевізником, зокрема, за втрату вантажу у розмірі 1 200 335,81 грн., з яких: 886 848,11 грн. вартість втраченого вантажу, 47 513,54 грн. ввізне мито, 199 556,88 грн. податок на додану вартість, 50 580,69 грн. вартість транспортних послуг. Крім того, позивачем нараховані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань 11 844,99 грн. інфляційних втрат та 3 991,60 грн. 3 % річних.

Ухвалою суду від 11.03.2019 відкрито провадження у справі № 911/602/19, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений в підготовчому засіданні на 08.04.2019.

27.03.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву за вих. № 37/03 від 26.03.2019 (вх. № 6149/19), в якому останній заперечує проти позову та просить суду відмовити в його задоволенні. Так, відповідач не заперечує щодо неналежної організації останнім перевезення вантажу, проте вказує на відсутність вини з боку відповідача, оскільки крадіжка вантажу сталася внаслідок шахрайських дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтаж-Буд», який виступав перевізником вантажу, на підставі Договору № 28/11/18 від 29.11.2018, укладеного між ним та відповідачем; відповідач звертає увагу суду, що позивач звертався до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про страховий випадок та відшкодування шкоди, що за твердженням відповідача суперечить заявленим позовним вимогам, оскільки таким чином, позивач намагається двічі відшкодувати вартість втраченого вантажу.

Ухвалою суду від 08.04.2019 підготовче засіданні відкладено на 24.04.2019.

22.04.2019 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 8087/19), в якій позивач вказує на те, що відповідач несе відповідальність за втрату вантажу, на підставі Договору № 02-ТР/17Н від 02.11.2017, а отже й неправомірним є перекладання відповідальності відповідача на третю особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтаж-Буд»; позивач зазначає, що правовідносини між позивачем та страховою компанію не є предметом спору у справі № 911/602/19.

Ухвалою суду від 24.04.2019 відкладено підготовче засідання на 20.05.2019, залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Ухвалою суду від 20.05.2019 відкладено підготовче засідання на 03.06.2019.

В підготовчому засіданні 03.06.2019 представник відповідача заявив усне клопотання про залучення у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтаж-Буд», обґрунтовуючи його тим, що відповідно до Договору № 29/11/18 від 29.11.2018 ФОП ОСОБА_2 - експедитор в інтересах свого клієнта (ТОВ «Телко Україна») і за його рахунок замовила послуги з перевезення вантажу у ТОВ «Монтаж-Буд», а отже у випадку задоволення позову у відповідача може виникнути право вимоги до перевізника.

Представник позивача заперечував проти залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтаж-Буд» у якості третьої особи, оскільки вважає, що договірні відносини виникли між позивачем та відповідачем і жодним чином не впливають на права та обов`язки ТОВ «Монтаж-Буд».

Ухвалою суду від 03.06.2019 продовжений строк проведення підготовчого провадження, підготовче засідання у справі № 911/602/19 відкладено на 19.06.2019, залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтаж-Буд».

Ухвалою суду від 19.06.2019 закрито підготовче провадження у справі № 911/602/19, справу призначено до розгляду по суті на 10.07.2019.

18.06.2019 через канцелярію суду від ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» надійшли клопотання № 871/13 від 12.06.2019 (вх. № 12049/19) та № 879/13 від 14.06.2019 (вх. № 12073/19), в яких останній повністю підтримує позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Телко України» та просить суд здійснювати розгляд справи за відсутності повноважного представника ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

В судовому засіданні 10.07.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові; відповідач заперечував проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву; представник ТОВ «Монтаж-Буд» в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових пояснень по суті спору, який підлягає розгляду до суду не надіслав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення третій особі.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

02.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Телко-Україна» (клієнт) та Фізичною особою-підприємцем Голенок Зоєю Петрівною (експедитор) укладений Договір № 02-ТР/17Н на надання транспортно-експедиційного обслуговування при перевезенні вантажів у міжнародному сполученні, відповідно до умов п. 1.1 якого експедитор зобов`язався здійснювати транспортно-експедиційне обслуговування при перевезенні імпортних, експортних, транзитних вантажів у міжнародному сполученні з пункту відправлення в пункт призначення, зазначені клієнтом в транспортному замовлені (заявці), різними видами транспорту за обумовленим маршрутом, включаючи організацію та забезпечення, залежно від маршруту, а замовник зобов`язується оплатити транспортно-експедиційне обслуговування на умовах і в термін, передбачені цим договором.

Умовами п. 3.2 договору визначено, що експедитор взяв на себе обов`язок щодо організації перевезення і здійснення транспортно-експедиторського обслуговування вантажів клієнта по його заявці; контролювати силами водія транспортного засобу процес завантаження/розвантаження, включаючи поштучний перерахунок вантажних місць, перевірку зовнішнього стану упаковки, порядок завантаження/розвантаження; доставити ввірений вантажовідправником вантаж в обумовлений термін в пункт призначення і видати його одержувачу, зазначеному у товарно-транспортних документах.

Відповідно до п. 4.1 договору оплата проводиться клієнтом експедитору, за фактом виконаної роботи, протягом 30-ти календарних днів з дня митного оформлення вантажу в країні отримання (за умови надання оригіналів усіх необхідних документів з боку експедитора).

Підставою для здійснення розрахунків є оригінал або факсимільна копія рахунку-фактури, оригінал CMR-накладної з відміткою вантажоодержувача про приймання вантажу і оригінал акту виконаних робіт (п. 4.2 договору).

Умовами п 5.5 договору визначено, що експедитор відповідає за дії і недогляди своїх агентів, службовців та всіх інших осіб, до послуг яких він звертається для виконання перевезення, як за власні дії недогляди.

Згідно з п. 5.7 договору експедитор несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу та/або за його ушкодження, що стались з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки вантажоотримувачу, зокрема, за втрату вантажу чи його недостачу, в розмірі вартості (оголошеної/дійсної) або частини вартості (оголошеної/дійсної), пропорційної частини вантажу, якої не вистачає.

Пунктом 5.8 договору визначено, що у випадку повної або часткової втрати вантажу також підлягають відшкодуванню плата за перевезення, мито, інші платежі, пов`язані з перевезенням вантажу. Розмір такого відшкодування визначається у розмірі: цілком у випадку втрати всього вантажу й у пропорції, що відповідає розміру збитку, при частковій втраті.

При цьому, штрафні санкції, відшкодування та компенсації, підлягають сплаті не пізніше 5-ти робочих днів з дня отримання відповідної вимоги (претензії, рахунку-фактури, тощо) стороною, якій така направлена.

Між позивачем та відповідачем укладений Додаток № 1 до Договору № 02-ТР/17Н від 02.11.2017 «Вартість послуг з перевезення вантажів», за яким між сторонами погоджені, зокрема, маршрут перевезення та вартість перевезень.

На виконання умов Договору № 02-ТР/17Н від 02.11.2017, позивачем була сформована заявка № 496 від 29.11.2018 на здійснення транспортно-експедиційного обслуговування при перевезенні вантажів у міжнародному сполученні, відповідно до якої ФОП ОСОБА_2 на замовлення ТОВ «Телко Україна» має здійснити перевезення товару, загальною вагою 22,484 тони, який підлягає доставці з Республіки Польща на склад позивача, за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Привокзальна, 21.

Вартість транспортних послуг згідно із заявкою № 496 від 29.11.2018 становить 1 650,00 Євро.

Товар придбаний позивачем у компанії SABIC Sales Europe B.V. Вартість товару, згідно з комерційним інвойсом № 200692926 від 30.11.2018 становить 28 930,00 Євро.

Також, 29.11.2018 між Фізичною особо-підприємцем ОСОБА_2 (відповідач, експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтаж-Буд» (надалі-третя особа 2, перевізник) укладений Договір перевезення вантажів (надання послуг з міжнародних і внутрішніх вантажоперевезень автомобільним транспортом) № 29/11/18, відповідно до умов п. 1.1 якого експедитор в інтересах свого клієнта і за його рахунок замовляє, а перевізник за плату надає послуги з перевезення вантажу, вказаного експедитором.

Детальні умови кожного перевезення зазначаються експедитором у окремих заявках на експедирування вантажу з обов`язковим посиланням на даний договір (п. 2.1 договору).

Заявка може оформлюватись за допомогою обміну листами з використанням факсимільного зв`язку, які будуть мати силу оригіналів у встановленому законодавством порядку (п. 2.1.3 договору).

Приймання вантажу до перевезення здійснюється на підставі та у відповідності до товарно-супровідних документів експедитора (п. 2.2 договору).

Факти виконання кожного перевезення підтверджується відміченим належним чином товарно-транспортними накладними (CMR), а також відповідним актом виконаних робіт.

На виконання умов Договору № 29/11/18 від 29.11.2018, між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Монтаж-Буд» була сформована та підписана заявка від 29.11.2018 на здійснення транспортно-експедиційного обслуговування при перевезенні вантажу, в якій зазначено: автомобіль Рено, номерні знаки НОМЕР_1 .

Так, з наявних в матеріалах справи доказів, зокрема, міжнародної товарно-транспортної накладною (CMR) від 30.11.2018 вбачається, що вантаж був прийнятий до перевезення перевізником - автомобіль, з номерними знаками НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , якого знайшов відповідач для виконання перевезень.

Проте, як стверджує позивач, вказаний вантаж був розмитнений відповідачем на митній території України, однак на склад позивача (одержувач) доставлений не був.

05.12.2018 керівник відділу логістики ТОВ «Телко Україна» ОСОБА_3 звернувся до Оболонського управління поліції ГУ НП в м. Києві із заявою про пропажу вантажу, який мав бути надійти на адресу позивача.

В Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження за № 0009983 про крадіжку товару, який належить ТОВ «Телко Україна» чим спричинено останньому матеріального збитку (за заявою ОСОБА_4 ).

Також в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження за № 0000664 за заявою ОСОБА_2 про вчинення невідомими особами шахрайських дій.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача із претензією від 12.12.2018, направлення якої підтверджується наявною в матеріалах справи копією опису вкладення у цінний лист від 12.12.2018, в якій вимагав відшкодувати вартість втраченого вантажу, вартість перевезення, а також митні та інші платежі.

У відповідь на претензію, відповідачем наданий лист від 11.01.2019, в якому останній вказує на відсутність у останнього вини, оскільки вантаж був викрадений не відомими особами, за фактом чого органами Національної поліції проводиться розслідування. Крім того, відповідач зазначав, що оскільки вантаж застрахований позивачем у ПрАТ «ПЗУ Україна», то саме останній має здійснити на користь позивача страхову виплату, у зв`язку з чим, відповідач залишає претензію позивача без задоволення.

Згідно із приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст. 193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 929 ЦК України, яка повністю кореспондується зі змістом ч. 1 ст. 316 ГК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем заявлений позов до відповідача про стягнення 1 200 335,81 грн. з яких: 886 848,11 грн. вартість втраченого вантажу, 47 513,54 грн. ввізне мито, 199 556,88 грн. податок на додану вартість, 50 580,69 грн. вартість транспортних послуг, оскільки останній несе повну відповідальність за дії перевізника, залученого ним особисто для виконання взятих на себе зобов`язань за договором.

Посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач також заявив до стягнення з відповідача 3 991,60 грн. 3 % річних та 11 844,99 грн. інфляційних втрат, вважаючи, що останній допустив порушення грошового зобов`язання.

Заперечуючи проти позову, відповідачем наданий відзив на позовну заяву за вих. № 37/03 від 26.03.2019, в якому останній не заперечує щодо неналежної організації останнім перевезення вантажу, проте вказує на відсутність вини з боку відповідача, оскільки крадіжка вантажу сталася внаслідок шахрайських дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтаж-Буд», який виступав перевізником вантажу, на підставі Договору № 28/11/18 від 29.11.2018, укладеного між ним та відповідачем.

У своєму відзиві за вих. № 37/03 від 26.03.2019 відповідач також звертав увагу суду, щодо намагання позивача здійснити подвійне відшкодування вартості втраченого вантажу, оскільки останній звертався до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (надалі-третя особа 1) із заявою про страховий випадок та відшкодування шкоди за Договором добровільного страхування вантажів № 024.994124585.0045, укладеного між ТОВ «Телко Україна» та ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Клієнт - це споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", експедитор відповідає перед клієнтом за кількість місць, вагу, якщо проводилося контрольне зважування у присутності представника перевізника, що зафіксовано його підписом, належність упаковки згідно з даними товарно-транспортних документів, що завірені підписом представника перевізника, якщо інше не встановлено договором транспортного експедирування. За невиконання або неналежне виконання обов`язків, які передбачені договором транспортного експедирування, експедитор несе відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Відповідальність за вибір третіх осіб, залучених експедитором до виконання зобов`язань перед замовником несе експедитор (ст. 932 ЦК України та ст. 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність").

Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 910/14398/16.

Статтею 934 ЦК України передбачено, що за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування, експедитор відповідає перед клієнтом, відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Статтею 618 ЦК України, яка вміщена у главу 51 цього Кодексу, передбачено, що боржник відповідає за порушення зобов`язання іншими особами, на яких було покладено його виконання (стаття 528 цього Кодексу), якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосередньо виконавця.

Умови зазначеної статті є загальними для застосування у зобов`язальних відносинах, тому при вирішенні цього спору, суд враховує насамперед приписи ст. 13 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, якою передбачено, що одержувач вантажу може пред`явити вимоги перевізнику від свого імені лише у разі, якщо останні основані на праві, що витікає з договору перевезення.

Однак позивачем не було укладено з перевізником договору перевезення.

Таким чином, відповідно до ст. 932 ЦК України, ч. 3 ст. 14 Закону за втрату вантажу відповідальним перед клієнтом лишається експедитор, який в подальшому має право в порядку регресу відшкодувати збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням обов`язків іншою особою, а також застосувати інші засоби відповідальності, що передбачені договором між експедитором та іншою особою або цивільним законодавством.

Отже, право на позов до експедитора, що випливає з договору транспортного експедирування, має лише клієнт, в тому числі на позов у зв`язку із втратою вантажу.

Крім того, твердження відповідача про намагання позивача здійснити подвійне відшкодування вартості втраченого вантажу спростовується наявним в матеріалах справи листом за вих. № 575 від 18.04.2019, в якому ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» вказує на те, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Телко Україна» шкода не відшкодована.

Надаючи клопотання за вих. № 879/13 від 14.06.2019, ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» повністю підтримувало позовні вимоги ТОВ «Телко Україна» та просило суд задовольнити їх.

З врахуванням вищевикладеного, позов в частині вартості втраченого вантажу в сумі 886 848,11 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Поруч з цим, звертаючись з позовом позивач просить суд стягнути з відповідача 47 513,54 грн. ввізне мито, 199 556,88 грн. податок на додану вартість, 50 580,69 грн. вартість транспортних послуг.

Дійсно, пунктом 5.8 договору визначено, що у випадку повної або часткової втрати вантажу також підлягають відшкодуванню плата за перевезення, мито, інші платежі, пов`язані з перевезенням вантажу.

Однак, заявляючи вказані вимоги, позивачем документально не підтверджено, а матеріали справи не містять доказів понесених ним витрат щодо сплати ввізного мита, податку на додану вартість, вартість транспортних послуг.

Натомість розглянувши вимоги позивача про стягнення з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та 3 % річних, суд дійшов висновку про їх часткове задоволення в сумі 8 868,48 грн. інфляційних втрат та 2 988,56 грн. 3 % річних, розраховані від вартості втраченого вантажу, за період січень 2019 (інфляційні втрати) та за період з 18.01.2019 по 27.02.2019 (3 % річних).

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 Зої ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Телко Україна» (01135, м. Київ, вул. Григорія Андрющенка, 4-Г, ) 886 848 (вісімсот вісімдесят шість тисяч вісімсот сорок вісім) грн. 11 коп. вартості втраченого вантажу, 8 868 (вісім тисяч вісімсот шістдесят вісім) грн. 48 коп. інфляційних втрат, 2 988 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім) грн. 56 коп. 3 % річних та 13 480 (тринадцять тисяч чотириста вісімдесят) грн. 58 коп. судового збору.

Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 19.07.2019.

Суддя О.О. Христенко