СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2019 р. Справа № 905/156/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Склярук О.І. , суддя Хачатрян В.С.

секретар судового засідання Рудик Т.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м.Краматорськ Донецької області (вх. № 1379 Д/1)

на рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019р., повний текст складено 12.04.2019р. (суддя Огороднік Д.М.)

у справі № 905/156/19,

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ Донецької області

про стягнення 18 169 828,97 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" про стягнення пені у сумі 4 682 519,53 грн., 3% річних у сумі 2 806 837,18 грн., інфляційних втрат у сумі 10 680 472,25 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н09 від 27.09.2011 щодо здійснення своєчасної оплати за надані позивачем з липня 2016 року по грудень 2017 року послуги, що стало підставою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.04.2019р. у справі №905/156/19 позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" (84313, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Південна, буд. 1, , з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м.Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, ) пеню у розмірі 4 521 705 грн. 16 коп.; три проценти річних у розмірі 2 806 837грн. 18 коп.; інфляційні втрати у розмірі 10 680 472 грн. 25 коп.; судовий збір у розмірі 270 135 грн. 21 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення мотивовано обґрунтованістю заявлених вимог в задоволеній судом частині. Судом першої інстанції застосовано приписи ч.6 ст.232 Господарського кодексу України в частині перевищення періоду нарахованої позивачем пені та задоволено вимоги про стягнення з відповідача пені частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019 року у справі № 905/156/19 та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" про стягнення заборгованості в сумі 18 169 828,97 грн. відмовити.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що розрахунки за договором проводилися відповідачем на підставі спільних протокольних рішень за рахунок субвенцій з Державного бюджету, а також постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2516 від 30.09.2015 "Про затвердження Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки" та постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005. Частина зобов`язань в сумі 1 463 971,35 грн. виконана на підставі Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 за № 256 (зі змінами введеними в дію з 01 січня 2018 року). Враховуючи запроваджений державою механізм розрахунків, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 за № 256, на думку скаржника, нарахування АТ "Укртрансгаз" штрафних санкцій є безпідставним.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2019 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Склярук О.І., Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2019р. у справі №905/156/19 задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги; відстрочено Публічному акціонерному товариству "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019р. у справі №905/156/19 до ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" на рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019р. у справі №905/156/19. Встановлено строк для подання Акціонерним товариством "Укртрансгаз" відзиву на апеляційну скаргу.

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечило з підстав, викладених у відзиві. Просить рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019р. у справі № 905/156/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" залишити без задоволення.

Позивач стверджує, що як вбачається з розрахунків доданих до позовної заяви, ним при розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат не враховувались суми, оплачені відповідачем згідно спільних протокольних рішень в порядку постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій». Штрафні санкції, які заявлені позивачем до стягнення, не стосуються оплат, проведених в порядку спільних протокольних рішень, а нараховані лише на оплати здійснені відповідачем.

Щодо проведених відповідачем оплат за рахунок субвенцій з державного бюджету, на підставі Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, який регулює інші правовідносини та встановлює механізм фінансування видатків місцевих бюджетів відмінний від механізму визначеного Постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 01.01.2005року, позивачем зазначено, що ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" може розпоряджатися грошовими коштами, що надходять на його рахунок відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №256, що в свою чергу було неможливим згідно з приписами постанови Кабінету Міністрів України №20, яка передбачала підписання спільних протокольних рішень. Так, здійснення оплати по договору в порядку постанови Кабінету Міністрів України №256 (зі змінами введеними в дію з 01.01. 2018 року ) жодним чином не звільняє відповідача від відповідальності, передбаченої договором за несвоєчасне здійснення оплати.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.05.2019р. у справі №905/156/19 призначено розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" на рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019 р. у справі №905/156/19 на 25.06.2019р. об 11:30 год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.06.2019р. у справі №905/156/19 задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" про участь представника у судовому засіданні 25.06.2019 р. об 11:30 год. у справі №905/156/19 в режимі відеоконференції у приміщенні суду. Доручено Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області забезпечити проведення відеоконференції 25.06.2019 р. об 11:30 год. у приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області за участю представника Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз".

У судове засідання 25.06.2019р. у приміщення Східного апеляційного господарського суду з`явились представники позивача та відповідача, у зв`язку з чим відеоконференція не проводилася, здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представник апелянта (відповідача) в судовому засіданні повідомив про направлення на адресу позивача пропозиції про укладення мирової угоди, просив надати час на врегулювання відносин мирним шляхом. Документового підтвердження зазначеному до справи не надав.

Вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник позивача просив рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019р. у справі № 905/156/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" залишити без задоволення.

У судовому засіданні 25.06.2019р. оголошувалася перерва до 08.07.2019р. о 10:30год.

25.06.2019року від Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких відповідач посилається на те, що він є виконавцем комунальних послуг, діяльність та потужності якого спрямовані на надання відповідних послуг на території проведення антитерористичної операції, а ПАТ «НАК «Нафтогаз України», згідно Статуту, та п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2012р. «Про визначення гарантованих постачальників природного газу, є гарантованим постачальником природного газу (енергоресурсу). Вважає, що на правовідносини сторін, які виникли внаслідок невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №16-407-Н від 22.08.2016р. розповсюджує свою дію Закон України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси", яким з 07.02.2015року встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій на період проведення антитерористичної операції, на що не звернув уваги суд першої інстанції.

Зазначає, що суд першої інстанції під час ухвалення спірного рішення не врахував, що між сторонами по договору укладались спільні протокольні рішення, які є елементами процедурного оформлення розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету.

В якості додатку до письмових пояснень, відповідачем додано т.1 на 192 арк., т.2 на 168 арк., які містять копії спільних протокольних рішень та копії платіжних доручень (без клопотання про долучення зазначених документів до матеріалів справи).

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом апеляційної інстанції при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення не оцінюються документи, додані апелянтом до пояснень, тобто лише на стадії апеляційного провадження (без клопотання про долучення їх до матеріалів справи), оскільки вказані матеріали не були предметом розгляду судом першої інстанції, а відповідачем не надано доказів неможливості подання цих документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від відповідача.

Відповідно до ст.266 Господарського процесуального кодексу України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надіслання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи; в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Протягом строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019року у справі № 905/156/19 від апелянта доповнень або змін до апеляційної скарги не надходило.

08.07.2019р. на електронну адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги б/н від 07.07.2019р., у зв`язку з перебуванням на лікарняному ( без документового підтвердження). Одержане судом клопотання не засвідчено електронним цифровим підписом, про що складено акт від 08.07.2019 №13-35/252 та відправнику надіслано повідомлення про те, що документи отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису не належать до офіційних та запропоновано надіслати документи у встановленому порядку або надати оригінали документів в паперовій формі (п.1.5.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України).

08.07.2019р. за допомогою модулю підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату, у зв`язку з перебуванням на лікарняному (без документового підтвердження).

З урахуванням закінчення процесуального строку розгляду апеляційної скарги у справі № 905/156/19, встановленого ст.273 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів клопотання апелянта залишено без задоволення.

Крім того, відповідно до ст.42 Господарського процесуального кодексу України, участь представника в судовому засіданні, є правом учасника справи, а не обов`язком.

Публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" не було позбавлено права, у відповідності до положень ст.ст. 56, 58 Господарського процесуального кодексу України, вирішити питання щодо участі іншого його представника та/або керівника, в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Виступ представника апелянта заслуханий в судовому засіданні 25.06.2019року.

Позиція ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" є викладеною в апеляційній скарзі, поясненнях до апеляційної скарги, що в сукупності з матеріалами судової справи є достатнім для розгляду апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019р. у справі № 905/156/19.

Сторони не скористалися правом участі представника в судовому засіданні апеляційної інстанції 08.07.2019, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить лист ознайомлення про перерву від 25.06.2019р.

Явка представників в судове засідання не визнавалася обов`язковою.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши апеляційну скаргу в межах, викладених доводів та вимог, з урахуванням приписів ст.269 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Східним апеляційним господарським судом встановлено наступне.

27.09.2011р. між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" (далі - замовник) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н09 (далі - договір).

До договору №/Н09 між сторонами підписані наступні додаткові угоди: №1 від 17.01.2013; №2 від 25.12.2013; №3 від 17.03.2014; №4 від 05.11.2014; № 5 від 28.07.2015; №6 від 27.10.2015.

Так, 17.01.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз», (далі - Газотранспортне підприємство) яке є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов`язків ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України», та Публічним акціонерним товариством "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" (далі - Замовник) укладено додаткову угоду №1 до договору, якою внесено зміни щодо сторони по договору, а саме назву Дочірня компанія "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" замінено на Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», та змінено редакцію розділу «Терміни та визначення» та розділів 1-11 договору.

За умовами п. 1.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 17.01.2013р.) газотранспортне підприємство зобов`язалося надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій(далі-ГРС), а замовник зобов`язався вносити плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами договору.

Згідно з п.1.2. договору (в редакції додаткової угоди №2 від 25.12.2013р.) річний плановий обсяг транспортування природного газу (далі - газ) замовника складає 773 800 тис.куб.м., у тому числі по місяцях: січень 129 300,000 тис.куб.м.; лютий 127 400,000 тис.куб.м.; березень 107 400,000 тис.куб.м.; квітень 62 600,000 тис.куб.м.; травень 20 600,000 тис.куб.м.; червень 13 600,000 тис.куб.м.; липень 13 600,000 тис.куб.м.; серпень 15 600,000 тис.куб.м.; вересень 17 600,000 тис.куб.м.; жовтень 71 400,000 тис.куб.м.; листопад 85 400,000 тис.куб.м.; грудень 109 300,000 тис.куб.м.

Газ замовника, за змістом абз. 2 п.1.2 договору (в редакції додаткової угоди №6 від 27.10.2015р.), транспортування якого за цим договором здійснює газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб населення та релігійних організацій, крім обсягів, що використовуються релігійними організаціями для виробничо-комерційної діяльності.

Пунктом 2 розділу «Терміни та визначення» договору(в редакції додаткової угоди № 1 від 17.01.2013р.) визначено, що замовник (юридична особа, фізична особа-підприємець) - суб`єкт ринку природного газу, який на підставі договору замовляє в газотранспортного підприємства надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами для його подальшого використання на власні потреби або постачання споживачам.

Споживачами Замовника в розумінні цього договору, є юридична або фізична особа-підприємець, якій замовник надає послугу з постачання природного газу на підставі відповідного договору (розділ «Терміни та визначення»).

Замовник передає газотранспортному підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи газотранспортного підприємства (п. 2.2. договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 17.01.2013р.).

При отриманні газу від замовника на пунктах приймання-передачі в магістральні трубопроводи газотранспортне підприємство не набуває права власності на отриманий для транспортування газ (п. 2.3. договору, в редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2013р.).

Газотранспортне підприємство приймає газ від замовника на пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи та здійснює його транспортування по території України до ГРС (газо-розподільної системи), де передає газ замовнику в загальному потоці в газорозподільні мережі (п. 2.4. договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 17.01.2013р.).

Приймання-передача газу в пунктах приймання-передачі та на ГРС здійснюється сторонами відповідно до порядку доступу до Єдиної газотранспортної системи України, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики(п. 2.5. договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 17.01.2013р.).

Послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (п. 3.1. договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 17.01.2013р.).

Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством (п. 3.4. договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 17.01.2013р.).

Розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (п. 5.1. договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 17.01.2013р.).

Вартість фактично наданих ГТП замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акту наданих послуг (п.5.4 договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 17.01.2013р.).

Згідно з п. 5.5. договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 17.01.2013р.) оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу(п.7.3 договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 17.01.2013р.)

Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобов`язань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.11.1. договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 17.01.2013р.).

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" зазначає, а відповідач не спростовує, що жодною із сторін не було заявлено про припинення дії договору, як це передбачено, п.11.1 договору, у редакції додаткової угоди № 1 від 17.01.2013, отже договір продовжив свою дію до 31.12.2018р.

На виконання умов договору, позивачем у заявлений період, з липня 2016 року по грудень 2017 року (включно), надано відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу на загальну суму 155 751 428,32 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами наданих послуг, а саме по місяцях:

- у липні 2016 року в обсязі 5 387,655 тис. м. куб. на загальну суму 2 178 121,16 грн відповідно до акту наданих послуг № 07-16-/Н09;

- у серпні 2016 року в обсязі 5 126,990 тис. м. куб. на загальну суму 2 072 739,52 грн відповідно до акту наданих послуг № 08-16-/Н09;

- у вересні 2016 року в обсязі 11 464,311 тис. м. куб. на загальну суму 4 634 791,66 грн відповідно до акту наданих послуг № 09-16-/Н09;

- у жовтні 2016 року в обсязі 33 457,056 тис. м. куб. на загальну суму 13 526 018,60 грн відповідно до акту наданих послуг № 10-16- /Н09;

- у листопаді 2016 року в обсязі 45 742,214 тис. м. куб. на загальну суму 18 492 662,28 грн відповідно до акту наданих послуг № 11-16-/Н09;

- у грудні 2016 року в обсязі 63 755,433 тис. м. куб. на загальну суму 25 775 046,46 грн відповідно до акту наданих послуг № 12-16-/Н09;

- у січні 2017 року в обсязі 64 535,459 тис. м. куб. на загальну суму 16 270 679,93 грн відповідно до акту наданих послуг № 01-17-/Н09;

- у лютому 2017 року в обсязі 58 290,563 тис. м. куб. на загальну суму 14 696 216,75 грн відповідно до акту наданих послуг № 02-17-/Н09;

- у березні 2017 року в обсязі 41 011,273 тис. м. куб. на загальну суму 10 339 762,15 грн відповідно до акту наданих послуг №03-17-/Н09;

- у квітні 2017 року в обсязі 31 338,561 тис. м. куб. на загальну суму 7 901 078,00 грн відповідно до акту наданих послуг № 04-17-/Н09;

- у травні 2017 року в обсязі 11 993,282 тис. м. куб. на загальну суму 3 023 746,26 грн відповідно до акту наданих послуг № 05-17-/Н09;

- у червні 2017 року в обсязі 7 073,996 тис. м. куб. на загальну суму 1 783 495,87 грн відповідно до акту наданих послуг № 06-17-/Н09;

- у липні 2017 року в обсязі 6 603,059 тис. м. куб. на загальну суму 1 664 763,24 грн відповідно до акту наданих послуг № 07-17-/Н09;

- у серпні 2017 року в обсязі 5 685,190 тис. м. куб. на загальну суму 1 433 350,10 грн відповідно до акту наданих послуг № 08-17-/Н09;

- у вересні 2017 року в обсязі 7 221,054 тис. м. куб. на загальну суму 1 820 572,14 грн відповідно до акту наданих послуг № 09-17-/Н09;

- у жовтні 2017 року в обсязі 29 342,590 тис. м. куб. на загальну суму 7 397 853,79 грн відповідно до акту наданих послуг № 10-17-/Н09;

- у листопаді 2017 року в обсязі 43 415,817 тис. м. куб. на загальну суму 10 945 995,78 грн відповідно до акту наданих послуг № 11-17-/Н09;

- у грудні 2017 року в обсязі 46 781,432 тис. м. куб. на загальну суму 11 794 534,63 грн відповідно до акту наданих послуг № 12-17-/Н09.

Вказані акти підписані сторонами без будь-яких зауважень і заперечень та засвідчені їх печатками.

Між сторонами відсутній спір щодо обсягів та розміру наданих позивачем послуг за договором №/Н09 від 27.09.2011 та факту отримання вказаних послуг відповідачем (в обсягах та розмірах, погоджених сторонами в актах надання послуг).

Таким чином, позивачем на виконання умов договору №/Н09 від 27.09.2011 надано, а відповідачем отримано послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період з липня 2016 року по грудень 2017 року на суму 155 751 428,32 грн.

З наданого позивачем розрахунку суми основного боргу ПАТ «Донецькоблгаз» перед ПАТ «Укртрансгаз» по договору №/Н09 від 27.09.2011р. за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами вбачається, що не спростовано відповідачем, що погашення позивачу заборгованості здійснювалося шляхом підписання та виконання спільних протокольних рішень, в порядку постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій"; шляхом перерахування відповідачем власних коштів на виконання договору (підстава перерахування договір), коштів, які надійшли на виконання постанови Кабінету Міністрів № 296 від 26.04.2017, та у 2018році - на виконання постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002.

Як свідчать матеріали справи та відповідно до розрахунку суми основного боргу, по договору №/Н09:

за липень 2016 позивачем нараховано за послуги транспортування 2 178 121,16 грн, з них сплачено спільними протокольними рішеннями суму 478 877,62 грн.;

за серпень 2016 року позивачем нараховано за послуги транспортування 2 072 739,52 грн, з них сплачено спільними протокольними рішеннями суму 2 072 739,52 грн.;

за вересень 2016 року позивачем нараховано за послуги транспортування 4 634 791,66 грн, з них сплачено спільними протокольними рішеннями суму 4 634 791,66 грн.;

за жовтень 2016 позивачем нараховано за послуги транспортування 13 526 018,60 грн, з них сплачено спільними протокольними рішеннями суму 12 000 081,12грн.;

за листопад 2016 позивачем нараховано за послуги транспортування 18 492 662,28 грн, з них сплачено спільними протокольними рішеннями суму 12 821 525,32грн.;

за грудень 2016 позивачем нараховано за послуги транспортування 25 775 046,46 грн, з них сплачено спільними протокольними рішеннями суму 7 647 937,51грн.;

за січень 2017 позивачем нараховано за послуги транспортування 16 270 679,93 грн, з них сплачено спільними протокольними рішеннями суму 0,00грн.;

за лютий 2017 позивачем нараховано за послуги транспортування 14 696 216,75 грн, з них сплачено спільними протокольними рішеннями суму 0,00грн.;

за березень 2017 позивачем нараховано за послуги транспортування 10 339 762,15 грн, з них сплачено спільними протокольними рішеннями суму 0,00грн.;

за квітень 2017 позивачем нараховано за послуги транспортування 7 901 078,00 грн, з них сплачено спільними протокольними рішеннями суму 0,00грн.;

за травень 2017 позивачем нараховано за послуги транспортування 3 023 746,26 грн, з них сплачено спільними протокольними рішеннями суму 0,00грн.;

за червень 2017 позивачем нараховано за послуги транспортування 1 783 495,87 грн, з них сплачено спільними протокольними рішеннями суму 0,00грн.;

за липень 2017 позивачем нараховано за послуги транспортування 1 664 763,24 грн, з них сплачено спільними протокольними рішеннями суму 0,00грн.;

за серпень 2017 позивачем нараховано за послуги транспортування 1 433 350,10 грн, з них сплачено спільними протокольними рішеннями суму 0,00грн.;

за вересень 2017 позивачем нараховано за послуги транспортування 1 820 572,14 грн, з них сплачено спільними протокольними рішеннями суму 0,00грн.;

за жовтень 2017 позивачем нараховано за послуги транспортування 7 397 853,79 грн, з них сплачено спільними протокольними рішеннями суму 0,00грн.;

за листопад 2017 позивачем нараховано за послуги транспортування 10 945 995,78 грн, з них сплачено спільними протокольними рішеннями суму 0,00грн.;

за грудень 2017 позивачем нараховано за послуги транспортування 11 794 534,63 грн, з них сплачено спільними протокольними рішеннями суму 0,00грн.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що за послуги транспортування позивачем на підставі договору нараховано 155 751 428,32 грн., з яких на підставі спільних протокольних рішень сплачено 39 655 952,75 грн., решта зобов`язань з оплати наданих послуг у сумі 116 095 475,57 грн. оплачена з порушенням строків передбачених п.5.5 договору №/Н09, що не спростовано відповідачем.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 4 682 519,53 грн. пені, 2 806 837,18 грн. 3% річних, 10 680 472,25 грн. інфляційних втрат.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, за якою зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами(ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.32 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу (ст.1 наведеного Закону).

За змістом п. 5.5 договору №/Н09 від 27.09.2011р. (в редакції додаткової угоди № 1 від 17.01.2013р.) остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, тощо, визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" ( далі - Порядок № 20, що діяв до 01.01.2018).

Згідно з абзацами 1-3 пункту 7 Порядку №20 (в редакції, чинній до 01.01.2018) для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства, крім енергопостачальних компаній, державного підприємства "Енергоринок", які проводять розрахунки за спожиту електроенергію через поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в уповноваженому банку. Розрахункове обслуговування цих рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Казначейства та суб`єктами підприємницької діяльності. Розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Як наголошує позивач, встановлено судом першої інстанції, та не спростовує відповідач, спільними протокольними рішеннями оформлено оплату відповідачем послуг, наданих позивачем в період з липня 2016 року по грудень 2017 року, з транспортування магістральними трубопроводами природного газу за договором №/Н09, в загальній сумі 39 655 952,75 грн.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що заявлені позивачем до стягнення спірні суми пені, інфляційних втрат і 3% річних нараховані останнім на залишок заборгованості, яка була сплачена відповідачем в період з липня 2017року по вересень (включно) 2018 року, в частині яка не охоплювалася спільними протокольними рішеннями, оформленими відповідно до пункту 7 Порядку №20, чинного до 01.01.2018.

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Штрафними санкціями, в розумінні ст.230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (п.6 ст.232 Господарського кодексу України).

На підставі п.7.3 договору, за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати наданих послуг з транспортування природного газу, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" 4 682 519,53 грн. пені.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення пені, проте неврахування позивачем приписів ч.6 ст.232 Господарського кодексу України щодо періоду нарахування пені, стало підставою для часткового задоволення вимог позивача щодо стягнення пені в сумі 4 521 705,16 грн., з урахуванням строку, встановленого ч.6 ст.232 ГК України, та відмови у задоволенні решти заявлених вимог щодо пені.

Відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог та правомірність нарахування позивачем 3% річних у сумі 2 806 837,18 грн. та інфляційних втрат у сумі 10 680 472,25грн.

Щодо наполягання апелянта на безпідставності вимог позивача в частині нарахування штрафних санкцій, у зв`язку з виконанням частини заборгованості на підставі Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 за № 256 (зі змінами введеними в дію з 01.01.2018 року), колегія суддів зазначає, що наведеним Порядком № 256 (в редакції, чинній з 01.01.2018) встановлено інший механізм фінансування видатків місцевих бюджетів, відмінний від механізму визначеного постановою Кабінету Міністрів України № 20, яким зазначеним в ньому суб`єктам надано право розпорядження коштами, що в свою чергу не було можливим за приписами Порядку № 20, який передбачав підписання спільних протокольних рішень.

Порядок № 256 (в редакції, чинній з 01.01.2018) не містить положень про зміну строків та порядку розрахунків, погоджених між сторонами у договорі, крім того, положення Порядку № 256 не регулюють господарських правовідносин між сторонами, які виникли до набрання ним чинності.

Постанова Кабінету Міністрів №296 від 26.04.2017, на виконання якої також надходили кошти на погашення зобов`язання, також не змінює строки та порядок розрахунків погоджені сторонами у договорі №/Н09 з урахуванням додаткової угоди №1.

Щодо доводів скаржника, викладених у поясненнях, про необхідність розповсюдження на правовідносини сторін, які виникли внаслідок невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №16-407-Н від 22.08.2016р. дії Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси", колегія суддів зауважує, що предметом спору у цій справі є стягнення за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /Н09 від 27.09.2011року.

Разом з тим, статтею 2 наведеного Закону встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції. Вказаний нормативно-правовий акт набрав чинності 07.02.2015р.

Як вбачається з відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності АТ «Укртрансгаз» трубопровідний транспорт(основний), інші види діяльності - професійно-технічна освіта; інші види освіти; діяльність лікарняних закладів, будівництво трубопроводів, тощо, з яких не вбачається можливість віднесення АТ «Укртрансгаз» до енергопостачальних компаній, що є обов`язковою умовою для застосування наведеного закону.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про часткове задоволення вимог позивача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами.

Твердження заявника апеляційної скарги про прийняття місцевим господарським судом рішення при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи не знайшли свого підтвердження при прийнятті рішення, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019р. у справі № 905/156/19.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019 року у справі № 905/156/19 покладаються на заявника.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2019р. у справі №905/156/19 задоволено клопотання ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги; відстрочено ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019р. у справі №905/156/19 до ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Звертаючись з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019 року у справі № 905/156/19, Публічним акціонерним товариством "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" мав бути сплачений судовий збір в розмірі 405 202,83грн.

Оскільки відповідачем не надано суду доказів сплати судового збору до прийняття судового рішення апеляційним господарським судом, відповідна сума судового збору підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" на рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019р. у справі № 905/156/19 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019р.( повний текст складено 12.04.2019р.) у справі № 905/156/19 - залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз"(84313, Донецька область, м.Краматорськ, вул. Південна, буд. 1, ) в дохід Державного бюджету України 405 202,83грн. витрат по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою.

Господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 08.07.2019 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 15.07.2019 року.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Суддя О.І. Склярук

Суддя В.С. Хачатрян