ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1007/19

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

При секретарі судового засідання Кришталі Д.І.,

Розглянувши справу №916/1007/29

За позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, 1, м. Одеса, 65039, )

До відповідача-1: Малого приватного підприємства «КАРАТ-2» (вул. Чорноморського козацтва, 121, м. Одеса, 65003, )

Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРАТ-2» (вул. Коблевська, 17/19, м. Одеса, 65029, )

Про виселення та стягнення 45195,42 грн.

Представники сторін:

Від позивача: Малаховська Ю.В.,

Від відповідачів: не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся з позовом до відповідачів: Малого приватного підприємства «КАРАТ-2», Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРАТ-2» про виселення та стягнення 45195,42 грн. Ухвалою від 12.04.2019 позовну заяву було залишено без руху, 17.04.2019 позивач звернувся із заявою про усунення недоліків, ухвалою від 22.04.2019 було відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.05.2019.

22.05.2019 підготовче засідання відкладено на 10.06.2019.

10.06.2019 продовжено строк підготовчого провадження, закрито підготовче провадження, призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 26.06.2019.

26.06.2019 відкладено розгляд справи по суті на 10.07.2019.

10.07.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідачі у судові засідання не з`явились, явку представників не забезпечили, будь-яких заяв та клопотань не надходило, повідомлялись про розгляд справи належним чином.

Відповідно до ч.ч.3,7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

П.4 ч.6 ст. 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно з ч.1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Водночас, суд зазначає, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18, постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №916/2349/17).

В обґрунтування позову вказано, що МПП «КАРАТ-2» (відповідач-1) за Договором оренди №56/36 від 11.05.2005 було надано в тимчасове платне користування нежитлове приміщення підвалу площею 59,6 кв.м. строком до 01.11.2005, договір було продовжено, зокрема, додатковими угодами, до 09.09.2018, надалі зменшено площу орендованого майна до 58,0 кв.м., Користуючись своїм правом надавати приміщення у суборенду відповідач-1 передав частину об`єкту (50,00 кв.м.) ТОВ «КАРАТ-2» (відповідач-2) за договором суборенди №2 від 01.02.2017. Позивач повідомив відповідач-1 про те, що договір оренди на новий строк продовжуватись не буде, проте відповідачі займають нежитлове приміщення підвалу, а тому підлягають виселенню. Крім того, нараховано неустойку за час прострочення передачі майна у розмірі 24789,44 грн., а також позивач просить стягнути несплачену орендну плату у розмірі 18435,01 грн. і пеню у розмірі 1970,97 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у зв`язку із наступним.

Між Представництвом по управлінню комунальною власністю міськради (Орендодавець) та Малим приватним підприємством «КАРАТ-2» (надалі - Орендар, відповідач-1) 11.05.2005 було укладено Договір оренди нежитлового приміщення №56/36 (далі - Договір оренди), відповідно до якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: вул. Коблевська 17/19 підвалу, загальною площею 59,6 кв.м. Строк дії Договору оренди встановлено до 01.11.2005.

Згідно з ч.2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У матеріалах справи відсутні докази направлення заяв про припинення або зміну умов Договору. Виходячи з цього, дію Договору оренди було продовжено на той самий термін і на тих самих умовах. Зазначене підтверджується також підписанням Додаткового погодження до Договору оренди від 11.06.2007, згідно з яким змінено профіль використання приміщення, строк дії встановлено до 11.12.2007, а також змінено розрахунок орендної плати.

Додатковим погодженням до Договору оренди від 14.01.2008 встановлено продовжити строк дії Договору до 14.07.2008. Після закінчення цього строку дію Договору оренди було продовжено автоматично.

Додатковим погодженням до Договору оренди від 23.06.2012 назву Орендодавця змінено на Департамент комунальної власності Одеської міської ради, змінено п.1.1. Договору оренди у частині зменшення площі орендованого приміщення з 59,6 кв.м. до 58,0 кв.м., строк дії Договору продовжено до 23.05.2015, змінено розрахунок орендної плати.

Додатковим договором №7 до Договору оренди від 09.10.2015 було погоджено строк дії Договору оренди до 09.09.2018, встановлено новий розрахунок орендної плати.

01.02.2017 між Орендарем та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАРАТ-2» (далі - Суборендар, відповідач-2) укладено Договір суборенди №2 нежитлового приміщення (далі - Договір суборенди), згідно з яким Орендар передає, а Суборендар приймає у строкове платне користування нежилі приміщення підвалу загальною площею 50,0 кв.м., який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Коблевська, 17/19 . Термін дії Договору суборенди погоджено до 01.09.2017, також встановлено автоматичне продовження його дії у випадку відсутності заяв про припинення або зміну умов договору (п.7.8. Договору суборенди). Листом від 13.02.2017 за вих. №01-13/507 укладення Договору суборенди було погоджено Департаментом.

Орендодавцем було направлено повідомлення Орендарю (вих. №01-13/3113 від 10.07.2018) про те, що Договір оренди на новий строк погоджуватись не буде, вказано, що орендар зобов`язаний повернути об`єкт оренди у 15-денний термін з дати закінчення строку дії договору (09.09.2018), запропоновано у строк до 24.09.2018 передати Департаменту ключі та нежиле приміщення площею 58,0 кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Коблевська, 17/19 , за актом приймання-передачі. Вказаний лист було отримано відповідачем-1 13.07.2018, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення 827.

Стаття 15 ЦК України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями до ч. ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ч. 1 ст. 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із приписами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Положеннями ст. 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Позивач вказує, що орендарем залишились невиконаними зобов`язання щодо сплати орендної плати.

Згідно з п.п. 2.2. Договору (у редакції додаткових угод) за орендоване приміщення Орендар зобов`язується сплачувати орендну плату з 09.10.2015, що становить за перший після підписання додаткового Договору (від 09.10.2015) місяць 1325,83 грн. (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції) та є базовою ставкою орендної плати за місяць. За період з 01.12.2017 по 24.09.2018 утворилась заборгованість у розмірі 18435,01 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості з урахуванням індексу інфляції та податку на додану вартість.

Пунктом 2.4. Договору оренди встановлено, що Орендар вносить орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

Ч.3 Ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлений обов`язок орендаря вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. З урахуванням вказаного, вимогу про стягнення 18435,01 грн. заборгованості суд вважає обґрунтованою та підтвердженою належними та достатніми доказами.

Крім того, Департаментом нараховано пеню у розмірі 1970,97 грн. Так, п.5.2. Договору оренди передбачено, що за несвоєчасну сплату орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У ч.1 ст.548 ЦК України закріплено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно зі ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України встановлено, що пеня є одним із різновидів штрафних санкцій, які учасник господарських зобов`язань повинен сплатити за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань.

З урахуванням зазначеного, суд, перевіривши розрахунок позивача, приходить до висновку про обґрунтованість заявленої вимоги про стягнення пені.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача-1 неустойку за час прострочення передачі майна за період з 25.09.2018 по 31.03.2019, яка складає 24789,44 грн. Так, відповідно до ч.2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Так, строк дії Договору оренди закінчився 09.09.2018, відповідно до п.4.7. Договору Орендар мав після закінчення строку дії договору у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом. При цьому вказаний термін повернення закінчився 24.09.2018. З 25.09.2018 позивачем нараховано неустойку у розмірі подвійної плати за користування об`єктом оренди за час прострочення. Розрахунок перевірено та встановлено його правильність.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено ч.3 ст. 549 ЦК України, ч.6 ст. 231 ГК України та ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч.4 ст. 231 ГК України.

У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17).

Стосовно вимог позивача про виселення відповідачів суд приходить до висновку про наявність підстав для їх задоволення у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Цьому кореспондує положення ч.1 ст. 785 ЦК України, відповідно до якої у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з ч.2 ст. 22 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» строк надання майна у суборенду не може перевищувати терміну дії договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст.ст., 11, 15, 16, 202, 525, 526, 548, 549, 610, 611, 629, 759, 762, 785 ЦК України, ст.ст. 17, 18, 19, 22, 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» ст.ст.46, 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 98, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, 1, м. Одеса, 65039, ) до Малого приватного підприємства «КАРАТ-2» (вул. Чорноморського козацтва, 121, м. Одеса, 65003, ); Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРАТ-2» (вул. Коблевська, 17/19, м. Одеса, 65029, ) про виселення та стягнення 45195,42 грн. задовольнити.

2. Виселити Мале приватне підприємство «КАРАТ-2» (вул. Чорноморського козацтва, 121, м. Одеса, 65003, ) з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 58,0 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Коблевська, 17/19 , - на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, 1, м. Одеса, 65039, ).

3. Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю «КАРАТ-2» (вул. Коблевська, 17/19, м. Одеса, 65029, ) з частини нежитлового приміщення підвалу, площею 50,0 кв.м. від загальної площі 58,0 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Коблевська, 17/19 , - на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, 1, м. Одеса, 65039, ).

4. Стягнути з Малого приватного підприємства «КАРАТ-2» (вул. Чорноморського козацтва, 121, м. Одеса, 65003, ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, 1, м. Одеса, 65039, , рахунок № 4299 , МФО 820172 в ГУДКСУ в Одеській області) заборгованість з орендної плати у розмірі 18 435,01 грн., пеню у розмірі 1970,97 грн., неустойку у розмірі 24789,44 грн.

5. Стягнути з Малого приватного підприємства «КАРАТ-2» (вул. Чорноморського козацтва, 121, м. Одеса, 65003, ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, 1, м. Одеса, 65039, , рахунок № 1909 , МФО 828011 в ГУДКСУ в Одеській області) 3842,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРАТ-2» (вул. Коблевська, 17/19, м. Одеса, 65029, ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, 1, м. Одеса, 65039, , рахунок № 1909 , МФО 828011 в ГУДКСУ в Одеській області) 1921,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення складені 10.07.2019. Повний текст рішення складений та підписаний 22 липня 2019 р. у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Суддя Р.В. Волков