ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" липня 2019 р. Справа№ 910/7509/18
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Пашкіної С.А.
суддів: Буравльова С.І.
Суліма В.В.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:
від позивача: не з`явився
від відповідача 1: Савельєв О.В. представник за довіреністю № 220/85Д від 11.01.2019
від відповідача 2: Сергієнко В.О. представник за довіреністю від 30.01.2019
від третьої особи: Поляк У.Ю. представник за довіреністю № 33/4841 від 27.06.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства»
на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2019 (повний текст складено 02.04.2019)
у справі № 910/7509/18 (суддя Ковтун С.А.)
за позовом Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства»
до 1. Міністерства оборони України
2. Генерального штабу Збройних Сил України
третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Антитерористичний центр при Службі безпеки України
про стягнення 50672,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Первісний позов заявлено про стягнення 50 672,31 грн. які складаються з вартості спожитої електричної енергії на суму 46 529,68 грн., 3 % річних в сумі 142,6 грн., інфляційних втрат в сумі 619,56 грн., пені в сумі 1 560,24 грн. та судового збору в сумі 1 820,23 грн. присуджених до стягнення за рішенням Господарського суду Запорізької області 05.09.2016 у справі № 908/767/15-г за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобенерго» до Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:
- внаслідок перебування поза згодою позивача оперативно-мобільного угрупування «Полісся», яке підпорядковано Міністерству оборони України, в період з серпня 2014 року по січень 2015 року на території бази відпочинку «Хортиця», що належить позивачу, вказаним угрупуванням було спожито електричну енергію на заявлену до стягнення суму, яку, разом з сумами 3 % річних, пені, інфляційних втрат та витрат по сплаті судового збору до стягнення з позивача присуджено вищезгаданим рішенням у справі № 908/767/15-г;
- перебування оперативно-мобільного угрупування «Полісся» на базі відпочинку «Хортиця» та оперативне його підпорядкування Міністерству оброни України встановлено судовим рішенням у справі № 904/7951/17 (постанова Дніпропетровського апеляційного суду від 29.01.2018), предметом у якій було стягнення цих же сум за позовом позивача з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України;
- факт використання електричної енергії відповідачем Міністерством оборони України, встановлено рішенням Господарського суду Запорізької області 05.09.2016 у справі № 908/767/15;
- на думку позивача заявлена до стягнення сума заборгованості за спожиту електричну енергію підлягає стягненню з Міністерства оборони України як безпідставно збережені кошти, а решта сум є збитками, що підлягають відшкодуванню Міністерством оборони України.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.01.2019 у справі №910/7509/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не є учасниками цивільних відносин із позивачем і їхніми діями не порушено права останнього.
Вказаних висновків суд першої інстанції дійшов виходячи з того, що:
- оперативний штаб для управління конкретної антитерористичної операції входить у структуру Антитерористичного центру при Службі безпеки України, який очолюється її керівником, за рішенням якого здійснюється залучення сил та засобів, у тому числі, Національної гвардії України і Збройних Сил України, та які йому підпорядковуються;
- знаходження у вересні 2014 року січні 2015 року на території бази відпочинку «Хортиця» військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , відряджених до оперативно-мобільного угрупування «Полісся», мало місце саме в рамках проведення відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 13.04.2014, введеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, управління якою здійснював відповідний оперативний штаб, що входить у структуру Антитерористичного центру при Службі безпеки України.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Запорізький науково-дослідний центр з механізації тваринництва Національного наукового центру Інститут механізації та електрифікації сільського господарства звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2019 у справі №910/7509/18, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В апеляційній скарзі позивач зазначив про те, що оскаржуване рішення ухвалено внаслідок порушення норм матеріального права, що призвели до неправильного вирішення справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції доказам по справі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач послався на те, що оперативне підпорядкування оперативно-мобільного угрупування «Полісся» Міністерству оброни України встановлено судовим рішенням у справі № 904/7951/17 (постанова Дніпропетровського апеляційного суду від 29.01.2018), а відтак суд першої інстанції мав визначити вказаний факт доведеним в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/7509/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Смірнова Л.Г., судді: Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.
Ухвалою від 24.05.2019 колегією суддів у складі: головуючий суддя Смірнова Л.Г., судді: Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2019 у справі №910/7509/18, апеляційну скаргу у справі №910/7509/18 призначено до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.
05.06.2019 до суду від відповідача 2 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач 2 з посиланням на те, що факт перебування окремих підрозділів військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України у складі оперативно-мобільного угрузання «Полісся» неможливо вважати підставою для притягнення до майнової відповідальності Збройних Сил України, оскільки протягом спірного періоду вказана військова частина була підпорядкована керівнику оперативного штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України, а не Збройним Силам України, а відтак останні не є особою, з вини якої відбувся факт використання електричної енергії підрозділами військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 заяву судді Смірнової Л.Г. про самовідвід від розгляду справи № 910/7509/18 задоволено, матеріали справи № 910/7509/18 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст.32 Господарського процесуального кодексу України.
18.06.2019 до суду від третьої особи надійшли пояснення на відзив відповідача 2 в яких третя особа посилається на те, що:
- для безпосереднього управління антитерористичною операцією та керівництво силами і засобами, які залучались до здійснення антитерористичних заходів, утворювався оперативний штаб з управління антитерористичною операцією (далі АТО) в Донецькій та Луганській областях (далі - ОШУ АТО), який формувався із сил суб`єктів боротьби з тероризмом та інших залучених осіб, очолювався посадовими особами Збройних Сил України на ротаційній основі, які не перебували у владно-управлінському (оперативному) підпорядкуванні третьої особи на відміну від інших осіб ОШУ АТО;
- будь-які розпорядчі документи керівника ОШУ АТО, в т.ч. про розміщення військової частини НОМЕР_1 Нацгвардїї на території бази відпочинку «Хоритця», в Штабі третьої особи відсутні, а відтак третя особа немає жодного стосунку щодо розміщення військового формування на території бази відпочинку «Хоритця» та вважає хибними висновки відповідача 2 щодо розміщення підрозділів Нацгвардії та території бази відпочинку «Хортиця» на підставі розпорядження керівництва АТО до входження ОШУ АТО до структури третьої особи.
19.06.2019 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивач знов послався на встановлені Дніпропетровським апеляційним господарським судом обставини.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 № 09.1-07/280/19 у зв`язку з задоволенням заяви про самовідвід судді Смірнової Л.Г. від розгляду справи № 910/7509/18 у справі №910/7509/18 призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2019 у справі № 910/7509/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Буравльов С.І., Дідиченко М.А.
Ухвалою від 27.06.2019 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Буравльов С.І., Дідиченко М.А. апеляційну скаргу Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2019 у справі №910/7509/18 прийнято до свого провадження, справу № 910/7509/19 призначено до розгляду на 18.07.2019.
Станом на 18.07.2018 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.
Позивач представників в судове засідання не направив, про причин неявки суду не повідомив.
Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників позивача за наявними матеріалами апеляційного провадження.
Під час розгляду справи представники відповідачів проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції без змін, представник третьої особи надав пояснення по суті заявлених вимог.
Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідачів та третьої особи, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне.
З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що позивач є користувачем бази відпочинку «Хортиця» в селі Набережне Приморського району Запорізької області електропостачання якої у період з серпня 2014 р. по січень 2015р., здійснювалось ВАТ «Запоріжжяобленерго» на підставі укладеного з позивачем договору про постачання електричної енергії № 99 від 17.06.2014.
За цим договором у вересні 2014 року січні 2015 року у позивача перед ВАТ «Запоріжжяобленерго» виникла заборгованість за спожиту активну електроенергію у розмірі 46 529,68 грн., за стягненням якої ВАТ «Запоріжжяобленерго» звернулось з відповідним позовом до суду.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.09.2016, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 24.05.2016, у справі № 908/767/15-г позовні вимоги ВАТ «Запоріжжяобленерго» задоволено, до стягнення з Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» присуджено 46 529,68 грн. боргу за спожиту активну електроенергію за період з вересня 2014 року по січень 2015 року, 142,60 грн. 3% річних, 619,56 грн. витрат від інфляції, 1 560,24 грн. пені, 1 820,23 грн. витрат зі сплати судового збору.
В період, заборгованість за який була стягнута рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.09.2016 у справі № 908/767/15-г (вересень 2014 року січень 2015 року), на території бази відпочинку «Хортиця» розміщувались мобільні підрозділи Національної гвардії України (військова частина 3021), проте будь-які договори щодо розташування у вересні 2014 року - січні 2015 року на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частини НОМЕР_1 з позивачем не укладались.
Обставини і підстави знаходження у вересні 2014 року січні 2015 року на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частини НОМЕР_1 були предметом дослідження та встановлення при вирішенні господарської справи № 904/7951/17 за позовом Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення, як збитків, вартості спожитої за час фактичного користування базою відпочинку (вересень 2014 року - січень 2015 року) електроенергії у розмірі 46 529,68 грн. та інших сум, що позивач повинен понести внаслідок споживання військовою частиною 3021 електроенергії - 142,60 грн. 3% річних, 619,56 грн. витрат від інфляції, 1 560,24 грн. пені, 1 820,23 грн. судового збору.
Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі № 904/7951/17 встановлено, що:
- з 12.08.2014 на території бази відпочинку «Хортиця» розміщувалися мобільні підрозділи Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ), які були підпорядковані оперативно-мобільному угрупуванню «Полісся» Збройних Сил України;
- військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 перебували у відрядженнях у складі оперативно-мобільного угрупування «Полісся»;
- військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України були причетними у спірному періоді (серпень 2014 року січень 2015 року) до споживання електроенергії на базі відпочинку «Хортиця» під час виконання ними своїх службових обов`язків;
- військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України є учасником цивільних відносин із позивачем (Запорізьким науково-дослідним центром з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства»).
Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду у позові Запорізькому науково-дослідному центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення збитків було відмовлено з підстав недоведеності завдання збитків саме військовою частиною НОМЕР_1 .
Такий висновок Дніпропетровського апеляційного господарського суду ґрунтується на тому, що окремі військові підрозділи відповідача (військової частини НОМЕР_1 ) тимчасово діяли у складі оперативно-мобільного угрупування «Полісся» і таким чином до майнової відповідальності за споживання електричної енергії на базі відпочинку «Хортиця» у спірний період можуть бути притягнуті Збройні Сили України.
З огляду на вказані обставини позивач і звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції не знайшов правових підстав для покладення на Збройні Сили України відповідальності за споживання у вересні 2014 року січні 2015 року електроенергії на базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, що колегія суддів вважає обґрунтованим з наступних підстав.
Функції, склад Збройних Сил України, правові засади їх організації, діяльності, дислокації, керівництва та управління ними, визначає Закон України від 06.12.1991, № 1934-XII «Про Збройні Сили України» (зі змінами та доповненнями) (далі Закон) .
Статтею 1 Закону визначено, що:
- Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності;
- Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.
Частиною 1 ст. 3 Закону встановлено, що міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Збройні Сили України мають таку загальну структуру:
- Генеральний штаб Збройних Сил України як головний орган військового управління;
- Об`єднаний оперативний штаб Збройних Сил України як орган управління міжвидовими та міжвідомчими угрупованнями військ (сил);
- види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили;
- з`єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації, що не належать до видів Збройних Сил України;
- окремий рід військ - Десантно-штурмові війська Збройних Сил України;
- окремий рід сил - Сили спеціальних операцій Збройних Сил України.
Отже, військові частини (підрозділи) Національної гвардії України, які є військовими формуваннями з правоохоронними функціями, що входять до системи Міністерства внутрішніх справ України (Закон України від 13.03.2014, № 876-VII «Про Національну гвардію України»), не входять до структури Збройних Сил України.
Участь Збройних Сил України у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом, здійснюється у відповідності до Закону України від 20.03.2003, № 638-IV «Про боротьбу з тероризмом» (зі змінами та доповненнями), який визначає правові та організаційні основи боротьби з цим небезпечним явищем, повноваження і обов`язки органів виконавчої влади, об`єднань громадян і організацій, посадових осіб та окремих громадян у цій сфері, порядок координації їх діяльності, гарантії правового і соціального захисту громадян у зв`язку із участю у боротьбі з тероризмом.
Головним органом у загальнодержавній системі боротьби з терористичною діяльністю є Служба безпеки України (ст. 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом»).
За змістом ст. 5 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» саме Служба безпеки України забезпечує через Антитерористичний центр при Службі безпеки України організацію і проведення антитерористичних заходів, координацію діяльності суб`єктів боротьби з тероризмом відповідно до законодавства України.
На Антитерористичний центр при Службі безпеки України, відповідно до ст. 7 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», покладається, у тому числі, організація і проведення антитерористичних операцій та координація діяльності суб`єктів, які ведуть боротьбу з тероризмом чи залучаються до конкретних антитерористичних операцій.
За приписами ст. 11 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» антитерористична операція проводиться Антитерористичним центром при Службі безпеки України
Антитерористичний центр при Службі безпеки України складається з Міжвідомчої координаційної комісії та штабу, а також координаційних груп та їх штабів, які створюються при регіональних органах Служби безпеки України (ст. 7 Закону України «Про боротьбу з тероризмом»).
Для безпосереднього управління конкретною антитерористичною операцією та керівництва силами і засобами, які залучаються до здійснення антитерористичних заходів, утворюється оперативний штаб, очолюваний керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України (координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України) або особою, яка його заміщує, першим заступником чи заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України. Керівник оперативного штабу визначає межі району проведення антитерористичної операції, приймає рішення про використання сил і засобів, що залучаються до її проведення. Втручання в оперативне управління антитерористичною операцією будь-яких осіб незалежно від посади не допускається. Законні вимоги учасників антитерористичної операції є обов`язковими для громадян і посадових осіб (ст. 12 Закону України «Про боротьбу з тероризмом»).
Статтею 13 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» передбачено, що при проведенні антитерористичної операції використовуються сили і засоби (особовий склад, спеціалісти, зброя, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) суб`єктів боротьби з тероризмом, а також підприємств, установ, організацій, які залучаються до участі в антитерористичній операції. За рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України, Збройних Сил України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону, та органів охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, Управління державної охорони України. Працівники правоохоронних органів, військовослужбовці та інші особи, які залучаються до антитерористичної операції, на час її проведення підпорядковуються керівнику оперативного штабу.
З огляду на вказані обставини, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що оперативний штаб для управління конкретної антитерористичної операції входить у структуру Антитерористичного центру при Службі безпеки України, який очолюється її керівником, за рішенням якого здійснюється залучення сил та засобів, у тому числі, Національної гвардії України і Збройних Сил України, та які йому підпорядковуються. З огляду на це не є обґрунтованими доводи Антитерористичного центру при Службі безпеки України про те, що оперативний штаб є в оперативно-управлінському підпорядкуванні Генерального штабу Збройних Сил України.
Матеріалами справи доведено, що знаходження у вересні 2014 року січні 2015 року на території бази відпочинку «Хортиця» військовослужбовців військової частини 3021, відряджених до оперативно-мобільного угрупування «Полісся», мало місце саме в рамках проведення відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 13.04.2014, введеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, управління якою здійснював відповідний оперативний штаб, що входить у структуру Антитерористичного центру при Службі безпеки України, що свідчить про відсутність обставин причетності Збройних Сил України до використання у вересні 2014 року - січні 2015 року на території бази відпочинку «Хортиця» електричної енергії.
За таких обставин вірним є висновок суду першої інстанції про те, що відповідачі не є учасниками цивільних відносин із позивачем і їхніми діями не порушено права останнього, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.
При цьому колегія суддів вважає невірними посилання позивача на те, що оперативне підпорядкування оперативно-мобільного угрупування «Полісся» Міністерству оброни України встановлено судовим рішенням у справі № 904/7951/17, оскільки в постанові Дніпропетровського апеляційного суду від 29.01.2018 у вказаній справі встановлена лише можливість притягнення до відповідальності за споживання спірної електричної енергії Збройних Сил України, але не встановлено, що саме останні є належним відповідачем у справі про стягнення вартості вказаної електричної енергії.
За таких обставин суд першої інстанції цілком правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог позивача.
Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені поданого позивачем в судовому засіданні 15.11.2019 клопотання про залучення до участі у справі Антитерористичного центру при Службі безпеки України як співвідповідача з підстав пропуску строків, передбачених ГПК України, для подання такої заяви з неповажних причин.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2019 у справі № 910/7509/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України всі судові витрати по справі, в тому числі і за звернення з апеляційною скаргою, покладаються на позивача.
Керуючись ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2019 у справі № 910/7509/18 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2019 у справі № 910/7509/18 залишити без змін.
3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/7509/18.

Повний текст постанови складено: 18.07.2019

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.І. Буравльов

В.В. Сулім