ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.07.2019 Справа № 920/494/19

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Жерьобкіної Є.А.

за участю секретаря судового засідання - Мудрицької С.Ю.,

Розглядається в порядку спрощеного позовного провадження справа № 920/494/19

за позовом Державної акціонерної компанії "Хліб України" (вул. Саксаганського, 1, м. Київ, 01601, ),

до відповідача Фізичної особи - підприємця Ничика Віктора Володимировича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів" (вул. Прокопенка, 10, м. Ромни, Сумська область, 42006, ),

про визнання недійсним договору складського зберігання зерна № СЗ-16/17 від 30.03.2017,

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

від третьої особи в режимі відеоконференції - Медвецький О.Ю. (довіреність від 26.06.2018);

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати недійсним договір складського зберігання зерна № СЗ-16/17 від 30.03.2017, укладений між відповідачем та ДП ДАК "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів".

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідно п. 5.4. розділу 5 статуту Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів" із змінами до статуту у редакції 2004 року, директор підприємства здійснює безпосереднє керівництво підприємством, вирішує всі питання діяльності підприємства, крім тих, які входять до компетенції Компанії, зокрема укладає угоди за погодженням з компанією на суму, що перевищує 30 000,00 гривень з одним контрагентом. Порушення вимоги щодо погодження договору із засновником на загальну суму більше 30 000,00 гривень тягне визнання правочину недійсним. Договір складського зберігання зерна від 30.03.2017 №СЗ-16/17 укладений на суму, що перевищує 30 000,00 гривень з одним контрагентом. Так, навіть один рахунок від 11.04.2017, якому відповідає акт надання послуг №109 від 11.04.2017 виставлений на суму 33 281,81 грн. Обмеження засновника щодо погодження із ним будь-якого договору на загальну суму більше 30 000,00 гривень зумовлене необхідністю уникнення зловживань з боку керівника Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів" та можливістю контролю засновником дій керівника, адже недбалі дії керівника можуть призвести до банкрутства юридичної особи. Зазначене підтверджується також тим, що наразі щодо ДП ДАК "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів" порушено справу про банкрутство. Таким чином, враховуючи наведене, недійсність правочину може бути спричинена наявністю дефектів його елементів. До таких дефектів відносяться: дефект законності - незаконність змісту правочину; дефект недотримання форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 22.05.2018 відкрите провадження у справі № 920/494/19, задоволене клопотання Державного акціонерного компанії "Хліб України" про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження; відповідно до ст. 50 ГПК України залучене до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ДП ДАК "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів»; призначене судове засідання для розгляду справи по суті на 24.06.2019, 11:30; відповідачу наданий п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву; відповідачу наданий п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; позивачу наданий строк для подання суду відповіді на відзив до 24.06.2019; третій особі наданий строк для подання суду пояснення щодо позову до 24.06.2019.

13.06.2019 від третьої особи надійшло пояснення по справі, в якому ДП ДАК "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів» підтримує позовні вимоги та зазначає, що колишній директор ДП ДАК "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів» уклавши оспорюваний договір, вийшов за межі своїх повноважень, визначених трудовим контрактом та статутом ДП ДАК "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів». Третя особа вважає, що договір є фіктивним та спрямований на незаконне та непомірне збагачення відповідача за рахунок держави. ДП ДАК "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів" є підприємством основним напрямком діяльності якого є торгівля та переробка зернових, зернобобових, олійних та кукурудзи. Відповідно до державної політики саме такий напрямок діяльності є одним з основних для державної підтримки, оскільки аграрний сектор - одна з найважливіших сфер матеріального виробництва, в якій створюються матеріальні блага рослинного і тваринного походження для забезпечення населення продуктами харчування, а промисловості - сировиною. Тобто, ДП ДАК «ХЛІБ УКРАЇНИ» «РОМЕНСЬКИЙ КХП» посідає стратегічне місце в економіці Держави, тому від його працездатності та фінансової спроможності залежить нормальне функціонування всього господарства країни і добробут Держави. З метою відновлення платоспроможності ДП ДАК "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів" здійснює всі необхідні заходи жорсткої економії з метою погашення заборгованості перед кредиторами, а укладення оспорюваного договору становить значну загрозу функціонуванню та фінансовій спроможності ДП ДАК "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів".

14.06.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач зазначає, що частина третя статті 92 ЦК України встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником з перевищенням повноважень (статті 203, 241 ЦК України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору. Договір може бути визнаний недійсним із зазначених підстав у тому разі, якщо буде встановлено, що сама третя особа, контрагент юридичної особи за договором, діяла недобросовісно і нерозумно. Тобто третя особа знала або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не могла не знати про обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи чи про припинення дії довіреності, виданої представнику юридичної особи, який укладає договір від її імені. Відповідно до частин 3, 4 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № від 06.06.2019 дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи ДП ДАК «Хліб України» «Роменський КХП» відсутні. У договорі складського зберігання №СЗ-16/17 від 30.03.2017 сума договору сторонами не визначена. Договір складського зберігання №СЗ-16/17 від 30.03.2017 укладений на підставі Типового договору складського зберігання зерна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2003 року №510 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2006 р. № 1699).

Заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачем не подано.

У судовому засіданні 24.06.2019 судом оголошено перерву до 27.06.2019 об 11 год. 30 хв.

24.06.2019 позивач подав відповідь на відзив (вх. № 5063 від 24.06.2019), в якій повністю підтримує позовні вимоги. Позивач зазначає, що договір містить умову про підписання його особою, яка діє на підставі статуту, отже відповідачу було відомо або принаймні повинно було бути відомо про обмеження повноважень директора ДП ДАК "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів". Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи вносяться в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за бажанням юридичної особи. Відповідно до пункту 5.1. договору за здану на збереження продукцію відповідач робить оплату за виконані послуги коштами за відповідними розцінками, які зазначені в цьому ж пункті договору. Тобто в пункті 5.1. договору зазначена вартість кожної послуги за тонну або штуку. Таким чином, з урахуванням кількості зерна та часу протягом якого відповідач розраховував зберігати зерно, він міг здійснити розрахунок остаточної вартості послуг та оцінити остаточну ціну договору.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 27.06.2019 розгляд справи відкладений на 15.07.2019, 12:30.

08.07.2019 позивач подав клопотання (вх. № 5478 від 08.07.2019), в якому просить суд відкласти розгляд справи у зв`язку з неможливістю явки уповноваженого представника у судове засідання та призначити судове засідання для розгляду справи після 24.07.2019.

У судовому засіданні 15.07.2019 судом постановлено протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання представника позивача (вх. № 5478 від 08.07.2019) про відкладення розгляду справи, враховуючи визначений ст. 248 ГПК України строк розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, що спливає 21.07.2019, а також те, що явка представників сторін у судове засідання обов`язковою судом не визнавалась. Суд зауважив, що позивачем реалізоване право на подання відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив відповідач не подав.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

30.03.2017 між відповідачем та третьою особою було укладено договір складського зберігання зерна № СЗ-16/17 за умовами якого відповідач передає (здає) зерно (пшениця, жито, соняшник, горох, ріпак, кукурудза) врожаю 2016 на зерновий склад ДП ДАК "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів", а Зерновий склад приймає і бере на себе зобов`язання по виконанню послуг з приймання, зберігання, очищення, сушіння та відвантаження продукції на умовах, визначених договором (п. 1.1. договору).

Продукція здається без переходу права власності (п. 1.2. договору).

Зерновий склад забезпечує відокремлене зберігання зерна за культурами і класами (п. 1.3. договору).

Зміни асортименту та кількості зерна, що передається на зберігання, не передбачені п.1.1., узгоджуються сторонами за додатковими угодами до договору (п. 1.4. договору).

Відповідно до п. 5.1 договору, за здану на збереження продукцію відповідач робить оплату за виконані послуги коштами за наступними розцінками (в т.ч. ПДВ 20%):

Назва послуг:Зернові, зернобобові культуриОлійні культуриКукурудза
Приймання зерна на залізничний транспорт (за 1 тонну) 13,16 грн.15,96 грн.13,30 грн.
Приймання зерна на автотранспорт (за 1 тонну)13,16 грн.15,96 гри.13,30 грн.
Зберігання зерна (за 1 тонно-місяць)36,83 грн.44,64 грн.42,20грн.
Очищення зерна (за 1 тонно-відсоток)15,25 грн.18,50 грн.15,41 грн.
Сушіння зерна (за 1 тонно-відсоток)41,88 грн.50,76 грн.42,30 грн.
Відвантаження автотранспортом (за 1 тонну)84,74 грн.102,70 грн.85,59 грн.
Відвантаження залізничним транспортом (за 1 тонну)84,74 грн.102,70грн.85,59 грн.
Вартість складських квитанцій (1 шт.)25,00 грн.25,00 гри.25,00 грн.
Вартість подвійного складського свідоцтва (1 шт.)19,30 грн.19,30 грн.19.30 грн.
Переоформлення (1 складський документ)148,00 грн.148,00 грн.148,00 грн.
Відповідно до п. 12.1. договору, останній вважається укладеним і набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками обох сторін та діє до 01.06.2017, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до статуту Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів" засновником (власником) підприємства є Державна акціонерна компанія "Хліб України".

Підприємство набуває права юридичної особи з дня його державної реєстрації.

Підприємство діє на принципах господарської самостійності і самоокупності.

Підприємство здійснює свою діяльність відповідно до законодавства України та Статуту.

Підприємство відповідає по своїх зобов`язаннях усім своїм майном, належним йому на праві власності, на яке відповідно до діючого законодавства може бути звернено стягнення.

Підприємство не відповідає по зобов`язаннях компанії, компанія не відповідає по зобов`язаннях підприємства.

Підприємство не відповідає по зобов`язаннях держави. Держава не відповідає по зобов`язаннях підприємства (п.п. 3.1.-3.6. статуту).

Відповідно до п. 5.4. статуту дочірнього підприємства, директор підприємства здійснює безпосереднє керівництво підприємством, вирішує всі питання діяльності підприємства, крім тих, які входять до компетенції компанії, в тому числі укладає угоди за погодженням з компанією на суму, що перевищує 30000 гривень з одним контрагентом.

Згідно з умовами п. 2.6. трудового контракту, укладеного між Державною акціонерною компанією «Хліб України» та фізичною особою ОСОБА_2 , керівник з дозволу власника укладає господарські договори на загальну суму, що перевищує 30 000 гривень з одним контрагентом.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що договір складського зберігання зерна від 30.03.2017 №СЗ-16/17 укладений на суму, що перевищує 30 000,00 гривень з одним контрагентом. Порушення вимоги щодо погодження договору із засновником на загальну суму більше 30 000,00 гривень тягне визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

За приписами ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За приписами ст. ст. 627, 628 Цивільного України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов (предмету, визначених законом необхідних умов для договорів даного виду та визначених за заявою сторін умов).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання (ст. 938 ЦК України).

Плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання (ст. 946 ЦК України).

Згідно зі ст. 955 ЦК України, положення параграфу 1 цієї глави застосовуються до окремих видів зберігання, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про окремі види зберігання або законом.

Відповідно до ст. 957 Цивільного кодексу України, за договором складського зберігання товарний склад зобов`язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності.

Судом встановлено, що у договорі складського зберігання зерна № СЗ-16/17 від 30.03.2017 сторони погодили предмет договору у п. 1.1., ціну договору у п. 5.1. (шляхом визначення розцінок за послуги зберігання у розрахунку за 1 тонну зерна) та строк дії договору у п. 12.1. (до 01.06.2017).

За приписами ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Оскільки в силу припису ст. 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується, відповідно обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Законодавець визначає, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. І відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

При вирішенні даного спору підлягають застосуванню загальні приписи ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Підставою для визнання недійсним договору позивачем визначено укладення його з перевищенням повноважень директором Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів", за відсутністю погодження позивача, як засновника дочірнього підприємства, на укладення договору на суму, що перевищує 30 000 грн 00 коп. з одним контрагентом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Судом встановлено, що сторонами договору загальна ціна (сума) послуг, що надаються не визначена. У пункту 5.1. договору визначені розцінки за послуги з розрахунку за 1 тонну, а також за окремі послуги.

Разом з цим, кількість зерна, в тому числі орієнтовна, що передається на зерновий склад, сторонами у договорі також не визначена.

Згідно з п. 3.5. договору, вид, кількість і якість прийнятого на зберігання зерна зазначається в складському документі. Під складським документом мається на увазі складська квитанція, просте або подвійне складське свідоцтво.

За вказаних обставин, суд не вбачає перевищення повноважень директором Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів", при укладенні договору складського зберігання зерна № СЗ-16/17 від 30.03.2017, оскільки з умов договору не вбачається, що його ціна перевищує 30 000 гривень на момент укладення.

Посилання позивача на те, що з урахуванням кількості зерна та часу протягом якого відповідач розраховував зберігати зерно у позивача, відповідач міг здійснити розрахунок остаточної вартості послуг позивача та оцінити остаточну ціну договору суд вважає безпідставними та необґрунтованими.

Суд повторює, що загальна сума договору (загальна ціна послуг, що надаються) у договорі не визначена сторонами. Виходячи з положень ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З урахуванням вказаних обставин, суд не досліджує питання чи знав відповідач чи за всіма обставинами не міг не знати про обмеження повноважень директора Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів", оскільки судом не встановлено перевищення останнім повноважень на момент вчинення правочину.

Слід зазначити, що за загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним.

Щодо посилань третьої особи на фіктивність оспорюваного договору, суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами ч. 1 ст. 234 Цивільного кодексу фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Як було роз`яснено в п. 3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 року № 11, у разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності.

З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним.

У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним.

В матеріалах справи наявні рахунки на оплату та акти надання послуг за оспорюваним договором (а.с. 22-31), що підписані сторонами, чим спростовується твердження третьої особи про фіктивність оспорюваного правочину.

З урахуванням викладених обставин, суд відмовляє у задоволенні позову за його необґрунтованістю, оскільки позивачем не подано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту перевищення директором Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів" повноважень, визначених статутом підприємства та трудовим контрактом, на момент укладення договору складського зберігання зерна № СЗ-16/17 від 30.03.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. У задоволенні позову Державної акціонерної компанії "Хліб України" до відповідача Фізичної особи - підприємця Ничика Віктора Володимировича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів", про визнання недійсним договору складського зберігання зерна № СЗ-16/17 від 30.03.2017 - відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. 00 коп. покласти на Державну акціонерну компанію "Хліб України".

3. Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Відповідно до пп. 17.5. п. 17 Розділу XI Перехідних положень до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складене 18.07.2019.

Суддя Є.А. Жерьобкіна