ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2019 р. Справа№ 05-10-14-01-08/103

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Отрюха Б.В.

Руденко М.А.

за участю секретаря судового засідання: Нікітенко А.В.
за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 11.07.2019
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішенняГосподарського суду Черкаської області від 20.02.2019
у справі05-10-14-01-08/103
за заявоюОСОБА_1
простягнення середньомісячного заробітку
у межах справи №17-05-10-14-01-08/103
за заявоюСільськогосподарського відкритого акціонерного товариства "Калита"
доПублічного акціонерного товариства "Христинівський завод комбікормів і круп"
провизнання банкрутом

за участю представників сторін:
від позивача:не з`явилися;
від відповідача:Кононенко О.В.
скаржникОСОБА_1

ВСТАНОВИВ

Рішенням господарського суду Черкаської області від 20.02.2019 у справі № 17-05-10-14-01-08/103 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 20.02.2019 у справі №17-05-10-14-01-08/103 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги в повному обсязі.

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2019 справу № 05-10-14-01-08/103 передано на розгляд колегії суддів: головуюча суддя: Доманська М.Л., судді: Верховець А.А., Пантілієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2019, у визначеному складі, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Черкаської області від 20.02.2019 у справі № 05-10-14-01-08/103 залишено без руху; встановлено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання Північному апеляційному господарському суду доказів, що підтверджують сплату судового збору за подання апеляційної скарги у встановленому порядку та розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2019 було відкрито провадження у справі № 05-10-14-01-08/103 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Черкаської області від 20.02.2019 у справі № 05-10-14-01-08/103, розгляд апеляційної скарги призначено на 15.05.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2019 заяви головуючого судді: Доманської М.Л., Верховця А.А., Пантелієнка В.О. про самовідвід у справі № 05-10-14-01-08/103 задоволено, матеріали справи № 05-10-14-01-08/103 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2019 справу передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Грека Б.М., судді: Отрюх Б.В., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 прийнято справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Черкаської області від 20.02.2019 у справі № 05-10-14-01-08/103 до свого провадження у визначеному складі колегії суддів та призначено до розгляду на 24.06.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 задоволено заяву судді Північного апеляційного господарського суду Остапенка О.М. про самовідвід та відведено суддю Остапенка О.М. від розгляду справи № 05-10-14-01-08/103. Матеріали справи № 05-10-14-01-08/103 передано для здійснення визначення складу судової колегії у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 27.06.2019 справу передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Грека Б.М., судді: Отрюх Б.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2019. прийнято справу №05-10-14-01-08/103 до провадження колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Грек Б.М., судді: Отрюх Б.В., Пашкіна С.А. та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 11.07.2019.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2019 № 09.1-08/2047/19, у зв`язку із перебуванням судді Пашкіної С.А. 11.07.2019, яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судових справ.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2019, справу № 05-10-14-01-08/103 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Грек Б.М., судді: Отрюх Б.В., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2019. прийнято справу №05-10-14-01-08/103 до провадження колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Грек Б.М., судді: Отрюх Б.В., Руденко М.А.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме суд першої інстанції не звернув уваги що недобросовісні дії відповідача завдали моральної шкоди та кошти на відшкодування не виплачуються. Судом неповно з`ясовано наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, заробітної плати та допущено порущення процесуальних та міжнародних норм.

11.05.2019 від Публічного акціонерного товариства "Христинівський завод комбікормів і круп" надійшов відзив, в якому зазначено, що рішенням суду вже стягнуто на користь заявника середній заробіток за весь час затримки заробітної плати.

Одним із складових елементів права на справедливий розгляд згідно зі статтею 6 конвенції, є право бути присутнім на розгляду своєї справи (рішення суду у справах «Тьерс та інші проти Сан-маріно», «Романов проти Росії», «Бадер та інші проти Швеції». Вказане право може бути дотримано, зокрема, шляхом належного повідомлення сторонам про розгляд справи судом.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає за можливе здійснювати розгляд скарги, так як сторони належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, учасниками якої вони є, а часткова неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2019 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду є наступні вимоги ОСОБА_1 : 16540,55 грн. - інфляційні, нараховані на суму 6090,39 гри. за період з 27.03.2007 року по 04 місяць 2017 року; 1846,14 грн. - 3% річних, нараховані на суму 6090,39 грн. за період з 27.03.2007 року по 04 місяць 2017 року; 176456,28 грн. середній заробіток за затримку виплати заробітної плати у сумі 1712,94 грн. за період з 09.10.2009 року по 04 місяць 2017 року; 86873,20 грн. - інфляційні; 12143,51 грн. 3% річних; 151249,02 грн. - моральна шкода за незаконне звільнення у 2001 році.

Заявник стверджує, що суму середньомісячного заробітку в розмірі 6 090,39 грн. йому по цей час не виплачено, а отже до цієї суми підлягає застосуванню стаття 625 ЦК України та нарахування 3% річних та інфляційних за невиконання грошових зобов`язань.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний господарський суд, виходив з наступного.

Відповідно до статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справи слід з`ясувати чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейні та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України)".

З огляну на вказані положення чинного законодавства, суд першої інстанції обгрунтовано вимоги ОСОБА_1 про стягнення з банкрута інфляційних та 3% річних визнав протиправними та безпідставними.

Щодо доводів скаржника про нарахування середнього заробітку за затримку виплати заробітної платні у сумі 1712,94 грн. за період з 09.10.2009 по 04 місяць 2017.

Як встановлено господарським судом в ухвалі від 12.04.2018 у цій справі, 08.08.2001 року ОСОБА_1 звільнено з посади голови правління, однак у день звільнення розрахунку з ним проведено не було, належна до виплати сума по заробітній платі складала 1712,94 грн. Вказана сума заробітної плати була виплачена 27.12.2004. Ці обставини встановлені рішенням Уманського міськрайонного суду від 02.10.2009 у справі №2-110-2009.

Отже, оскільки судовим рішенням від 02.10.2009 вже стягнуто на користь заявника середній заробіток за весь час затримки заробітної плати, яка на дату винесення рішення вже була виплачена 27.12.2004, вимога заявника про стягнення з банкрута середнього заробітку у сумі 176 456,28 грн. за затримку виплати заробітної плати у сумі 1712,94 грн. за період з 09.10.2009 року по 04 місяць 2017 року є неправомірною та безпідставною.

Також є недоведеною вимога скаржника про стягнення моральної шкоди, з огляду на наступне.

Звільнення ОСОБА_1 вже було предметом спору у цивільній справі Монастирищенського районного суду Черкаської області №2-33/06 і рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 07.02.2007 на користь заявника вже стягнуто 3000,00 грн. моральної шкоди, пов`язаної з незаконним звільненням.

Згідно статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Також ліквідатор зазначає, що статтею 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

В наслідок визнання боржника банкрутом, а саме, після введення ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Перевіривши та дослідивши подані докази та доводи суду першої інстанції, апеляційний господарський суд вважає, що кредитором ОСОБА_1 не було подано достатніх доказів в обґрунтування своїх вимог викладених в позовній заяві від 13.04.2017, оскільки після визнання ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" банкрутом, а саме з 25.11.2014 року у банкрута не можуть виникати додаткові зобов`язання, крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Оскільки судовим рішенням 02.10.2009 вже стягнуто на користь заявника середній заробіток за весь час затримки заробітної плати, яка на дату винесення рішення вже була виплачена 27.12.2004, вимога заявника про стягнення з банкрута середнього заробітку у сумі 176 456,28 грн. за затримку виплати заробітної плати у сумі 1712,94 грн. за період з 09.10.2009 року по 04 місяць 2017 року є безпідставною.

За таких підстав, суд, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна заява кредитора ОСОБА_1 про стягнення середньомісячного заробітку по день прийняття рішення на підставі рішень судів, стягнення 3% річних, інфляційних та відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Таким чином, посилання та доводи скаржника не знайшли свого підтвердження, в якості підстав скасування судового рішеня під час апеляційного провадження.

Відповідно статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції є таким, що вимогам закону відповідає

Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

Вказані вимоги судом попередньої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення було дотримано.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.02.2019 залишити без змін.

Матеріали справи №05-10-14-01-08/103 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді Б.В. Отрюх

М.А. Руденко

повний текст виготовлено17.07.2019