ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2019 року м. Дніпро Справа № 904/8381/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І. М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І. Л., Широбокової Л.П.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дзержинівське"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2017 р.

( повний текст рішення складено 13.11.2017 р.) у справі № 904/8381/17 ( суддя Суховаров А. В. )

за позовом Публічного акціонерного товариства

комерційного банку "Приватбанк"

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю

"Дзержинівське"

про стягнення за договором банківського обслуговування у розмірі 768 061, 78 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2017 р. у справі № 904/8381/17 позов задоволено. Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дзержинівське" на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" суму 460 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 192 991,30 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 27 600,00 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 87 470,48 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, 11 520,93 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В обгрунтування своїх доводів та заперечень, Скаржник посилається на те, що суд не з`ясував: з якою саме редакцією Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку погодився Відповідач (оскільки на сайті Позивача зазначено їх більше 70 редакцій ); якими доказами підтверджується факт згоди Відповідача на кредитування саме на таких умовах ( відсоткова ставка, пеня, строки повернення кредиту тощо ); якими доказами підтверджується автентичність текстів вказаних документів, які існували на момент укладення Договору, із тими, котрі розміщені на відповідному сайті станом на сьогоднішній день.

Водночас, на думку Скаржника, Договір укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним в частині, що відноситься до кредитного договору, а в цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Нікчемність договору означає відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у даній справі та необхідність відмови у позові у повному обсязі.

При цьому Скаржник зазначає, що судом не було з`ясовано факт нікчемності Договору через недотримання сторонами письмової форми укладення правочину, як наслідок, суд безпідставно прийшов до висновку відносно наявності між сторонами договірних кредитних правовідносин.

Скаржник наголошує на тому, що в будь-якому разі факт не укладення кредитного договору означає, що цей договір не створює жодних правових наслідків. В тому числі цей факт унеможливлює стягнення заборгованості за Договором, на чому наполягає Позивач.

Крім того, на думку Скаржника розрахунок є небгрунтованим, з огляду на те, що Позивачем не було враховано здійснені Відповідачем оплати на загальну суму 146 682,21 грн.

Від комерційного банку "Приватбанк" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, Банк посилається на те, що Відповідач, підписавши заяву про відкриття поточного рахунку та заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 20.01.2015 р., приєднався тим самим до "Умов та правил надання банківських послуг", "Тарифів Банку", що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.pb.ua. які разом із заявою в їх сукупності визначають істотні умови договору банківського обслуговування та підтверджують факт його укладення між сторонами та взяв на себе зобов`язання виконувати умови зазначеного договору.

Крім того, у відзиві Банк посилається на те, що чинним законодавством не встановлено обов`язковість мокрої печатки на договорах, безпосередньо така вимога відсутня в ст. 207 ЦК України, а тому сторони погодили використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення печатки та підпису особи, уповноваженої підписувати договори та угоди до них від імені банку.

Банк також вказує на те, що Позивач надав суду та направив Відповідачу виписку по рахунку Відповідача, що підтверджує використання останнім кредитних коштів. Встановлення Позивачем кредитного ліміту в розмірі 460 000 грн., розрахований Позивачем відповідно формули, наведеної в Умовах, а використання Відповідачем кредитних коштів понад залишок на поточному рахунку та часткове повернення кредиту свідчить про згоду та бажання Відповідача користуватися кредитним лімітом в розмірі 460 000 грн.

Крім того, Банк зазначає про те, що оскільки, умовами договору передбачено нарахування пені протягом 15 років, то нарахування пені поза межами строку, визначеного ст. 232 ГК України є правомірним. На підтвердження правильності розрахунку пені, Позивач надав виписку про нарахування пені за кожний день порушення умов зобов`язання.

Автоматизованою системою документообігу Дніпропетровського апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Верхогляд Т.А. ( доповідач ), судді: Білецька Л.М., Парусніков Ю.Б.,

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.03.2018 р. у справі № 904/8381/17, за клопотанням Скаржника, було призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено спеціалістам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз; для виконання експертизи направлено експерту матеріали справи № 904/8381/17; провадження у справі № 904/8381/17 зупинено до отримання результатів експертизи. Витрати з оплати судової економічної експертизи було покладено на Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дзержинівське".

Указом Президента України від 29.12.2017 р. № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та Донецький апеляційний господарський суд; утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

Відповідно до ч. 5 ст. 31 ГПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

Дніпропетровський апеляційний господарський суд з 03.10.2018 р. припинив здійснення правосуддя у зв`язку із публікацією в газеті "Голос України" повідомлення про початок роботи Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 31 ГПК України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.10.2018 р. колегією суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Орєшкіна Е.В. справу № 904/8381/17 за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дзержинівське" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2017 р. прийнято до свого провадження.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.04.2019 р. погоджено запропонований Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз строк проведення експертизи. Надані сторонами до судового засідання матеріали, необхідні для проведення експертизи залучено до матеріалів справи. Провадження у справі № 904/8381/17 на час проведення експертизи було зупинено. Матеріали справи разом з ухвалою про призначення експертизи направлено до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз для подальшого проведення судової економічної експертизи.

28.05.2019 р. на адресу Центрального апеляційного господарського суду повернулись матеріали справи №904/8381/17 разом з супровідним листом № 254/255-19 від 28.05.2019 р. Дніпропетровського НДІСЕ, яким повідомлено апеляційний суд, що станом на 13.05.2019 р. оплата рахунку Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дзержинівське" проведена не була.

Згідно абз. 2, 3 п. 23 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23.03.2012 р. № 4 витрати пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона. За таких обставин, враховуючи відсутність з боку СТОВ "Дзержинівське" доказів оплати витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи, беручи до уваги відсутність можливості проведення судової експертизи без її оплати, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2019 р. провадження у справі поновлено. Розгляд справи призначено у судове засідання на 16.07.2019 р.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 15.07.2019 р. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Орєшкіної Е.В.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Кузнецової І. Л., Широбокової Л. П.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.07.2019 р. колегією суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П. апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дзержинівське" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2017р. у даній справі № 904/8381/ 17 прийнято до свого провадження.

Відповідач не скористався своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку уповноваженого представника, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаного учасника провадження у справі, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника Відповідача.

У судовому засіданні 16.07.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Позивача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно до ч. 2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі.

Відповідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Положеннями ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20.01.2015 р. між ПАТ КБ "Приватбанк" ( Банк ) та СТОВ "Дзержинівське" ( Клієнт ) підписано заяву про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки, згідно якої Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дзержинівське" приєдналось до Умов та правил надання банківських послуг (надалі - Умови), тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.//privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 20.01.15р. (далі - Договір).

Відповідно до Договору СТОВ "Дзержинівське" було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок № НОМЕР_1 , в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами та правилами надання банківських послуг(далі - Умови).

Згідно п. 3.2.1.1.16 Умов, при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта ( Відповідача у справі ) до Умов і правил надання банківських послуг ( або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" визначає, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

П. 3.2.1.1.1 Умов передбачено, що кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах, кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка та Клієнта.

Відповідно до п. 3.2.1.1.3 Умов, кредит надається в обмін на зобов`язання клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

Згідно п. 3.18.1.8 Умов, проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до Умов і правил надання банківських послуг (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі Угода).

П. 3.2.1.1.6 Умов зазначає, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши Угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, смс - повідомлення або інших).

За умовами п. 3.2.1.1.8 Умов обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта здійснюється з моменту подачі клієнтом до банку заяви на приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та/або з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитної ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов`язань сторонами.

Місцевим господарським судом встановлено, що Банк виконав прийняті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Клієнту ( Відповідачу ) кредитний ліміт у розмірі 460 000, 00 грн., що підтверджується відповідною випискою про рух коштів по рахунку останього.

Згідно п. 3.2.1.4.1 Умов, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт сплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За сумами кредиту, отриманими з 01.02.2015 р., період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо не повинен перевищувати 30 днів ( п. 3.2.1.4.1.1 Умов ).

За сумами кредиту, отриманими з 01.01.2016 р., при наявності дебетового сальдо на поточному рахунку позичальника при закритті банківського дня, проводиться нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 32 (тридцять два) % річних. Списання нарахованих відсотків проводиться по 1-х числах кожного місяця, за попередній місяць ( п. 3.2.1.4.1.2 Умов).

За сумами кредиту, отриманими з 01.01.2016 р. для клієнтів аграрного сектору економіки (основний вид економічної діяльності підприємства відповідає значенню з секції "А" Класифікатору видів економічної діяльності України і така відповідність підтверджена документарно) період використання кредиту з моменту виникнення дебетового сальдо до даті повного погашення дебетового сальдо не повинен перевищувати 270* днів. В випадках, коли повне погашення кредиту не було виконано протягом 270 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо мало бути погашене, починаючи с 271-го* дня кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання Клієнта по погашенню заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 64 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості ( п. 3.2.1.4.1.6 Умов ).

Сплата відсотків за користування кредитом, розрахованих згідно з п.п. 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, проводиться в порядку, зазначеному в п. 3.2.1.1.1, 3.2.1.2.1.4, 3.2.1.2.2.8. Відсотки, несплачені після закінчення періоду безперервного користування кредитом, вважаються простроченими (крім випадків розірвання кредиту згідно з п. 3.2.1.2.3.4). Сплата відсотків може бути проведена Клієнтом також з інших належних йому рахунків у встановленому законом порядку (п. 3.2.1.4.3 Умов).

Згідно п. 3.2.1.4.9 Умов розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати. При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими (п.3.2.1.4.10 Умов).

Клієнт сплачує банку комісію за використання ліміту відповідно до п.п. 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг. Банк може на свій розсуд не стягувати зазначену комісію в разі, якщо максимальне сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній календарний місяць, не перевищувало 100 гривень. Сума стягуваної комісії не менше за 200 грн. (п. 3.2.1.4.4 Умов).

Судом першої інстанції також встановлено, що Відповідач прийняті на себе зобов`язання виконані не належно. Станом на 05.07.2017 р. борг Клієнт перед Банком складає суму 460 000, 00 грн. простроченого кредиту, 192 991, 31 грн. відсотків за користування кредитом, 27 600, 00 грн. несплаченої комісії, насамперед, який підлягає примусовому стягненню.

Причиною виникнення спору є неналежне виконання Відповідачем умов договору банківського обслуговування в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісії та пені за прострочення виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором ( ст. 525 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( ст. 530 ЦК України).

За приписами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ст. 611 ЦК України передбачено, що уразі порушення зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до п. 3.2.1.5.1 Умов при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п. п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту , передбачених п. п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого п. п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному у п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно п. 3.2.1.2.3.4 Умов Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, відповідно до п. 3.2.1.5.4 Умов - нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань, передбаченої п. п. 3.2.1.0.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3, здійснюється протягом п`ятнадцяти років з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано Клієнтом.

З огляду на умови договору та положення "Умов та правил надання банківських послуг" строк повернення кредиту та заборгованості за відсотками та комісії, є таким, що настав. Доказів їх сплати Відповідач суду не надав, доводи Позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував. у зв`язку з чим Банк нарахував пеню у розмірі 87 470, 48 грн. за період з 30.06.2016 р. по 05.07.2017 р.

За викладеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення на користь Позивача 460 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 192 991,30 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 27 600,00 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 87 470,48 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Щодо аргументів викладених в апеляційній скарзі, то як слушно зауважив суд першої інстанції - Відповідач, підписавши заяву про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів та відтисків печатки від 20.01.2015 р., погодився тим самим з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті Приватбанку, в т.ч. і в частині умов щодо кредитування рахунку, та прийняв їх. Тобто, Відповідач своїм підписом на заяві засвідчив факт укладення з Позивачем договору банківського обслуговування та взяв на себе зобов`язання виконувати умови зазначеного договору. Наведеним спростовуються безпідставні твердження Відповідача про відсутність у нього волевиявлення на укладення спірного кредитного договору та відсутність письмової форми договору.

Крім того, відповідно до заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Відповідач погодився з тим, що при укладенні договорів, а також додаткових угод до них та Клієнт допускає використання факсимільного відтворення печатки та підпису особи, уповноваженої підписувати договори та угоди до них від імені банку, здійсненого за допомогою засобів копіювання.

Також, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок місцевого господарського суду про погодження між сторонами істотних умов договору, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, до яких приєднався Відповідач, та які є складовими договору банківського обслуговування, і які визначають всі істотні умови кредитування за послугою "Кредитний ліміт", а саме: визначено предмет договору - кредитний ліміт на поточний рахунок відповідача, зазначено порядок визначення кредитного ліміту, визначено ціну - розмір процентів за користування кредитним лімітом, строк дії договору, а також умови про сплату комісії за користування кредитними коштами, умови повернення кредиту, умови та розмір відповідальності за порушення зобов`язання з повернення кредитного ліміту. Використання Відповідачем кредитних коштів понад залишок на поточному рахунку та часткове повернення кредиту свідчить про згоду та бажання Відповідача користуватися кредитним лімітом в розмірі 460 000 грн.

Стостовно доводів Скаржника щодо сплачених ним коштів у більшому розмірі, то місцевий господарський суд надав належну оцінку вказаним обставинам, здійснивши аналіз виписки про рух коштів та відомостей оборотів та залишків коштів на рахунку Відповідача.

Відповідно до п. 3.2.1.5.1. при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2,3-2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ , яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. В разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному у п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, відповідно до 3.2.1.5.4 Умов - нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань, передбаченої п.3.2.1.0.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3, здійснюється протягом п`ятнадцяти років з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано Клієнтом.

П. 3.2.1.6.1. Умов визначено, що цей договір, а саме - обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку Клієнта, набирає чинності з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання Ліміту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань Сторонами за цим Договором.

Отже, оскільки, умовами договору передбачено нарахування пені протягом 15 років, то як вірно зазначив суд першої інстанції нарахування пені поза межами строку, визначеного ст. 232 ГК України є правомірним.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дзержинівське" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2017 р. у справі № 904/8381/17 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19.07.2019 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя Л.П. Широбокова