СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2019 р. Справа № Б-24/216-09

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Геза Т.Д., суддя Здоровко Л.М.

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,

за участю:

апелянта - Мухітдінов Р .Д. (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 30.03.2016 №1759

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу арбітражного керуючого Мухітдінова Рустама Джурайовича (вх.№ 1737)

на ухвалу господарського суду Харківської області від 20.05.2019

у справі №Б-24/216-09, постановлену суддею Савченко А.А. у приміщенні Господарського суду Харківської області 20.05.2019, повний текст ухвали складено та підписано 20.05.2019),

за заявою Адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, м. Харків,

до Харківського обласного комунального сільськогосподарського підприємства "Декоративне садівництво", м. Харків,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

15.05.2019 до суду надійшла заява ліквідатора (вх.№11829), в якій арбітражний керуючий Мухітдінов Р.Д. просив суд: 1) визнати незаконним та скасувати: п. 1.1 - 1.53 додатку 3 до рішення 14 сесії 5 скликання Харківської міської ради від 04.07.2007 № 142/07 "Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок"; п. 5 та п.п. 5.1 рішення 15 сесії 5 скликання Харківської міської ради від 03.10.2007 № 200/07 "Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок" (в редакції від 21.11.2007); п. 1.1 - 1.53 додатку 6 до рішення 15 сесії 5 скликання Харківської міської ради від 03.10.2007 № 200/07 "Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок"; п. 32.1 додатку 2 до рішення 16 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про внесення змін до рішень сесій Харківської міської ради" від 21.11.2007 № 245/07; 2) визнати недійсними державні акти, перелік яких зазначено в заяві; 3) визнати недійсними договори оренди, укладені між ОСОБА_2 та ТОВ "Агро-Успіх" на земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1 (м. Харків АДРЕСА_1 , НОМЕР_9 (АДРЕСА_5), НОМЕР_5 (АДРЕСА_6 ), НОМЕР_10 (АДРЕСА_7 ), НОМЕР_11 ( АДРЕСА_3 ); 4) витребувати з незаконного володіння земельні ділянки у осіб, зазначених у заяві; 5) скасувати з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказані у заяві записи; 6) судові витрати стягнути з відповідачів на користь позивача.

Заява обґрунтована тим, що в постійному користуванні у ХОКСП "Декоративне садівництво" на підставі державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_7 від 30.04.1996, зареєстрованому в книзі державних актів на право постійного користування землею № 79, виданому відповідно до рішення виконкому Харківської міської ради народних депутатів від 17.04.1996 № 301, перебувала земельна ділянка площею 166,8407 га, розташована у межах міста Харкова. 15.11.2007 ОСОБА_3 , який перебував на посаді директора ХОКСП "Декоративне садівництво", всупереч вимог статуту без погодження з Харківською обласною радою направив на ім`я Харківського міського голови лист № 101/1 про припинення права постійного користування земельною ділянкою загальною площею 106 га в межах державного акту на право постійного користування землею від 30.04.1996 (реєстраційний № 79 серія НОМЕР_12) в Орджонікідзевському районі м. Харкова. В подальшому, в тому числі з використанням вищевказаного листа ОСОБА_3 , частина зазначеної земельної ділянки, загальною площею 106 га була неправомірно відчужена з постійного користування ХОКСП "Декоративного садівництва" рішеннями сесії Харківської міської ради та передана у власність 53 громадян для ведення особистого селянського господарства по 2 га. Так, п. 1 рішення 14 сесії 5 скликання Харківської міської ради від 04.07.2007 №142/07 "Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок" надано дозвіл на розробку проектів відведення земельних ділянок громадянам України, надано дозвіл на розробку проектів відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах державного акту на право постійного користування землею від 30.04.1996. Після цього, п. 5 рішення 15 сесії 5 скликання Харківської міської ради від 03.10.2007 № 200/07 "Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок" передано у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах державного акту на право постійного користування землею від 30.04.1996 (реєстраційний № 79 серія НОМЕР_13) громадянам України, зазначеним у додатку 6 до цього рішення. В подальшому, як зазначає ліквідатор, відповідно до п. 32.1. додатку 2 до рішення 16 сесія 5 скликання Харківської міської ради від 21.11.2007 № 245/07 "Про внесення змін до рішень сесій Харківської міської ради" у п. 5.1. рішення Харківської міської ради від 03.10.2007 № 200/07 внесені зміни та викладено його в наступній редакції: "5.1. Припинити Харківському обласному комунальному сільськогосподарському підприємству "Декоративне садівництво" право постійного користування частиною земельної ділянки загальною площею 106 га по за його добровільною відмовою (лист від 15.11.2007 № 101/1). Харківському обласному комунальному сільськогосподарському підприємству "Декоративне садівництво" звернутися до Харківського міського управління земельних ресурсів для внесення змін до державного акту на право постійного користування землею від 30.04.1996 реєстраційний № 79".

Зі змісту заяви ліквідатора вбачається, що в подальшому, управлінням земельних ресурсів у м. Харкові видано 53 державних акта про право власності на земельні ділянки, а також вказаним земельним ділянкам присвоєні кадастрові номери, після чого деякими громадянами відчужено земельні ділянки, що входять в межі державного акту на право постійного користування землею від 30.04.1996 (реєстраційний № 79 серія НОМЕР_13) третім особам, також, частина земельних ділянок передано в іпотеку. Отже, на думку ліквідатора земельна ділянка незаконно вибула з володіння та постійного користування ХОКСП "Декоративного садівництва".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.05.2019 повернуто ліквідатору ХОКСП "Декоративне садівництво" арбітражному керуючому Мухітдінову Р.Д. заяву (вх. № 11829 від 15.05.2019) та додані до неї документами всього на 355 аркушах, у тому числі квитанцію № 2 від 14.05.2019 про сплату судового збору в розмірі 3880,42 грн.

Ухвала місцевого господарського суду з посиланням на ст. 174 Господарського процесуального кодексу України та ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мотивована тим, що не передбачено діючим законодавством можливості звернення боржника (ліквідатора) в межах провадження у справі про його банкрутство з вимогами про відновлення становища, яке існувало до порушення справи про банкрутство, а також не можливий розгляд у межах справи про банкрутство усіх без виключення спорів за участю боржника чи вимог за заявами боржника до третіх осіб.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Арбітражний керуючий Мухітдінов Рустам Джурайович з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу господарського суду Харківської області від 20.05.2019 у справі №Б-24/216-09 скасувати, справу направити для розгляду до Господарського суду Харківської області.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що розгляд спорів з майновими вимогами за позовами арбітражних керуючих при реалізації ними повноважень щодо повернення майна банкрута до ліквідаційної маси, законодавцем віднесено до підсудності господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, без порушення окремих справ позовного провадження.

Крім того, апелянт зазначає про те, що оскаржувана ухвала постановлена з невідповідністю висновків, викладених в ухвалах господарського суду Харківської області від 12.04.2019 та 07.05.2019, в яких не було зазначено такого недоліку заяви, як порушення правил об`єднання вимог.

Провадження у Східному апеляційному господарському суді.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 колегією суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Бородіної Л.І., судді Шутенко І.А. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Мухітдінова Рустама Джурайовича на ухвалу господарського суду Харківської області від 20.05.2019 у справі №Б-24/216-09 та призначено справу №Б-24/216-09 до розгляду на 16.07.2019.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 15.07.2019 у зв`язку з відпусткою судді Бородіної Л.І. та судді Шутенко І.А. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Гези Т.Д. судді Здоровко Л.М.

У судовому засіданні 16.07.2019 апелянт підтримав свою позицію, викладену в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу господарського суду Харківської області від 20.05.2019 скасувати, справу направити для розгляду до Господарського суду Харківської області

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Постановою господарського суду Харківської області від 02.06.2010 Комунальне сільськогосподарське підприємство "Декоративне садівництво" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором Корчана С.П.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.01.2017 припинено обов`язки арбітражного керуючого Корчана С.П. як ліквідатора банкрута. Призначено ліквідатором ХОКСП "Декоративне садівництво" арбітражного керуючого Немашкалова В.М.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.09.2018 припинено обов`язки арбітражного керуючого Немашкалова В.М. як ліквідатора у справі. Призначено ліквідатором ХОКСП "Декоративне садівництво" арбітражного керуючого Мухітдінова Р.Д.

Позиція Східного апеляційного господарського суду.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стаття 6 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями".

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001 зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Станом на момент розгляду заяви ліквідатора Харківське обласне комунальне сільськогосподарське підприємство "Декоративне садівництво" перебуває на стадії ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України № 2343-ХІІ до внесення змін Законом України № 4212-VІ від 22.12.2011) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно з ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції з 19.01.2013 внесено доповнення до статті 16 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) частиною такого змісту: "справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини 1 статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство", а також доповнено частину 1 статті 12 пунктом 7 про підвідомчість господарським судам справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство. Перелік таких майнових вимог законодавцем не обмежено, однак передбачено винятки щодо спорів, пов`язаних з визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів) за позовом контролюючих органів, визначених Податковим кодексом України.

Такі зміни щодо виключної підсудності певних категорій спорів судам, у провадженні яких перебуває справа про банкрутство, набрали чинності з 19.01.2013.

Господарський процесуальний кодекс України встановлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункти 1, 8, 10, 15 частини першої статті 20 цього Кодексу).

Відновлення становища, яке існувало до порушення, як спосіб захисту цивільного права та інтересу передбачено пунктом 4 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України і застосовується в тому разі, якщо покладення обов`язку на особу, яка його порушила, припинити дії не відновлює повністю суб`єктивне право, а цього можна досягти вчиненням інших передбачених законом заходів.

За приписами ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Вказана норма права передбачає концентрацію спорів про витребування майна банкрута у добросовісного набувача або з чужого незаконного володіння (віндикаційні позови) в межах справи про банкрутство, що забезпечує реалізацію контролю суду в провадженні якого перебуває справа про банкрутство за діяльністю боржника.

Проте наведеною нормою права не передбачено можливості звернення боржника в межах провадження у справі про його банкрутство з немайновими вимогами про відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом визнання незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ліквідатором у відповідній заяві поряд із віндикаційним способом захисту обрано і спеціальний спосіб захисту, при цьому, як зазначено вище, вимоги щодо визнання незаконними та скасування пунктів рішень Харківської міської ради від 04.07.2007, 03.10.2007, 21.11.2007, а також визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки від 27.12.2007, 28.12.007, 15.04.2008 не є майновими та за змістом направлені на відновлення становища, яке існувало до порушення провадження у справі про банкрутство ХОКСП «Декоративне садівництво».

Частина 4 статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» підлягає застосуванню лише в разі, якщо вимога пред`являється до боржника під час провадження у справі про його банкрутство; вимога має бути майновою або про недійсність правочину з боржником у цій справі про банкрутство.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 у справі №907/574/16.

У межах справи про банкрутство не вбачається можливим розгляд усіх без виключення спорів за участю боржника чи вимог за заявами боржника до третіх осіб та не передбачено можливості звернення боржника (ліквідатора) в межах провадження у справі про його банкрутство з вимогами про відновлення становища, яке існувало до порушення справи про банкрутство.

А також відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора.

Однак, як вбачається з заяви ліквідатора, останній просить визнати недійсними договори оренди, укладені між ОСОБА_2 та ТОВ «Агро-Успіх», а також просить витребувати з незаконного володіння земельні ділянки в осіб, які не є учасниками провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність об`єднання вимог в заяві ліквідатора від 15.05.2019 №11829.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

Апелянт посилається на те, що розгляд спорів з майновими вимогами за позовами арбітражних керуючих при реалізації ними повноважень щодо повернення майна банкрута до ліквідаційної маси, законодавцем віднесено до підсудності господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, без порушення окремих справ позовного провадження.

Однак, дане твердження не спростовує висновків суду першої інстанції про неправильне об`єднання в заяві від 15.05.2019 №11829 вимог, в тому числі, які повинні розглядатися в позовному провадженні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що вимогами ліквідатора, зокрема, були визнання недійсними договорів оренди, укладених між ОСОБА_2 та ТОВ "Агро-Успіх" та витребування з незаконного володіння земельних ділянок у осіб, зазначених у заяві. Тобто стороною договорів оренди, які просить ліквідатор визнати недійсними, не є боржник у справі про банкрутство ХОКСП «Декоративне садівництво».

Посилання апелянта на ухвалу суду від 12.04.2019 про залишення заяви арбітражного керуючого без руху, в якій не зазначено підстави, які відображені в оскаржуваній ухвалі, є необґрунтованим, оскільки предметом апеляційного розгляду є ухвала господарського суду Харківської області від 20.05.2019, крім того, у відповідності до норм чинного законодавства ухвала суду про залишення позову без руху не оскаржується в апеляційному порядку.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що висновки, викладені в ухвалі господарського суду Харківської області від 20.05.2019 у справі Б-24/216-09, ґрунтуються на чинному законодавстві та зроблені при належному повному та об`єктивному дослідженні обставин справи. Судова колегія не вбачає правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника спростовуються матеріалами справи, документально не підтверджені та не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду.

Враховуючи положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України та зважаючи на те, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати у вигляді судового збору, який сплачений апелянтом за звернення з апеляційною скаргою, відшкодуванню не підлягають та покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 253, 254, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Мухітдінова Рустама Джурайовича залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 20.05.2019 у справі №Б-24/216-09 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 22.07.2019.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Т.Д. Геза

Суддя Л.М. Здоровко