ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"09" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1279/19

Господарський суд Одеської області у складі колегії суддів:

Головуючий Гут С.Ф.

при секретарі судового засідання Борисовій Н.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: Маловічко І.В. на підставі довіреності № 5 від 10.01.2019р.;

Від відповідача: не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтрон-Україна» до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Оілс Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Білгород-Дністровський елеватор» про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Газтрон-Україна звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО № 1304/19) до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю Іст Оілс Україна та Товариства з обмеженою відповідальністю Білгород-Дністровський елеватор про визнання договору поставки сільськогосподарської продукції № 3011/2018-1 недійсним та застосування наслідків недійсності правочину у вигляді двосторонньої реституції.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.05.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та підготовче засідання призначити на "06" червня 2019 р. о 10:20 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.06.2019р. було відкладено підготовче засідання на "27" червня 2019 р. о 09:45 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.06.2019р. було закрито підготовче провадження у справі №916/1279/19 із призначенням справи до судового розгляду по суті на "09" липня 2019 р. о 09:30 год.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Газтрон-Україна» позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідачі в засідання суду призначені на 06.06.2019р., 27.06.2019р. та 09.07.2019 р. не з`явилися. Ухвали Господарського суду Одеської області від 10.05.2019р., 06.06.2019р. та 27.06.2019р. були направлені за належними адресами відповідачів, однак поштові повідомлення про направлення зазначених ухвал на адреси відповідачів повернулися до суду не врученими.

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Одеської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Іст Оілс Україна», відзив на позовну заяву не надав, свого права на захист не використав.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Білгород-Дністровський елеватор», відзив на позовну заяву не надав, свого права на захист не використав.

За приписами ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані позивачем докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

30.11.2018р. між позивачем ТОВ Газтрон-Україна та відповідачем ТОВ Іст Оілс Україна укладено договір поставки сільськогосподарської продукції № 3011/2018-1, відповідно до якого ТОВ Іст Оілс Україна (Постачальник) зобов`язується поставити, а ТОВ Газтрон-Україна (Покупець) прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію (Товар), ціна та порядок її визначення, найменування, асортимент, строки і умови поставки якого передбачені у цьому Договорі, додатках та Додаткових угодах до цього Договору.

Згідно п. 3.1 Договору постачальник поставляє Товар на наступних умовах («Інкотермс» у редакції 2010 року в частині, що не суперечить умовам даного Договору і додаткових угод до нього): EXW - назва підприємства, адреса, вказані у відповідній додатковій згоді до даного Договору; та/або FCA - станція або пункт відправлення на території, вказаній у відповідній додатковій угоді до даного Договору; та/або СРТ - станція або пункт призначення, вказані у відповідній додатковій угоді до даного Договору. Базис та умови поставки можуть бути змінені за згодою Сторін шляхом зазначення про таке у відповідній додатковій угоді до цього Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору строки поставки кожної партії Товару або її частини визначаються в Додаткових угодах до цього Договору з урахуванням цього Договору.

Згідно п. 3.7 Договору остаточна кількість поставленого Товару визначається видатковою накладною.

У відповідності до п. 2.3 Договору порядок оплати Товару визначається Додаткових угодах до даного Договору, що укладаються Сторонами при поставці кожної окремої парти Товару.

Як зазначає позивач, відповідно до Додаткових угод № 1 від 30.11.2018р. та № 2 від 30.11.2018р. ТОВ Іст Оілс Україна було зобов`язане поставити на користь ТОВ Газтрон-Україна на виконання умов договору поставки сільськогосподарської продукції № 3011/2018-1 від 30.11.2018р. пшеницю 3-го класу масою 600,00 т та пшеницю 6-го класу масою 1 400,00 т. Так, п. 3 зазначених Додаткових угод встановлено, що постачальник зобов`язується поставити на користь Покупця загальну кількість Товару протягом 90 днів з, моменту підписання відповідної Додаткової угоди шляхом переоформлення товару на склад зберігання - ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор" Одеська область, м. Білгород Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, буд. 16. з оформленням акту приймання-передач Товару.

У відповідності до пунктів 5 відповідних Додаткових угод ці Додаткові угоди є невід`ємною частиною основного Договору, складені у двох екземплярах, які мають однакову юридичну силу, по одному - для кожної Сторони, та діє з урахуванням вимог та умов основного Договору.

Згідно пунктів 4 Додаткових угод оплата Товару здійснюється згідно з видатковими накладними, що підтверджують поставку Покупцю Товару, протягом 90 банківський днів з моменту (дати) поставки Товару.

Товариство з обмеженою відповідальністю Газтрон-Україна в позовній заяві зазначає, що під час укладення оспорюваного договору поставки сільськогосподарської продукції № 3011/2018-1 від 30.11.2018р. представником ТОВ Іст Оілс Україна було запропоновано ТОВ Газтрон-Україна укласти договір складського зберігання зерна з ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор" з метою фактичного виконання умов Договору та Додаткових угод до нього за спільною адресою місцезнаходження відповідачів - ТОВ Іст Оілс Україна та ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор".

Так, 26 листопада 2018 р. між відповідачем - ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор (Зерновий склад) та позивачем ТОВ Газтрон-Україна (Поклажодавець) укладено Договір складського зберігання № 72/Т/18, відповідно до якого Поклажодавець зобов`язується передати Зерновому складу плоди зернових, зернобобових та олійних культур (надалі - зерно) за заліковою вагою в кількості, яка визначається по фактичній кількості зерна, що надійшло від Поклажодавця і засвідчується відповідними складськими документами, а Зерновий склад зобов`язується прийняти таке зерно для зберігання, при необхідності довести його до необхідних кондицій умов зберігання, на визначених цим договором умовах і в установлений строк повернути його Поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, у стані, передбаченому цим договором та законодавством.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору поставки сільськогосподарської продукції № 3011/2018-1 від 30.11.2018р. та Додаткових угод до нього 30.11.2018 р. ТОВ Іст Оілс Україна та ТОВ Газтрон-Україна складено та підписано видаткову накладну № 760 на товар: пшеницю 3-го класу масою 600,00 т та пшеницю 6-го класу масою 1 400,00 т, на підставі якої виставлено рахунок № 239 від 30.11.2018р. на оплату поставленого товару вартістю 12 585000,000грн.

Крім того, 30.11.2018р. ТОВ Іст Оілс Україна, ТОВ Газтрон-Україна та ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор" складено тристоронній акт приймання-передавання № БДЕ00000366 та № БДЕ00000367, відповідно до якого ТОВ Іст Оілс Україна передав, ТОВ Газтрон-Україна отримав, а ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор" отримав на збереження товар, а саме: пшеницю 3-го класу масою 600,00 т та пшеницю 6-го класу масою 1 400,00 т.

Позивач зауважує, що на виконання п. 8.5 Договору за результатами зазначеної господарської операції Постачальником складена та зареєстрована в реєстрі податкова накладна № 123 від 30.11.2018р., та відповідно, дана господарська операція відображена в податковому та бухгалтерському обліку ТОВ «Газтрон-Україна».

Крім зазначеного, 19.12.2018р. позивачем було частково сплачено на користь відповідача ТОВ Іст Оілс Україна вартість поставленого товару у розмірі 1 071923,27 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ОР11226 від 19.12.2018 р.

Позивач зазначає, що ТОВ «Газтрон-Україна» було надіслано на адресу ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор" листи (вих. № 01/02-2 від 06.02.2019р., вих. № 01/02-3 від 06.02.2019р.) на предмет отримання відомостей щодо умов зберігання та якості зерна, переданого ТОВ «Газтрон-Україна» на зберігання, повідомлено про намір огляду зерна за місцем зберігання та про намір відвантаження зерна, а саме: пшениці 3-го класу масою 600,00 т та пшениці 6-го класу масою 1 400,00 т, однак, станом на дату подачі позову до Господарського суду Одеської області відповіді від ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор" на адресу ТОВ «Газтрон-Україна» не надходило.

Так, позивач у своїй позовній заяві вказує на те, що відповідно до бази даних «Ю контрол» засновниками ТОВ Іст Оілс Україна та ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор" є одна й та сама особа, а саме компанія Форте Інтелідженс ЛТД (FORTE INLLIGENCE LTD) що, на думку позивача, свідчить про їх пов`язаність та підконтрольність.

Крім того, позивачу стало відомо що в провадженні Головного слідчого управління СБУ перебуває кримінальне провадження № 000026 від 02.02.2019р. за фактом вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 258-5, ч.5. ст. 191 КК України. (в жовтня 2018 службовими особами суб`єктів підприємницької діяльності аграрного сектору економіки України, які входять до складу ГК «Агроінвестгруп» а саме ТОВ «Білгород-Дністровський елеватор» ()..., ТОВ «Іст Оілс Україна» укладали договори на складське зберігання зернових (пшениця 3 та 6 класу, соняшник, кукурудза тощо) а потім, починаючи з жовтня 2018 року посадові особи вказаних суб`єктів господарювання за вказівками фактичних власників ГК «Агроінвестгруп» не маючи намір здійснювати зберігання зернових організували незаконну схему безпідставного вивезення зернових зі складських потужностей. Наразі на складські потужності накладені арешти, Товар визнаний речовим доказом.

Так, органами досудового розслідування встановлено, що ТОВ „Білгород-Дністровський елеватор» з метою документального оформлення нікчемних правочинів, для отримання податкової вигоди шляхом декларування штучного податкового кредиту та зменшення своїх зобов`язань перед бюджетом та переведення безготівкових коштів у готівку на території м. Одеса, м. Київ, м. Запоріжжя та інших регіонів України, здійснюють документальне оформлення таких незаконних операції за рахунок відображення фінансово-господарських взаємовідносин з рядом сумнівних підприємств. А саме, діяльність угрупування зводиться до придбання ТМЦ у вигляді пшениці та кукурудзи за готівку у фермерських сільськогосподарських господарств та документального оформлення через вищевказані підконтрольні підприємства. Слідством встановлено, що у вказаній схемі ухилення від сплати податків та маніпулювання податковою звітністю задіяна TOB Іст Оілс Україна (код 37089765), так як в період 2017 - 2018р.р. ТОВ Іст Оілс Україна (код 37089765) здійснило нібито реалізацію пшениці та кукурудзи в адресу ТОВ „Білгород-Дністровський елеватор» на загальну суму - 173 951 800,62 грн., в тому числі ПДВ 28 991966, 77 грн. та нібито придбало послуги зберігання пшениці та кукурудзи, навантаження, оформлення документів та інші послуги на загальну суму -153 890 933,82 грн., в тому числі ПДВ - 25 648 488,97 грн.

Так, позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на положення ст. 180 Господарського кодексу України, відповідно до якої зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст. 230. Цивільного кодексу України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Згідно положень ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Уразі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

На підставі вищенаведеного, враховуючи той факт, що при укладенні оспорюваного Договору поставки сільськогосподарської продукції № 3011/2018-1 від 30.11.2018р. відповідачами було введено позивача в оману відносно істотних умов Договору, а саме щодо факту існування предмету Договору, а саме: пшениці 3-го класу масою 600,00 т та пшениці 6-го класу масою 1 400,00 т, якого фактично не існувало на момент укладення Договору так як мали місце фіктивні господарські операції з метою отримання ТОВ „Білгород-Дністровський елеватор» податкової вигоди, та включення в Додаткові угоди № 1 від та № 2 від 30.11.2018р. до Договору поставки сільськогосподарської продукції № 3011/2018-1 від 30.11.2018р. пунктів 3, відповідно до яких Товар був пере переоформлений на склад зберігання ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор", чого фактично не було здійснено, Договір поставки сільськогосподарської продукції № 3011/2018-1 від 30.11.2018р. є недійсним, а тому відповідач ТОВ ІСТ ОІЛС УКРАЇНА зобов`язаний повернути позивачу ТОВ «Газтрон-Україна» все, що він отримав на виконання недійсного правочину, а саме вартість товару, сплачену ТОВ «Газтрон-Україна» на користь ТОВ ІСТ ОІЛС УКРАЇНА відповідно до платіжного доручення № ОР11226 від 19.12.2018 р. у розмірі 1 071923,27 грн.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Положення ст.202 Цивільного кодексу України передбачають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.627, ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Положеннями ч.ч.1, 2, 3 ст.215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч.1 ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.234 Цивільного кодексу України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Такий правочин завжди укладається умисно. Ознака фіктивності повинна бути властива діям обох сторін правочину. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Положення п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 6.11.2009р. №9 звертають увагу судів на те, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Отже, в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Як встановлено судом, правовідносини між ТОВ «Газтрон-Україна» та ТОВ ІСТ ОІЛС УКРАЇНА виникли на підставі Договору поставки сільськогосподарської продукції № 3011/2018-1 від 30.11.2018р., відповідно до якого ТОВ Іст Оілс Україна (Постачальник) зобов`язується поставити, а ТОВ Газтрон-Україна (Покупець) прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію (Товар), ціна та порядок її визначення, найменування, асортимент, строки і умови поставки якого передбачені у цьому Договорі, додатках та додаткових угодах до цього Договору.

У відповідності до п. 8.1 Договору він вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і поставленням печаток сторін і діє до 31.12.2018р., а в частині виконання зобов`язань до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Згідно п. 3.1 Договору постачальник поставляє Товар на наступних умовах («Інкотермс» у редакції 2010 року в частині, що не суперечить умовам даного Договору і додаткових угод до нього): EXW - назва підприємства, адреса, вказані у відповідній додатковій згоді до даного Договору; та/або FCA - станція або пункт відправлення на території, вказаній у відповідній додатковій угоді до даного Договору; та/або СРТ - станція або пункт призначення, вказані у відповідній додатковій угоді до даного Договору. Базис та умови поставки можуть бути змінені за згодою Сторін шляхом зазначення про таке у відповідній додатковій угоді до цього Договору.

Згідно п. 3.2 Договору строки поставки кожної партії Товару або її частини визначаються в Додаткових угодах до цього Договору з урахуванням цього Договору.

Відповідно до Додаткових угод № 1 від 30.11.2018р. та № 2 від 30.11.2018р. ТОВ Іст Оілс Україна було зобов`язане поставити на користь ТОВ Газтрон-Україна на виконання умов договору поставки сільськогосподарської продукції № 3011/2018-1 від 30.11.2018р. пшеницю 3-го класу масою 600,00 т та пшеницю 6-го класу масою 1 400,00 т. Так, п. 3 зазначених Додаткових угод встановлено, що постачальник зобов`язується поставити на користь Покупця загальну кількість Товару протягом 90 днів з, моменту підписання відповідної Додаткової угоди шляхом переоформлення товару на склад зберігання - ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор" Одеська область, м. Білгород Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, буд. 16. з оформленням акту приймання-передач Товару.

У відповідності до пунктів 5 відповідних Додаткових угод ці Додаткові угоди є невід`ємною частиною основного Договору, складені у двох екземплярах, які мають однакову юридичну силу, по одному - для кожної Сторони, та діє з урахуванням вимог та умов основного Договору.

Згідно пунктів 4 Додаткових угод оплата Товару здійснюється згідно з видатковими накладними, що підтверджують поставку Покупцю Товару, протягом 90 банківський днів з моменту (дати) поставки Товару.

На виконання пунктів 3 Додаткових угод № 1 та № 2 від 30.11.2018р. між відповідачем - ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор (Зерновий склад) та позивачем ТОВ Газтрон-Україна (Поклажодавець) укладено договір складського зберігання № 72/Т/18, відповідно до якого Поклажодавець зобов`язується передати Зерновому складу плоди зернових, зернобобових та олійних культур (надалі - зерно) за заліковою вагою в кількості, яка визначається по фактичній кількості зерна, що надійшло від Поклажодавця і засвідчується відповідними складськими документами, а Зерновий склад зобов`язується прийняти таке зерно для зберігання, при необхідності довести його до необхідних кондицій умов зберігання, на визначених цим договором умовах і в установлений строк повернути його Поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, у стані, передбаченому цим договором та законодавством.

Так, на виконання умов Договору поставки сільськогосподарської продукції № 3011/2018-1 від 30.11.2018р. та Додаткових угод до нього 30.11.2018 р. ТОВ Іст Оілс Україна та ТОВ Газтрон-Україна складено та підписано видаткову накладну № 760 на товар: пшеницю 3-го класу масою 600,00 т та пшеницю 6-го класу масою 1 400,00 т, на підставі якої виставлено рахунок № 239 від 30.11.2018р. на оплату поставленого товару вартістю 12 585000,000грн.

Матеріали справи містять платіжне доручення № ОР11226 від 19.12.2018 р. про сплату ТОВ Газтрон-Україна на користь ТОВ Іст Оілс Україна вартості поставленого Товару у розмірі 1 071923,27 грн.,

Судом встановлено, що 30.11.2018р. ТОВ Іст Оілс Україна, ТОВ Газтрон-Україна та ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор" складено тристоронній акт приймання-передавання № БДЕ00000366 та № БДЕ00000367, відповідно до якого ТОВ Іст Оілс Україна передав, ТОВ Газтрон-Україна отримав, а ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор" отримав на збереження товар, а саме: пшеницю 3-го класу масою 600,00 т та пшеницю 6-го класу масою 1 400,00 т.

Позивачем ТОВ «Газтрон-Україна», надіслано на адресу ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор" листи (вих. № 01/02-2 від 06.02.2019р., вих. № 01/02-3 від 06.02.2019р.) на предмет отримання відомостей щодо умов зберігання та якості зерна, переданого ТОВ «Газтрон-Україна» на зберігання, повідомлено про намір огляду зерна за місцем зберігання та про намір відвантаження зерна, а саме: пшениці 3-го класу масою 600,00 т та пшениці 6-го класу масою 1 400,00 т, однак, станом на дату подачі позову до Господарського суду Одеської області відповіді від ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор" на адресу ТОВ «Газтрон-Україна» не надходило.

В ході розгляду справи № 916/1279/19 суду стало відомо, що в провадженні Головного слідчого управління СБУ перебуває кримінальне провадження № 000026 від 02.02.2019р. за фактом вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 258-5, ч.5. ст. 191 КК України. (в жовтня 2018 службовими особами суб`єктів підприємницької діяльності аграрного сектору економіки України, які входять до складу ГК «Агроінвестгруп» а саме ТОВ «Білгород-Дністровський елеватор» ()..., ТОВ «Іст Оілс Україна» укладали договори на складське зберігання зернових (пшениця 3 та 6 класу, соняшник, кукурудза тощо) а потім, починаючи з жовтня 2018 року посадові особи вказаних суб`єктів господарювання за вказівками фактичних власників ГК «Агроінвестгруп» не маючи намір здійснювати зберігання зернових організували незаконну схему безпідставного вивезення зернових зі складських потужностей. Наразі на складські потужності накладені арешти, Товар визнаний речовим доказом.

Так, органами досудового розслідування встановлено, що ТОВ „Білгород-Дністровський елеватор» з метою документального оформлення нікчемних правочинів, для отримання податкової вигоди шляхом декларування штучного податкового кредиту та зменшення своїх зобов`язань перед бюджетом та переведення безготівкових коштів у готівку на території м. Одеса, м. Київ, м. Запоріжжя та інших регіонів України, здійснюють документальне оформлення таких незаконних операції за рахунок відображення фінансово-господарських взаємовідносин з рядом сумнівних підприємств. А саме, діяльність угрупування зводиться до придбання ТМЦ у вигляді пшениці та кукурудзи за готівку у фермерських сільськогосподарських господарств та документального оформлення через вищевказані підконтрольні підприємства. Слідством встановлено, що у вказаній схемі ухилення від сплати податків та маніпулювання податковою звітністю задіяна ТОВ Іст Оілс Україна (код 37089765), так як в період 2017 - 2018р.р. ТОВ Іст Оілс Україна (код 37089765) здійснило нібито реалізацію пшениці та кукурудзи в адресу ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор" на загальну суму - 173 951 800,62 грн., в тому числі ПДВ 28 991966, 77 грн. та нібито придбало послуги зберігання пшениці та кукурудзи, навантаження, оформлення документів та інші послуги на загальну суму 153 890 933,82 грн., в тому числі ПДВ - 25 648 488,97 грн.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 статті 207 Господарського кодексу України передбачено самостійні окремі підстави недійсності господарського зобов`язання; може бути визнано недійсним повністю або в частині господарське зобов`язання, що: 1) не відповідає вимогам закону, 2) вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави або суспільства, 3) укладено учасниками господарських правовідносин з порушенням хоча б одним з них спеціальної компетенції (спеціальної правосуб`єктності). Відповідно до частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частиною 1 статті 230 Цивільного кодексу України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину (наприклад, у зв`язку з ненаданням технічної чи іншої документації, в якій описуються властивості речі).

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. При обмані наслідки правочину, що вчиняється, є відомими й бажаними для однієї зі сторін.

Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

На підставі вищенаведеного, враховуючи той факт, що засновниками відповідачів - ТОВ Іст Оілс Україна та ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор" є одна й та сама особа, а саме компанія Форте Інтелідженс ЛТД (FORTE INLLIGENCE LTD), на підставі матеріалів справи, на думку суду, свідчить про узгодженість дій останніх направлену на оформлення нікчемних правочинів з метою отримання податкової вигоди. Так, укладаючи Договір поставки сільськогосподарської продукції № 3011/2018-1 від 30.11.2018р. та Додаткові угоди до нього, якими, зокрема, встановлено порядок передачі сільськогосподарської продукції на зберігання ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор", у відповідачів ТОВ Іст Оілс Україна та ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор" був відсутній намір щодо фактичного виконання умов оспорюваного Договору, що свідчить про недійсність такого правочину.

Так, керуючись положеннями ст. ст. 216, 230 Цивільного кодексу України суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі та застосування до відповідача - ТОВ Іст Оілс Україна, наслідків недійсності Договору поставки сільськогосподарської продукції № 3011/2018-1 від 30.11.2018р. у вигляді повернення коштів, що були сплачені ТОВ Газтрон-Україна на користь ТОВ Іст Оілс Україна згідно платіжного доручення № ОР11226 від 19.12.2018 р. у розмірі 1 071923,27 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачами у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано, в судові засідання відповідачі не з`являлися хоча заздалегідь повідомлялися про дату час та місце судового засідання.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору, за подання позову, покладаються на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 20, 73, 74, 76, 86, 130, 165, 231, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтрон-Україна» (вул. Євгена Коновальця, б. 36, прим.45А, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ - 34048506) до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Оілс Україна» (вул. Праці, б. 8, офіс 32/3, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001, код ЄДРПОУ - 37089765) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Білгород-Дністровський елеватор» (вул. Чигоріна,б. 18, м. Київ 42, 01042, код ЄДРПОУ - 40043961) про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину у вигляді двосторонньої реституції задовольнити.

2. Визнати недійсним Договір поставки сільськогосподарської продукції № 3011/2018-1 від 30.11.2018р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іст Оілс Україна» (вул. Праці, б. 8, офіс 32/3, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001, код ЄДРПОУ - 37089765) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газтрон-Україна» (вул. Євгена Коновальця, б. 36, прим.45А, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ - 34048506).

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Оілс Україна» (вул. Праці, б. 8, офіс 32/3, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001, код ЄДРПОУ - 37089765) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтрон-Україна» (вул. Євгена Коновальця, б. 36, прим.45А, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ - 34048506) кошти у розмірі 1 071923,27 /один мільйон сімдесят одна тисяча дев`ятсот двадцять три гривні двадцять сім копійок/ грн., сплачені на виконання Договору поставки сільськогосподарської продукції № 3011/2018-1 від 30.11.2018р. згідно платіжного доручення № ОР11226 від 19.12.2018 р.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Оілс Україна» (вул. Праці, б. 8, офіс 32/3, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001, код ЄДРПОУ - 37089765) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтрон-Україна» (вул. Євгена Коновальця, б. 36, прим.45А, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ - 34048506) витрати по сплаті судового збору у розмірі 960,50 /дев`ятсот шістдесят гривень п`ятдесят копійок/ грн. 00 коп.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Білгород-Дністровський елеватор» (вул. Чигоріна,б. 18, м. Київ 42, 01042, код ЄДРПОУ - 40043961)на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтрон-Україна» (вул. Євгена Коновальця, б. 36, прим.45А, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ - 34048506) витрати по сплаті судового збору у розмірі 960,50 /дев`ятсот шістдесят гривень п`ятдесят копійок/ грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Накази видати в порядку ст.327 ГПК України

Повне рішення складено 19 липня 2019 р.

Суддя С.Ф. Гут