ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2019м. ДніпроСправа № 904/1939/19

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі регіональної філії "Львівська залізниця", м. Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "ДНІПРОСТАЛЬ", м. Дніпро

про стягнення коштів у розмірі 11 519,64 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Без участі представників сторін.

ПРОЦЕДУРА

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "ДНІПРОСТАЛЬ" і просить суд стягнути з відповідача нараховані платежі за час затримки вагонів у розмірі 11 519,64 грн. та судовий збір.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

03.06.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

18.06.1019 позивач подав відповідь на відзив, наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв рішення по справі у нарадчій кімнаті.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позові:

Позивач вказує на те, що 02.11.2018 відповідачем були відправлені вагони за накладними №№45730934, 45730793, 45734142, 45734159, які були затримані у зв`язку з відсутністю вантажно-митних декларацій. За час затримки вагонів залізницею нараховані платежі та збори у розмірі 11 519,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на статті 22, 28 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, статті 908, 909, 920 Цивільного кодексу України, статті 4, 218 Митного кодексу України, пункт 119 Статуту залізниць України, пункти 8, 9 Правил зберігання вантажу, пункт 8 Правил видачі вантажів.

Позиція відповідача:

Відповідач заперечуючи проти позову, вказує на відсутність у позивача доказів відмови у митному оформлені вантажу. Також, відповідач зазначає, що він у своїй діяльності використовує електронну митну декларацію при митному оформленні товару та підтвердженням наявності електронної митної декларації є відмітка на накладних СМГС до кожного спірного вагону.

Заперечення ґрунтуються на статті 256, 257 Митного Кодексу України, пункті 129 Статуту залізниць України, пункті 3 Правил користування вагонами і контейнерами

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзив:

Позивач зазначає, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, в тому числі для затримки вагонів, пов`язаних з митним оформленням вантажу, в даному випадку затримка митного оформлення в пункті пропуску під час переміщення вантажу через державний кордон.

Також позивач зазначає, що остаточні розрахунки за експортні вантажі, за перевезення яких платежі були сплачені на станції відправлення, провадяться на прикордонній станції, яка передає вантаж на іноземну залізницю. Виявлені суми недоборів або переборів по кожній відправці прикордонна станція зазначає в копії дорожньої відомості. Розрахунки за перебори та недобори в цих випадках провадяться фінансово-економічною службою залізниці з відправником.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

02.11.2018 зі станції Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці по накладним №№45730934, 45730793, 45734142, 45734159 відповідачем відправлено вагони №№52291606, 65173114, 67409532, 67691451. Станція призначення - Славков ЛХС Польща (копії накладних містяться в матеріалах справи арк.с.10-13).

09.11.2018 вказані вагони затримано митними органами на станції Ізов Львівської залізниці у зв`язку з відсутністю вантажно-митних декларацій. По факту затримки вагонів залізницею складено акт загальної форми № 3875 від 09.11.2018, копія якого знаходиться в матеріалах справи (арк.с.14).

Вагони №№ 52291606, 65173114, 67409532, 67691451 перебували на станції Ізов Львівської залізниці 63 години (з 09.11.2018 по 12.11.2018).

12.11.2018 було складено Акт загальної форми №3904 у якому зазначено про закінчення затримки вагонів (арк.с. 15).

На підставі вказаних актів залізницею були нараховані такі додаткові платежі: збір за користування вагонами у розмірі 3 139,68 грн, збір за зберігання вантажу у розмірі 6 352,80 грн, збір за маневрову роботу у розмірі 1 858,80 грн та збір за повідомлення у розмірі 168,36 грн. Всього позивачем нараховано платежи за час затримки вагонів у розмірі 11 519,64 грн.

Претензією № ДН-3-06/42 від 01.04.2019 позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату коштів у розмірі 11 519,64 за затримку вагонів. Відповідач вимогу не виконав, грошові кошти не сплатив.

До матеріалів справи позивачем надано розрахунок збору за користування вагонами, збору за зберігання вантажу, збору за маневрову роботу та збору за повідомлення (арк.с.9).

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до абзацу 2 підпункту 2 пункту 6 Статуту, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини перевезення, Договір перевезення укладено шляхом складання транспортних накладних, де позивач є перевізником, а відповідач - вантажовідправником.

З транспортних накладних вбачається, що перевезення здійснювалось у міжнародному сполученні, оскільки пунктом призначення була станція Славков ЛХС Польща. Відповідно до правовідносин сторін крім відповідних норм національного законодавства підлягає застосуванню Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951.

Оскільки вагони перетинали митний кордон їх було піддано митному контролю та митному оформленню товарів.

09.11.2018 вказані вагони затримано митними органами на станції Ізов Львівської залізниці у зв`язку з відсутністю вантажно-митних декларацій, про що позивачем складено Акт загальної форми № 3875 від 09.11.2018.

За змістом параграфу 6 статті 28 та параграфу 1 статті 32 УМВС якщо перешкода до перевезення вантажу чи його видачі виникла з причин, незалежних від перевізника, перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі і витрати, понесені ним у зв`язку з перешкодами, а також неустойки, якщо вони передбачені національним законодавством. Перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені застосованими тарифами і викликані причинами, які не залежать від перевізника.

Розділом 28 пункту 3 Правил перевезення вантажів передбачено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, в тому числі для затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням вантажу.

Відповідно, саме акт загальної форми є підтвердженням фактичного часу затримки вагонів. У акті зазначено причину, початок та кінець затримки вагонів.

Відповідач не вказує, та не доводить, що затримка у митному оформленні виникла з причин, які залежать від позивача (перевізника).

Відтак, у цьому випадку, підставою для нарахування позивачем додаткових платежів є не причина, по якій митне оформлення товару не проводилось з 09.11.2018 по 12.11.2018, а сам факт затримки вагонів, оскільки плата за користування вагонами, яка належала до сплати була розрахована без врахування такої затримки.

Відповідно доводи відповідача про наявність у нього всіх необхідних документів для митного оформлення та відсутності підстав для затримки у митному оформленні товару не може бути взята до уваги у цій справі.

У разі незгоди відповідача з причинами та підставами затримки на митному кордоні, він не позбавлений права пред`являти претензії тим органам, які уповноважені були приймати відповідні рішення.

Відтак суд приходить до висновку, що у позивача наявні підстави для нарахування додаткових зборів.

Згідно параграфу 5 статті 31 УМВС, провізні платежі і неустойки сплачуються перевізнику в порядку, передбаченому національним законодавством держави, в якій здійснюється оплата.

За приписами пункту 119 Статуту, за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками вноситься плата. Визначення плати за користування вагонами (контейнерами) встановлюється Правилами.

Підпункт 1.10 Правил розрахунків за перевезення вантажів передбачає, що остаточні розрахунки за експортні вантажі, за перевезення яких платежі були сплачені на станції відправлення, провадяться на прикордонній станції, яка передає вантаж на іноземну залізницю.

За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників у разі затримки вагонів, пов`язаної з митним оформленням. (пункт 119 Статуту)

Пунктами 8, 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 передбачено, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). За зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.

Нарахування заявлені до стягнення здійснені позивачем на підставі Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом № 317 від 26.03.2009 Міністерством транспорту та зв`язку України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 (далі-Збірник тарифів).

Збір за користування вагонами розраховувався на підставі пункту 1 розділу 5 Збірника тарифів: 63 ваг/год. (206,20 грн * 2.647 (коефіцієнт)) + 18 год * 16 грн * 2.647 коефіцієнт) = 5 232,80 грн з них 50% становить 2 616,40 грн без ПДВ. 2 616,40 грн + 20% = 3 139,68 грн з ПДВ.

Збір за зберігання вантажу в вагонах на місцях загального користування розраховувався на підставі пункту 2.1 розділу 3 Збірника тарифів: 2 діб * 4 грн. за добу * 2,647 (коефіцієнт) * 250 тон = 5 294,00 грн без ПДВ. 5 294,00 грн + 20% = 6 352,80 грн з ПДВ.

Збір за повідомлення розраховувався на підставі пункту 10 розділу 3 Збірника тарифів: 53,00 грн. * 2,647 (коефіцієнт) = 140,30 грн без ПДВ. 140,30 грн + 20% = 168,36 грн з ПДВ.

Збір за маневрову роботу розраховувався на підставі пункту 1,8 розділу 3 Збірника тарифів: за кожні півгодини роботи локомотива 292,60 грн * 2.647(коефіцієнт ) 4,50 грн. За 1 год. маневрової роботи - 774,50 грн * 1 год. = 1 549,00 грн без ПДВ. 1 549,00 грн + 20% = 1 858,80 грн з ПДВ

Отже, всього позивачем нараховано платежі за час затримки вагонів на суму 11 519,64 грн з ПДВ.

Відповідач контррозрахунок не надав.

Суд перевіривши розрахунки зазначає, що вони є правильними.

Частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин справи, які підтверджені належними доказами, вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому судові витрати позивача у розмірі 1 921,00 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "ДНІПРОСТАЛЬ" (49051, м. Дніпро, вул. Винокурова, 4, ідентифікаційний код 33718431) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (79001, м. Львів, вул. Гоголя, 1, ідентифікаційний код 40081195) нараховані платежи за час затримки вагонів у розмірі 11 519,64 грн та судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Оскільки Єдина судова інформаційно-телекомунікаційної система не почала функціонувати, відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються учасниками справи до господарського суду Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 15.07.2019

Суддя Я.С. Золотарьова