ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/655/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

за участю секретаря судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Концерну "Військторгсервіс" (03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, 28-А, ідентифікаційний код 33689922) в особі філії "Східна" Концерну "Військторгсервіс" (61034, м. Харків, вул. Переможців, 6-А, ідентифікаційний код 38746882) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6)
до 1) Приватного підприємства "СЕРЖ" (61003, м. Харків, вул. майдан Конституції, буд. 1, ідентифікаційний код 30236820), 2) Приватного акціонерного товариства "ПРОМИСЛОВО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" (61010, м. Харків, вул. Ак. Вернадського, 1, під. 8, ідентифікаційний код 24131636), 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні 1-го відповідача: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області (61057, місто Харків, майдан Театральний, 1)
про стягнення138286,00 грн. та розірвання договору оренди
за участю представників учасників справи:

позивача - адвоката Шеіна І.В. за ордером 000050 від 08.05.2019;

3-ї особи (Міністерство оборони України) - Мазур Л.Б., довіреність №220/533/Д від 03.12.2018;

1-го відповідача - не з`явився;

3-ї особи (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області) - Смирнової О.В., довіреність № 140 від 02.07.2019;

2-го відповідача - Олійника І.Ю., керівник;

ВСТАНОВИВ:

Концерн "Військторгсервіс" (позивач) в особі філії "Східна" Концерну "Військторгсервіс" звернувся до господарського суду Харківської області до відповідачів: 1) Приватного підприємства "СЕРЖ", 2) Приватного акціонерного товариства "Промислово - страхова компанія", в якій позивач просить стягнути з 1-го відповідача, який є орендарем приміщення на користь філії "Східна" Концерну "Військторгсервіс" збитки спричинені пожежею у розмірі 138286,00 грн. (прямі збитки у розмірі 73000,00 грн. та у розмірі 65286,00 грн.), що відбулася 06.11.2018р., в приміщенні, що знаходиться на балансі позивача та знаходиться за адресою: м. Чугуїв, вул. Музейна, 24. Також, позивач просить розірвати договір оренди №6483-Н від 14.03.2018р., що укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (орендодавець) та Приватним підприємством "СЕРЖ" (орендар). Судові витрати позивач просить покласти на відповідачів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18 березня 2019 року залишено позовну заяву Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Східна" Концерну "Військторгсервіс" без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до господарського суду Харківської області: визначення позовних вимог щодо кожного з відповідачів; докази на підтвердження того, що особа, яка підписала позовну заяву - ОСОБА_1 є адвокатом; обґрунтованого розрахунку сум, що заявлені до стягнення; зазначити про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, зазначити докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

05.04.2019 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви Концерну "Військторгсервіс" (вх. №8436), в якій позивач зокрема визначив позовні вимоги до відповідачів, а саме просить суд стягнути солідарно з Приватного підприємства "СЕРЖ" (1-й відповідач) та Приватного акціонерного товариства "Промислово - страхова компанія" (2-й відповідач) суму прямих збитків у розмірі 73000,00 грн., суму побічних збитків у розмірі 65286,00 грн. та розірвати договір оренди №6483-Н від 14.03.2018, що укладений між Регіональним Відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Приватним підприємством "СЕРЖ". Також, позивачем до вказаної заяви надано докази на підтвердження того, що особа, яка підписала позовну заяву - ОСОБА_1 є адвокатом; обґрунтований розрахунок сум, що заявлені до стягнення; зазначив про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви та надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09 квітня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/655/19. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на "06" травня 2019 р. о 12:00.

Також, вказаною ухвалою суду залучено до участі у справі в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні 1-го відповідача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області. Зобов`язано позивача надіслати на адресу третьої особи копію позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення протягом 2-х днів з дня отримання даної ухвали, докази чого надати суду.

15.04.2019р. позивачем у справі через канцелярію господарського суду Харківської області надані докази направлення копії позовної зави на адресу третьої особи у справі, які судом прийняті та долучені до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 травня 2019 року судом залучено до участі у справі в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Міністерство оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6). Зобов`язано позивача надіслати на адресу третьої особи: Міністерства оборони України копію позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення протягом 2-х днів з дня отримання даної ухвали, докази чого надати суду. Встановлено третій особі (Міністерству оборони України) строк для подання письмових пояснень щодо позову та щодо відзиву - протягом 5 днів з дня отримання позовної заяви та відзиву на позов відповідно. Підготовче засідання відкладено на "29" травня 2019 р. о 12:30.

Представником позивача через канцелярію господарського суду Харківської області 27.05.2019р. надані докази направлення копії позовної заяву та доданих до неї документів на адресу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство оборони України згідно супровідного листа за вх.№12909, які прийняті судом та долучені до матеріалів справи.

03.06.2019р. від третьої особи (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області) надійшли письмові пояснення за вх.№13563, в яких третьою особою зазначено, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області є орендодавцем за договором №6483-Н від 14.03.2018р. Згідно листа №371 від 22.11.2018 "Східна" філія Концерну Віськторгсервіс звернулося до третьої особи з проханням розірвати договори оренди, що укладені із ПП "Серж" в тому числі й договору, що є предметом розгляду у даній справі, у зв`язку з порушенням орендарем положень договорів та чинного законодавства України. З аналогічним проханням позивач звернувся до третьої особи вдруге листом 19.04.2019 вих. №83/19. На зазначені листи Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області надало відповідь 29.12.2018 за вих. № 43-8585 із повідомленням про відсутність звернення орендаря (1-ий відповідач) із проханням про розірвання договору, а також про відсутність письмових попереджень щодо наміру використання орендованого майна для власних потреб з боку органу управління - Міністерства оборони України. На думку третьої особи позивач, є неналежним позивачем, оскільки є балансоутримувачем майна, а управління вказаним майном належить до Міністерства оборони України. В частині стягнення з відповідачів на користь філії "Східна" Концерну "Війсьторгсервіс" збитків спричинених пожежею у розмірі 138286,00 грн. третя особа зазначила, що покладається на розсуд суду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29 травня 2019 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів. Підготовче засідання відкладено на "19" червня 2019 р. о 14:00.

В підготовчому засіданні 19.06.2019р. без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 19.06.2019р. про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 08 липня 2019р. о 14:00 год.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити.

Присутній представник третьої особи (Міністерство оборони України) у судовому засіданні проти позову не заперечував, але письмових пояснень до суду не надав.

Представник 1-го відповідача у судове засідання не з`явився, свого повноважного представника не направив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення ухвали про повідомлення від 19.06.2019р. повноважному представнику 1-го відповідача 21.06.2019р.

Присутній представник 2-го відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, проте відзив на позовну заяву не надав.

Присутній представник третьої особи (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області) підтримав позицію викладену у письмових поясненнях по справі, що надані до суду 03.06.2019 за вх.№13563.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю представника 1-го відповідача.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення присутнього представника позивача та інших учасників справи, які були присутні в судовому засіданні, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

14.03.2018 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (орендодавець за договором та третя особа у справі) та ПП СЕРЖ (орендар за договором та 1-ий відповідач у справі) було укладено договір оренди № 6483-Н (далі по тексту - договір оренди) державного окремого індивідуально визначеного майна - 1-поверхової будівлі складу з котельнею (виробничі майстерні) (інв. №2, реєстровий №33689922.33.АААЖЛБ402, літ.Б, Б 1, б, б-1,б-2) (далі по тексту - майно), загальною площею 356,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , що перебуває на балансі Східної філії Концерну Віськторгсервіс () (далі по тексту - Балансоутримувач, або позивач). Вартість зазначеного майна визначена згідно з висновком про вартість станом на 25 жовтня 2017 р. становить за незалежною оцінкою 427900,00 гривень, без ПДВ.

Відповідно до п.1.2. Договору оренди, майно було передано в оренду з метою розміщення об`єкту з виготовлення макаронних виробів (на площі 272,8 кв.м.) та оптово-роздрібного продажу непродовольчих товарів (на площі 83,7 кв.м.).

Пунктом 10.1. договору оренди передбачено, що цей договір укладено на 2 роки і 11 місяців, тобто з 14.03.2018 р. до 14.02.2021 р.

Факт передачі майна 1-му відповідачу підтверджується актом приймання-передачі орендованого майна від 14.03.2018, який є невід`ємною частиною договору оренди.

Позивач у позовній заяві зазначає, що 06.11.2018 приблизно о 21:45 у приміщенні, що знаходиться за адресою: м. Чугуїв, вул. Музейна, 24 сталася пожежа, для ліквідації якої були залучені пожежно-рятувальні автомобілі та особовий склад 50 ДПРЧ ГУ ДСНС України у Харківській області. Вказані обставини підтверджуються Рапортом начальнику Чугуївського РВ ГУ ДСНС України у Харківській області майору служби цивільного захисту Бідному Р.О. від 07.11.2018р. та довідкою про пожежу начальника караулу 50 ДПРЧ ГУ ДСНС України у Харківській області старшого лейтенанта служби ЦЗ В. М. Апунника.

Згідно рапорту від 07.11.2018р. начальника караулу 50 ДПРЧ ГУ ДСНС України у Харківській області старшого лейтенанта служби ЦЗ В. М. Апунника зазначено наступне: о 22:00 по прибуттю на місце пожежі було встановлено, що горить перекриття та дах складської будівлі на площі близько 100 кв.м. Додатково о 22:00 були викликано додаткове відділення 50 ДПРЧ на АЦ-40 (130) 63Б, яке прибуло о 22:09 та 39 ДПРП на АЦ-40 (131) 137А прибуло о 22:49. Пожежа локалізована 06.11.2018 о 22:32. Пожежа ліквідована 07.11.2018 о 00:44.

Позивач зазначає, що 12.11.2018, під час обстеження приміщення на предмет виявлення фактів та обставин виникнення пожежі, було отримано пояснення від фактичного користувача приміщенням ОСОБА_2 , в якому останній повідомив, що користується приміщенням на підставі договору Суборенди №УТ-00006 від 01.04.2018, укладеного між ОСОБА_2 та ПП СЕРЖ.

Позивачем у позовній заяві вказано про наступні умови договору оренди, зокрема: відповідно до п. 5.4. Договору, Орендар зобов`язується забезпечити збереження орендованого Майна, запобігати його пошкодженню в псуванню, тримати Майно в порядку, передбаченому санітарний нормами, та правилами пожежної безпеки, підтримувати орендоване Майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормативного фізичного зносу, здійснювати заходи щодо протипожежної безпеки.

Відповідно до п. 5.11. Договору, Орендар зобов`язується відшкодувати державі збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини Орендаря.

Відповідно до п. 5.13. Договору, Орендар зобов`язується нести відповідальність за дотримання правил експлуатації інженерних мереж, пожежної безпеки і санітарії в приміщеннях згідно із законодавством.

Відповідно до п. 6.2. Договору, забороняється здавати орендоване майно у оренду.

Відповідно до п. 9.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором, Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п. 9.3. Договору, спори, які виникають за цим Договором або у зв`язку з ним, не вирішені шляхом переговорів, вирішуються в судовому порядку.

Таким чином, з огляду на вищевказані умови договору оренди на думку позивача ПП "Серж" (1-ий відповідач), як орендар за договором був зобов`язаний належним чином забезпечити збереження орендованого Майна, дотримуватися правил пожежної безпеки, чого не було зроблено, що призвело до наслідків у вигляді пожежі та понесення позивачем, як балансоутримувачем майна збитків.

12.11.2018р. позивач звернувся до орендаря ПП "Серж" (1-ий відповідач) із листом за вих.№357 від 12.11.2018р. на предмет повідомлення про фактичних користувачів орендованого приміщення та просив надати пояснення з приводу обставин виникнення пожежі в орендованому приміщенні, інформацію про наслідки пожежі (зіпсоване, знищене майно, травмовані особи) та про відповідальну особу за пожежну безпеку, а також просив повідомити про укладання договору страхування вказаного приміщення. Проте, відповіді від 1-го відповідача на вищевказане звернення на адресу позивача не надходило.

Також, позивач зазначає, що звертався до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області згідно листа від 22.11.2018 № 371 з вимогою повідомити про наявність копії страхового полісу щодо майна де відбулася пожежа, здійснення орендодавцем обстеження майна та розірвання договорів оренди, що укладені між РВ ФДМУ по Харківській області та ПП «СЕРЖ», балансоутримувачем за якими є «Східна» філія Концерну «Військторгсервіс».

Листом від 29.12.2018 №43-8584 орендодавцем надано позивачу копію Договору добровільного страхування №041495 від 02.04.2018 на орендоване майно, термін дії якого визначено у договорі до 02.04.2019. Також орендодавцем повідомлено, що згідно п. 6.2. договору оренди, орендодавець дозволу на передачу вищезазначеного державного майна в суборенду орендарю не надавав.

Для отримання страхової виплати, позивач звернувся до ПрАТ «Промислово-страхова компанія» (2-ий відповідач) листом від 17.01.2019 №12/19.

2-ий відповідач надав позивачу відповідь від 04.02.2019 №15 у якій повідомив проте, що Страхувальник за договором страхування ПП «СЕРЖ» порушив п. 1.2 Договору добровільного страхування №041495 від 02.04.2018, оскільки при укладанні договору страхування не надав інформацію, що дане приміщення здається в суборенду ОСОБА_2 на підставі договору суборенди №ДГ-00006 від 01.04.2018 р. та буде використовуватись для промислового виробництва.

Також, було повідомлено, що згідно п.1.4 Договору, страхувальник негайно, як тільки стане відомо, зобов`язаний сповістити страховика про настання страхової події. Проте повідомлення про подію було зроблено 16 січня 2019 року, що також є порушенням договору. Використання приміщення без дотримання норм та правил пожежної безпеки є невиконанням п. 6.4. Договору страхування, а саме невиконання Страхувальником інструкцій по зберіганню, експлуатації та обслуговуванню застрахованого майна.

Таким чином, ПрАТ «Промислово-страхова компанія» на підставі п. 1.2,1.4, 5.3, 5.4 Договору та п. 3, п.5 ст. 26 Закону України «Про страхування» прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Також, позивач зазначив, що після отримання відмови ПрАТ «Промислово-страхова компанія» у виплаті страхового відшкодування, він звернувся до орендаря (1-ий відповідач) листом від 20.02.2019 №27/19 з повідомленням про відмову ПрАТ «Промислово-страхова компанія» виплатити страхове відшкодування, та вимогою вирішити питання щодо відшкодування збитків. Представник ПП «СЕРЖ» Дяченко ОСОБА_3 отримала вказаний лист позивача 22.02.2019, проте відповіді на адресу позивача не надійшло.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом про стягнення з відповідачів солідарно суми збитків, що спричинені пожежею у розмірі 138286,00 грн. (прямі у розмірі 73 000,00 грн.; побічні збитки у розмірі 65286,00 грн.). В підтвердження понесення вказаних збитків позивачем надані наступні докази: довідки за підписом директора філії "Східна" Концерну "Війсьторгсервіс" ОСОБА_1 та головним бухгалтером філії "Східна" Концерну "Війсьторгсервіс" В.М. Сінельник за вих.№357/1 від 12.11.2018р. та за вих.№357/2 від 12.11.2018р.; загальновиробничі витрати на будову: ремонт покрівлі на суму 10 208,98 грн.; підсумкову відомість ресурсів із зазначенням підсумкових витрат енергоносіїв для усіх машин на суму 18 821,83 грн.; дефектний акт від 22.11.2018р.; договірну ціну на будівництво: улаштування покрівлі, що здійснюється в 2018 році із зазначенням договірної ціни: 73; локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 на ремонт покрівлі, всього по кошторису 57909,52 грн.; локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 від 22.11.2018р. із зазначенням всього по зведеному кошторисному розрахунку 73000.

Також, у зв`язку із порушенням орендарем умов договору, позивач просить розірвати договір оренди №6483-Н від 14.03.2018р., що укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (орендодавець) та Приватним підприємством "СЕРЖ" (орендар).

Третьою особою (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області), як орендодавцем за договором оренди № 6483-Н від 14.03.2018р. надані письмові пояснення 03.06.2019р. за вх.№13563 та вона повідомила наступне.

Листом від 22.11.2018 вих. №371 Східна філія Концерну Віськторгсервіс звернулося до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області з проханням розірвати договори оренди №6476- Н, 6475-Н, 6474-Н,6473-Н, 6472-Н,6481-Н, 6477-Н, 6478-Н, 6479-Н, 6480-Н, 6482-Н, 6483-Н від 14.03.2018 та №6502-Н, 6503-Н від 18.04.2018 у зв`язку з порушенням положень договорів та чинного законодавства України.

Листом від 19.04.2019 вих. №83/19 Східна філія Концерну Віськторгсервіс повторно звернулося до регіонального відділення з проханням розірвати договори оренди.

На вище згадані листи, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області надало відповідь від 29.12.2018 за вих. № 43-8585, в якій повідомило Східну філію Концерну Військторгсервіс, що Орендар не звертався до регіонального відділення з питань розірвання договору. Від органу управління - Міністерства оборони України письмові попередження, щодо наміру використання орендованого майна для власних потреб не надходили.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором найму, до якого, з огляду на об`єкт оренди, застосовуються положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, а також норми Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (частина 1 статті 785 Цивільного кодексу України).

При цьому, відповідно до статті 779 Цивільного кодексу України наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків. Наймач не відповідає за погіршення речі, якщо це сталося внаслідок нормального її зношення або упущень наймодавця.

Отже, лише у разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків у вигляді вартості орендованого майна.

Аналогічне регулювання орендних правовідносин встановлено частиною 4 статті 285 Господарського кодексу України, яка передбачає, що орендар відшкодовує орендодавцю вартість орендованого майна лише у разі відчуження цього майна або його знищення чи псування з вини орендаря.

У разі, якщо майно можна привести у придатний для використання стан, то воно підлягає відновленню за рахунок орендаря, і збитками орендодавця буде лише вартість такого відновлення за умови відмови орендаря від усунення власними силами погіршення речі.

Вказане кореспондується з положеннями частини 1 статті 27 Закону України Про оренду державного та комунального майна, згідно з якою у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, перш за все потрібно з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому, слід відрізняти обов`язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що випливає з договору (стаття 623 Цивільного кодексу України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов`язання, що виникає внаслідок завдання шкоди (глава 82 Цивільного кодексу України).

Водночас необхідно враховувати, що можуть мати місце випадки, коли сторони перебувають у договірних відносинах, але заподіяння шкоди однією із сторін іншій стороні не пов`язане з виконанням зобов`язання, що випливає з цього договору. За таких обставин, незалежно від наявності договору, при вирішенні спору слід керуватися нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України щодо відшкодування позадоговірної шкоди.

Правильне розмежування підстав відповідальності необхідне ще й тому, що розмір відшкодування збитків, завданих кредиторові невиконанням або неналежним виконанням зобов`язань за договором, може бути обмеженим (стаття 225 Господарського кодексу України), а при відшкодуванні позадоговірної шкоди, остання підлягає стягненню у повному обсязі (стаття 1166 Цивільного кодексу України).

Зазначене розмежування підстав відповідальності потрібне також тому, що збитки, заподіяні невиконанням договірних зобов`язань, повинен відшкодувати контрагент за договором, а позадоговірну шкоду відшкодовує особа, яка її завдала.

В даному випадку, спірний Договір оренди укладено між третьою особою -Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем.

Разом з тим, положення п.п. 1.1., 3.6., 3.7., 5.2., 5.5., 5.10., 6.3., 10.9, 10.10. Договору покладають відповідні права та обов`язки і на позивача, як Балансоутримувача переданого за спірним Договору об`єкту оренди, в тому числі на отримання від Орендодавця 30% орендної плати, на безперешкодний доступ до об`єкта оренди, на участь під час повернення майна з оренди та відшкодування збитків.

Так, пунктом 10.9. Договору у разі припинення або розірвання цього Договору майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Балансоутримувачу за актом приймання - передачі, погодженим із Орендодавцем.

Майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання за участю Балансоутримувача (п. 10.10. Договору).

Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню ті положення Цивільного та Господарського кодексів України, якими врегульовано обов`язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що випливає з договору.

Відповідно до положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. В силу положень частини другої названої статті збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З вказаних норм чинного законодавства вбачається, що обов`язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, наявність порушення з боку цієї особи, причинного зв`язку між діями особи та збитками, які складають об`єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ особи, що обмежує її інтереси як учасника певних відносин і проявляється у витратах, зроблених особою, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних особою доходів, які б вона одержала при умові правомірної поведінки особи.

Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між вчиненими порушеннями і збитками. Збитки є наслідком, а допущення порушення - причиною. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв`язку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Статтею 623 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором; збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом; суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Згідно зі статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до частини 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв`язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками.

Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. При цьому, враховано, що збиток - це грошова оцінка шкоди, яка підлягає відшкодуванню за неможливості, недоцільності або у разі відмови потерпілого від відшкодування шкоди в натурі.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

Разом з цим, суд зазначає, що частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Проте, позивачем не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів, які б у своїй сукупності надали суду можливість встановити обставини, які входять до предмету доказування у даній справі, а саме розміру збитків, протиправної поведінки відповідача, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками.

Зокрема, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що погіршення стану орендованого майна було спричинено саме пожежею, що відбулася 06.11.2018р., а також доказів здійснення ремонту покрівлі орендованого майна саме за результатами вказаної події.

Надані позивачем довідки про понесення прямих та побічних збитків за підписом директора філії "Східна" Концерну "Війсьторгсервіс" ОСОБА_1 та головним бухгалтером філії "Східна" Концерну "Війсьторгсервіс" В.М. Сінельник за вих.№357/1 від 12.11.2018р. та за вих.№357/2 від 12.11.2018р. складені позивачем в односторонньому порядку, тобто без участі сторонніх (незацікавлених) осіб, а тому не може бути беззаперечним доказом того, що майно потребувало проведеного позивачем ремонту саме після пожежі, що відбулася 06.11.2018р. З рапорту та довідки про пожежу начальника караулу 50 ДПРЧ ГУ ДСНС України у Харківській області старшого лейтенанта служби ЦЗ В. М. Апунника, на які посилається в обґрунтування позовних вимог позивач жодним чином не підтверджують необхідність проведення вказаних позивачем витрат.

Так само, судом не встановлено, що позивачем зроблені витрати, пов`язані із відновленням порушеного права, зокрема витрати на ремонт спірного майна в сумі 138 286,00 грн. (оплата придбаних для здійснення відновлювального ремонту будівельних матеріалів, оплату виконаних робіт тощо).

Таким чином, оскільки відшкодування збитків полягає у відновленні майнового стану потерпілої особи, а не у її безпідставному збагаченні, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів у вигляді понесених позивачем збитків у розмірі 138286,00 грн. (прямі збитки у розмірі 73000,00 грн., побічні збитки у розмірі 65286,00 грн.) є необґрунтованими.

Також, позивач просить стягнути вищевказані збитки з відповідачів солідарно.

Відповідно до статті 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, підставою для заявлення вимоги про стягнення збитків солідарно має бути наявність солідарного обов`язку у відповідачів, проте у матеріалах справи доказів на підтвердження наявності солідарного обов`язку відповідачів не міститься.

З огляду на вищевикладені обставини, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів суми збитків у розмірі 138 286,00 грн. (прямі збитки у розмірі 73000,00 грн., побічні збитки у розмірі 65286,00 грн.), у зв`язку з недоведеністю останнім повного складу правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки - шкоди (збитків); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, а також за відсутності наявності правових підстав для стягнення заборгованості солідарно з обох відповідачів.

Щодо позовної вимоги позивача про розірвання договору оренди №6483-Н від 14.03.2018р., що укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (орендодавець) та Приватним підприємством "СЕРЖ" (орендар) суд зазначає про наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про управління об`єктами державного майна» передбачено, що управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних із володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Відповідно ст. 4 Закону України «Про управління об`єктами державного майна» передбачено, що суб`єктами управління об`єктами державної власності, зокрема, є міністерства та інші органи виконавчої влади, Фонд Державного майна України.

Як вбачається з матеріалів справи, майно, що передано в оренду за договором оренди №6483-Н від 14.03.2018р. є державною власністю та знаходиться на балансі позивача - «Східна» філія Концерну «Військторгсервіс», проте органом управління майном є Міністерство оборони України, що й не заперечується позивачем у справі.

Згідно зі ст. 2 «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Крім того, статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Пунктом 1 ст. 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Статтею 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 10.6 договору оренди передбачено, що чинність договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Статтею 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно/необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Враховуючи вищенаведене та те, що право на звернення із вимогою про розірвання договору оренди має право лише сторона по договору орендодавець, або орендар, та у даному випадку потребує погодження органом управління майном, що передано в оренду, а саме Міністерства оборони України, отже позивач, як Балансоутримувач майна, яке перебуває в оренді права на розірвання договору оренди не має, відповідно до цього суд вважає позовну вимогу про розірвання договору оренди №6483-Н від 14.03.2018р., що укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (орендодавець) та Приватним підприємством "СЕРЖ" (орендар) безпідставною та необґрунтованою.

Отже, підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, за подання позовної заяви у розмірі 3995,29 грн. покладається судом на позивача, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. ст.ст. 11, 22, 759, 779, 785 Цивільного кодексу України; ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України; ст.ст. 4, 20, 73, 74, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 3995,29 грн. покласти на позивача: Концерн "Військторгсервіс" (03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, 28-А, ідентифікаційний код 33689922) в особі філії "Східна" Концерну "Військторгсервіс" (61034, м. Харків, вул. Переможців, 6-А, ідентифікаційний код 38746882).

Позивач: Концерн "Військторгсервіс" (03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, 28-А, ідентифікаційний код 33689922) в особі філії "Східна" Концерну "Військторгсервіс" (61034, м. Харків, вул. Переможців, 6-А, ідентифікаційний код 38746882).

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6).

1-ий відповідач: Приватне підприємство "СЕРЖ" (61003, м. Харків, вул. майдан Конституції, буд. 1, ідентифікаційний код 30236820).

2-ий відповідач: Приватне акціонерне товариство "ПРОМИСЛОВО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" (61010, м. Харків, вул. Ак. Вернадського, 1, під. 8, ідентифікаційний код 24131636).

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні 1-го відповідача: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області (61057, місто Харків, майдан Театральний, 1).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "18" липня 2019 р.

Суддя І.О. Чистякова