ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про задоволення скарги на дії або бездіяльність

органу ДВС, приватного виконавця

"16" липня 2019 р. Cправа № 11/458-06

Господарський суд Вінницької області у складу судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги Ладижинської міської ради № 2-20-1746 від 04.07.2019 на бездіяльність головного державного виконавця та начальника Ладижинського міського відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області під час виконання судового рішення у справі

за позовом: Ладижинської міської ради, м. Ладижин

до: Суб`єкта підприємницької діяльності - приватного підприємця Чернеги

Володимира Миколайовича, м. Ладижин

про звільнення земельної ділянки

за участю секретаря судового засідання: Жиляк С.І.

представників сторін:

позивача: Бучко О.М. за довіреністю;

відповідача: не з`явився;

органу ДВС: Бурілін Л.В. за довіреністю

В С Т А Н О В И В :

09.07.2019 до суду надійшла скарга Ладижинської міської ради № 2-20-1746 від 04.07.2019 на бездіяльність головного державного виконавця та начальника Ладижинського міського відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області під час виконання судового рішення у справі № 11/458-06.

Ухвалою суду від 09.07.2019 скаргу Ладижинської міської ради № 2-20-1746 від 04.07.2019 призначено до розгляду в судовому засіданні на 16.07.2019.

На визначену дату 16.07.2019 з`явилися представник позивача (скаржника) та органу ДВС. Відповідач (боржник) в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду скарги останній повідомлений ухвалою суду від 09.07.2019, яка направлена рекомендованою кореспонденцією.

З огляду на те, що за приписами ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу ДВС, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи обмеженість розгляду заяви визначеними законом процесуальними строками, суд дійшов висновку про розгляд заяви за відсутності боржника.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача (скаржника) та органу ДВС, суд встановив наступне.

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебувала справа № 11/458-06 за позовом Ладижинської міської ради до Фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності Чернеги Володимира Миколайовича про звільнення земельної ділянки площею 0,05 га на якій розташований кафе-бар "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться на перехресті АДРЕСА_4.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 19.12.2006, яке залишено без змін постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 14.06.2007, задоволено позов Ладижинської міської ради та зобов`язано Фізичну особу - суб`єкта підприємницької діяльності Чернегу Володимира Миколайовича звільнити земельну ділянку площею 0,05 га на якій розташований кафе-бар "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться на перехресті АДРЕСА_4.

На виконання вказаного судового рішення 09.01.2007 видано відповідний наказ.

18.01.2007, за заявою Ладижинської міської ради, було відкрито виконавче провадження за №2671611 про примусове виконання рішення господарського суду від 19.12.2006.

03.06.2008 до господарського суду звернувся заступник начальника ВДВС Ладижинського МУЮ із заявою про роз`яснення рішення суду від 19.12.2006 мотивуючи її тим, що згідно договору купівлі-продажу від 27 січня 2007 року власником кафе-бару "ІНФОРМАЦІЯ_1" є ОСОБА_2 і саме їй належить майно, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,05 га, що знаходиться на перехресті АДРЕСА_4 , а тому незрозуміло, чому рішенням суду зобов`язано звільнити земельну ділянку Чернегу Володимира Миколайовича .

Господарський суд Вінницької області в ухвалі від 10.06.2008 вказав, що рішенням суду від 19.12.2006 вирішено спір щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що знаходиться на перехресті АДРЕСА_4 , а не будь-якого іншого майна в тім рахунку малої архітектурної форми, яка на ній знаходиться. Судом наголошено, що зміна власника малої архітектурної форми не є перешкодою виконання судового рішення.

22.01.2009 державний виконавець Ладижинського відділу ДВС Бодачевський Р.В. звернувся до господарського суду із поданням про зміну способу виконання наказу від 09.01.2007 у справі № 11/458-06.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 02.02.2019 змінено спосіб виконання рішення від 19.12.2006, та постановлено: знести приміщення магазину переобладнаного в кафе-бар, яке розташоване в ж/ д вагоні, з літнім майданчиком, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,05 га за адресою: АДРЕСА_4.

22.04.2019 до господарського суду надійшла заява № 2-20-1185 від 17.04.2019 Ладижинської міської ради Вінницької області про визнання поважними причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату наказу у справі.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 02.05.2019 поновлено Ладижинській міській раді встановлений законом строк для пред`явлення наказу від 09.01.2007 у справі №11/458-06 до виконання та видано Ладижинській міській раді дублікат наказу.

15.05.2019 Ладижинською міською радою було подано заяву до Ладижинського міського відділу ДВС ГГУЮ про примусове виконання рішення суду у справі №11/ 458-06. До зазначеної заяви долучено наступні документи:

- дублікат наказу від 09.01.2007 у справі №11/ 458-06,

- доказ сплати авансового внеску,

- ухвалу Господарського суду Вінницької області від 02.02.2009 у справі №11/ 458-06.

- ухвалу Господарського суду Вінницької області від 02.05.2019 у справі №11/ 458-06.

17.05.2019 року на підставі відповідної заяви Ладижинської міської ради постановою головного державного виконавця Ладижинського міського відділу державної виконавчої служби ГГУЮ у Вінницькій області Дорошенко В.В. було відкрито виконавче провадження №59143142.

02.07.2019 до господарського суду надійшла заява № 3661 від 24.06.2019 начальника Ладижинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Зайко Т.В. про роз`яснення рішення суду, в якій останній просив роз`яснити рішення № 11/458-06 від 09.01.2017 Господарського суду Вінницької області про зобов`язання Фізичної особи - підприємця Чернегу Володимира Миколайовича звільнити земельну ділянку площею 0,05 га, на якій розташований кафе-бар "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться на перехресті АДРЕСА_4 в частині, що стосується яким боржником має бути виконане рішення суду, а саме: знесення приміщення магазину переобладнане в кафе-бар, яке розташоване в ж/д вагоні, з літнім майданчиком, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,05 га, за адресою: АДРЕСА_4".

Ухвалою господарського суду від 04.07.2019 у задоволенні заяви № 3661 від 24.06.2019 начальника Ладижинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Зайко Т.В. про роз`яснення рішення по справі №11/458-06 відмовлено. При цьому суд виходив з того, що заявник фактично просив суд роз`яснити порядок і спосіб виконання рішення, що не передбачено процесуальним законом.

Звертаючись до господарського суду зі скаргою Ладажинська міська рада зазначає, що при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження №59143142 з`ясовано, що не зважаючи на те, що минув термін наданий боржнику державним виконавцем для добровільного виконання рішення Господарського суду Вінницької області державним виконавцем не вчинено жодних дій щодо примусового виконання рішення суду. У виконавчому провадженні, крім документів наданих стягувачем з заявою про виконання рішення суду, міститься лише постанова про відкриття виконавчого провадження, постанова про стягнення виконавчого збору, виклик державним виконавцем боржника датований датою відкриття виконавчого провадження 17.05.2019, два аналогічні виклики, що не містять дати реєстрації та вихідного номера документа та відповідно не можуть розцінюватись як документи, запит на ім' я міського голови м. Ладижин про надання інформації щодо актуального власника відповідного майна та відповідь на такий запит.

Ладижинський міський відділ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області в запереченнях № 3837 від 12.07.2019, поданих в судовому засіданні 16.07.2019, не погоджується з доводами, наведеними у скарзі, та наголошує на тому, що державними виконавцями відділу вживаються заходи щодо належного та своєчасного виконання судового рішення, наводячи при цьому перелік тих заходів, які вживались в період з травня 2019 року. Окрім того, в запереченнях зазначено про перебування виконавчого провадження на постійному контролі начальника Ладижинського міського відділу ДВС.

Надаючи оцінку наведеним запереченням суд наголошує, що Ладижинським міським відділом ДВС ГТУЮ у Вінницькій області, всупереч положенням ст.ст. 74, 80, ГПК України, не подано до суду доказів в підтвердження обставин, наведених у запереченнях. До того ж , останнім не виконано вимог ухвали суду від 09.07.2019, та не подано до суду матеріалів виконавчого провадження по виконанню наказу суду від 09.01.2007 у справі № 11/458-06.

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що скарга Ладижинської міської ради № 2-20-1746 від 04.07.2019 підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Умови і порядок виконання рішень судів регламентовані Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, при цьому державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження, можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" визначено заходи примусового виконання рішень.

У відповідності до ч.ч. 1-4 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача, одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ч. 5 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 3 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, відповідно до положень наведеної норми повторне невиконання боржником рішення суду, яке може бути виконано без його участі, має наслідком надіслання державним виконавцем органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, а також вжиття заходів примусового виконання рішення суду. Водночас, у разі невиконання рішення суду, яке не може бути виконане без участі боржника, державний виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При цьому у пункті 21 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрована в цьому ж Міністерстві 02.04.2012 за N 489/20802, визначено зокрема, що у постанові про закінчення виконавчого провадження виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону.

З аналізу наведених норм випливає, що неможливість виконати рішення без участі боржника є законодавчою підставою закінчення виконавчого провадження в тому випадку, коли таке виконання безпосередньо пов`язано з особою боржника і саме боржник має особисто вчиняти певні дії для його виконання.

Згідно із правовою позицією Вищого господарського суду України, яка викладена у постанові від 24.05.2016 у справі № 5016/240/2012(6/8), до рішень, які не можуть бути виконані без участі боржника належать рішення, які полягають у вчиненні дій, які боржник може вчинити тільки особисто (спростувати неправдиву інформацію, розглянути заяву про надання земельної ділянки та прийняти відповідне рішення тощо), а будь-яка інша особа таких дій здійснити не може. Натомість у випадку, коли рішення суду про зобов`язання боржника особисто виконати певну дію може бути виконано без участі боржника (усунути перешкоди у користуванні майном, знести самовільно збудовану споруду, виселити чи вселити у житлове приміщення тощо) організація такого виконання державним виконавцем відповідно до його повноважень прямо передбачена частиною другою ст. 75 наведеного вище Закону.

Частина друга статті 75 Закону України "Про виконавче провадження", до викладення такого Закону в новій редакції кореспондується із частиною третьої статті 63 Закону, зміст якої викладено вище.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 30.08.2018 у справі № 916/4106/14 та зазначив, що виконання судового рішення, яке набрало законної сили, не можна ставити в залежність від волевиявлення боржника або будь-яких інших осіб на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це нівелюватиме значення самого права звернення до суду як способу захисту і забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.

Разом з тим, матеріали скарги не містять доказів вжиття державним виконавцем визначених Законом України "Про виконавче провадження" заходів, направлених на примусове виконання наказу суду від 09.01.2007 у справі № 11/458-06, а неодноразове звернення як державного виконавця , так і начальника відділу до суду із заявами про роз`яснення судового рішення в частині, що стосується яким боржником має бути виконане рішення суду є безпідставним, та не узгоджується з положеннями Закону та ГПК України.

Згідно з п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

При цьому, невиконання судового рішення у даній справі в період з 2007 року призводить до триваючого порушення прав позивача щодо несвоєчасного звільнення земельної ділянки та реального поновлення інтересів територіальної громади.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно зі ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Положеннями ст. 338 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 338, 340, 341 Господарського процесуального кодексу України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження, відповідно до ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно положень ч. 1, 5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

У зв`язку з викладеним, з метою відновлення законних прав стягувача, бездіяльність головного державного виконавця, що полягає у невиконанні в примусовому порядку наказу суду від 09.01.2007 у справі № 11/458-06 слід вважати неправомірною.

Таким чином, вимоги скарги №2-20-1746 від 04.07.2019 Ладижинської міської ради щодо визнання неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Ладижинського міського відділу ДВС ГГУЮ у Вінницькій області Дорошенко В.В., в рамках виконавчого провадження №59143142, що полягає в невиконанні в примусовому порядку наказу Господарського суду Вінницької області від 09.01.2007 у справі №11/458-06, та щодо зобов`язання державного виконавця виконати в примусовому порядку наказ Господарського суду Вінницької області від 09.01.2007 у справі №11/458-06 є правомірними та підлягають задоволенню.

Водночас, вимоги скаржника що стосуються бездіяльності начальника Ладижинського міського відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області при здійсненні контролю за діями державного виконавця в рамках виконавчого провадження № 59143142 та зобов`язання останнього здійснювати такий контроль, суд вважає необґрунтованими та передчасними з огляду на таке.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Поряд з цим, згідно з ч. 3 тієї ж ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Наведеною нормою визначено порядок оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця та начальника відділу при здійсненні контролю за рішеннями і діями державного виконавця.

Звертаючись до суду зі скаргою та вимогами до начальника відділу скаржником не дотримано визначеного порядку, а відтак, наведені вимоги скаржника є передчасними, в силу наведених вище приписів Закону та не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 232-236, 339-342 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Ладижинської міської ради № 2-20-1746 від 04.07.2019 задоволити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Ладижинського міського відділу ДВС ГГУЮ у Вінницькій області Дорошенко В.В., в рамках виконавчого провадження №59143142, що полягає в невиконанні в примусовому порядку наказу Господарського суду Вінницької області від 09.01.2007 у справі №11/458-06 з урахуванням зміни способу виконання судового рішення визначеного ухвалою Господарського суду Вінницької області від 02.02.2009 у справі №11/ 458-06, а саме: знесення приміщення магазину переобладнаного в кафе-бар, яке розташоване в ж/ д вагоні, з літнім майданчиком, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,05 га. за адресою: АДРЕСА_4».

Зобов`язати державного виконавця в провадженні якого перебуває виконавче провадження №59143142 виконати в примусовому порядку наказ Господарського суду Вінницької області від 09.01.2007 у справі №11/458- 06 з урахуванням зміни способу виконання судового рішення визначеного ухвалою Господарського суду Вінницької області від 02.02.2009 у справі №11/458-06, а саме: знести приміщення магазину переобладнаного в кафе бар, яке розташоване в ж/д вагоні, з літнім майданчиком, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,05 га. за адресою: АДРЕСА_4».

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Копію ухвали надіслати згідно переліку рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України .

Ухвалу підписано 17.07.2019

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. П. Кравчика, 4, м. Ладижин, Вінницька область, 24321)

3 - відповідачу ( АДРЕСА_5 )

4 - Ладижинський міський відділ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області (вул. П. Кравчика, 33, м. Ладижин, Вінницька область, 24321)