ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2019м. ДніпроСправа № 910/5422/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03062, м. Київ, проспект Перемоги, 65; ідентифікаційний код 30115243)

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "ДОМІНАНТА" (49000 м. Дніпро, вул. Василя Макухи, буд. 1; ідентифікаційний код 35265086)

про стягнення 24 444 грн. 03 коп.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою (вх. №2089/19 від 20.05.2019р.) про стягнення коштів та просить стягнути з відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "ДОМІНАНТА" 24 444 грн. 03 коп., що складає 16 759 грн. 54 коп. - суму страхового відшкодування, 5 506 грн. 14 коп. - пені, 1 712 грн. 77 коп. - інфляційних збитків та 465 грн. 58 коп. - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2019р. у справі №910/5422/19 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "ДОМІНАНТА" про стягнення 24 444 грн. 03 коп. та додані до неї документи передано за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області (49600, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 1).

До Господарського суду Дніпропетровської області позовна заява з доданими до неї додатками надійшла 20.05.2019р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторони своїм правом на подання до суду документів, визначених статтями 165-167, 251 Господарського процесуального кодексу України, не скористались, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення позивачу - 03.06.2019р. та поштовим повідомленням направленим на адресу відповідача (зазначену у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) та повернутим до суду - 27.06.2019р. органами поштового зв`язку з посиланням на закінчення терміну зберігання.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ухвала суду була надіслана учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу. За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та про необхідність подання витребуваних судом документів.

При цьому, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів.

Таким чином, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень.

Частиною 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Проте, відповідач відзиву на позов не надав.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

09.09.2017 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС", як страховиком, та громадянином ОСОБА_1 , як страхувальником, було укладено Договір AZ8 №660806 добровільного комплексного страхування транспортних ризиків (далі - Договір страхування), згідно з яким були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем NISSAN Maxima, державний номер НОМЕР_1 (далі - застрахований автомобіль).

Як вбачається з матеріалів справи 27.10.2017р. на перехресті вул. Шевченка - Власова - Бачинських в м. Самборі Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля NISSAN Maxima, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 та яким керував ОСОБА_1 та автомобіля ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 і яким керувала ОСОБА_4 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 27.10.2017р. спрямував Приватному акціонерному товариству "Страхова група "ТАС" телефонограму про настання події, а в подальшому звернувся з заявою від 30.10.2017р. про настання події.

Відповідно до довідки від 02.11.2017р. №763911 Самбірського відділу поліції ГУНП у Львівській області дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 вимог пункту 10.11 Правил дорожнього руху України.

В подальшому згідно постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14.11.2017р. у справі №452/2764/17 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю NISSAN Maxima, державний номер НОМЕР_1 , було завдано механічних пошкоджень.

Вартість ремонту пошкодженого автомобіля NISSAN Maxima, державний номер НОМЕР_1 згідно Ремонтної калькуляції від 31.10.2017р. №11785_17 склала 30 657 грн. 71 коп.

Страховим актом від 20.11.2017р. №25415Р/17/2017 пошкодження транспортного засобу NISSAN Maxima, державний номер НОМЕР_1 визнано страховим випадком, визначено розмір страхового відшкодування 17 759 грн. 54 коп.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Платіжним дорученням від 23.11.2017р. №46939 на суму 17 759 грн. 54 коп. позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України; якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі частинами 1-2 статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі; розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи; у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Матеріалами справи підтверджується, що цивільна відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_2 застрахована відповідачем згідно з полісом №АК/2168080 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, розмір франшизи становить 1 000 грн. 00 коп., ліміт відповідальності становить 200 000 грн. 00 коп.

У зв`язку з тим, що цивільно-правову відповідальність осіб, які на законній підставі користуються автомобілем марки ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_2 застраховано відповідачем, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування, то саме відповідач зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну позивачу в межах ліміту відповідальності.

Як вбачається позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" звернулося до відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" з заявою від 26.01.2018р. вих. №26/01/02 на виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації) у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 27 жовтня 2017р. у м. Самбір Львівської області (а.с. 38).

Вказану заяву було отримано відповідачем 13.02.2018р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 39).

На момент розгляду справи матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем на користь позивача страхового відшкодування , у зв`язку з чим суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 16 759 грн. 54 коп. (за вирахуванням франшизи) обгрунтованими.

У зв`язку з несплатою відповідачем страхового відшкодування, позивачем нараховано відповідачу 465 грн. 68 коп. - 3 % річних за період з 14.05.2018 року по 16.04.2019 року, 1 712 грн. 77 - інфляційних збитків та 5 506 грн. 14 коп. - пені за загальний період період з 14.05.2018 по 16.04.2019р.

Частиною 1 статті 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування.

Згідно зі статтею 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою; кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом; кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Статтею 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Отже, оскільки зобов`язання страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, позивач направляв відповідачу заяву на виплату страхового відшкодування за вих.№26/01/02 від 26.01.2018 року. Відповідачем була отримана вказана заява 13.02.2018р. відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №813.

Відповідно до пункту 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі невизнання майнових вимог заявника - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

З огляду на те, що заяву про виплату страхового відшкодування відповідачем було отримано 13.02.2018р., суд, враховуючи 90 денний строк, вважає, що сплатити страхове відшкодування відповідач повинен був не пізніше 14.05.2018р., а відтак прострочення має місце з 15.05.2018р.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання 9неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 36.5. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

З огляду на те, що в даному випадку має місце заміна кредитора у зобов`язанні, та до позивача переходять права страхувальника, який мав би право звернутися до відповідача щодо виплати страхового відшкодування, в тому числі й заявляти вимогу про стягнення пені в разі допущення прострочення сплати страхового відшкодування, суд приходить до висновку, що позивач має право заявляти вимоги про стягнення з відповідача пені.

Таким чином, пеня після перерахунку становить 5 490 грн. 70 коп. (за загальний період з 15.05.2018 по 16.04.2019).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, після перерахунку інфляційні нарахування становлять 1 133 грн. 84 коп. (травень 2018р. - лютий 2019р.), а річні 464 грн. 22 коп. (за період з 15.05.2018р. по 16.04.2019р.).

У відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати у розмірі 1 874 грн. 18 коп. слід покласти на відповідача.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03062, м. Київ, проспект Перемоги, 65; ідентифікаційний код 30115243) до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "ДОМІНАНТА" (49000 м. Дніпро, вул. Василя Макухи, буд. 1; ідентифікаційний код 35265086) про стягнення 24 444 грн. 03 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "ДОМІНАНТА" (49000 м. Дніпро, вул. Василя Макухи, буд. 1; ідентифікаційний код 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03062, м. Київ, проспект Перемоги, 65; ідентифікаційний код 30115243) 16 759 (шістнадцять тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 54 коп. - страхового відшкодування, 5 490 (п`ять тисяч чотириста дев`яносто) грн. 70 коп. - пені, 1 133 грн. (одна тисяча сто тридцять три) грн. 84 коп. - інфляційних нарахувань, 464 (чотириста шістдесят шість) грн. 22 коп. - річних та 1 874 (одна тисяча вісімсот сімдесят чотири) грн. 18 коп. - витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до частини 4 статті 240 ГПК України,

22.07.2019р.