ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2019 р. м. Київ

Справа № 911/867/19

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Щербакової В.О., розглянувши у справу за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Комунального підприємства Києво Святошинська тепломережа Київської обласної ради про стягнення 4 618 149,04грн за участю від:

позивача Орел С.С. (довіреність №14-258 від 05.06.2019);

відповідача Нурищенко С.В. (ордер серії КС №578502 від 22.05.2019)

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України" (далі НАК Нафтогаз України") звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства Києво Святошинська тепломережа Київської обласної ради (далі КП Києво Святошинська тепломережа КОР) про стягнення 6 393 159,63грн, у т.ч.: 5 975 099,27грн основного боргу, 243 333,82грн пені, яка нарахована за період з 28.11.2017 по 23.05.2018, 47 585,88 3 % річних за період з 28.11.2017 по 23.05.2018, 127140,66грн втрат від інфляції за період з 26.12.2017 по 30.04.2018.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором №2129/1718-БО-17 від 18.09.2017, а саме не здійснення розрахунків за природний газ, переданий у жовтні-грудні 2017 року та січні-лютому 2018 року у встановлений договором строк (а.с.3-8).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.04.2019 судом: відкрито провадження у справі; вирішено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження; призначено проведення підготовчого засідання на 15.05.2019; встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій (а.с.1-2).

Копія ухвали про відкриття провадження у справі отримана позивачем 24.04.2019, а відповідачем - 08.05.2019, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №№411, 0519 (а.с.100-101).

13.05.2019 відповідачем, з дотриманням встановленого строку, подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить у задоволені позову відмовити, а також зменшити розмір пені на 90 % (а.с.102-103).

У відзиві на позов відповідач вказує, що 23.10.2018 відповідачем сплачено позивачу 2 507 578,34грн основного боргу, що не враховано позивачем. Крім того, заявляючи клопотання про зменшення пені, відповідач просить врахувати, що:

- є збитковим підприємством та здійснює діяльність з теплопостачання і від вчасності виконання зобов`язань споживачами послуг теплопостачання з оплати залежність виконання зобов`язань за договором, укладеним з позивачем;

- дебіторська заборгованість споживачів перед підприємством складає 8394,1тис.грн відповідач просить суд зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення пені на 90 відсотків;

- встановлені тарифи на послуги теплопостачання не покривають фактичних витрат, а різниця в тарифах своєчасно не відшкодовується;

- оплата частини боргу стала можливим лише завдяки виділенню коштів з обласного бюджету Київською обласною радою в рамках програми підтримки підприємств спільної власності територіальних громад області і запобігання їх банкрутству (а.с.102-103).

15.05.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказує, що відповідач своєчасно не виконував зобов`язання щодо розрахунку за отриманий природний газ, у зв`язку з чим просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Крім того, позивач просить суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені, зазначаючи, що відповідачем не надано доказів поважності порушення умов договору щодо здійснення розрахунків за отриманий природний газ, а значна частина основного боргу не сплачується з 2018 року (а.с.121-125).

15.05.2019 судом постановлено ухвали, які занесені до протоколу засідання про: встановлення відповідачу строку для надання заперечень з наданням доказів в обґрунтування доводів та доказів направлення його копії з додатками позивачу до 28.05.2019; оголошення перерви в підготовчому засіданні до 05.06.2019 (а.с.138-139).

Правом подати заперечення відповідач не скористався у встановлений строк.

Ухвалою суду від 05.06.2019, яка занесена до протоколу, оголошено перерву в підготовчому засіданні до 14.06.2019 за клопотанням позивача (а.с.158-161).

14.06.2019 позивачем подано клопотання про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів, щодо задоволення якого не заперечував відповідач (а.с.163).

Ухвалою суду від 14.06.2019, яка занесена до протоколу, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 12.07.2019 (а.с.164-166).

12.07.2019 позивачем подано заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач фактично:

- зменшує позовні вимоги в частині стягнення основного боргу до 3 467 520,93грн;

- збільшує вимоги в частині стягнення пені до 464 647,24грн за період з 28.11.2017 по 26.09.2019, 3% річних до 196 334,15грн за період з 28.11.2017 по 09.07.2019 та втрат від інфляції до 489 646,72грн за період з 26.12.2017 по 31.05.2019 (а.с.168-170).

Вказана заява прийнята судом до розгляду, враховуючи, що таку заяву подано позивачем до закінчення підготовчого засідання.

При цьому, суд керувався п.2 ч.2 ст.46 ГПК України, відповідно до якої позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

12.07.2019 сторонами подано спільну заяву про те, що сторони не заперечують після закінчення підготовчого засідання розпочати розгляд справи по суті в той же день (а.с.182).

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, представник відповідача просив зменшити розмір пені.

Розглянувши матеріали справи та подані сторонами докази, заслухавши представників сторін, суд встановив наступні обставини.

18.09.2017 між сторонами у справі - НАК «Нафтогаз України» та КП Києво Святошинська тепломережа КОР укладено договір №2129/1718-БО-17 постачання природного газу (а.с.14-23, далі договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору позивач (продавець) взяв на себе зобов`язання поставити відповідачу природний газ у 2017-2018, а відповідач оплатити його на умовах договору (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.2 договору газ, що постачається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

В силу п. 2.1 договору позивач передає відповідачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 природний газ орієнтованим обсягом 1005,448 тис.куб.м.

Як визначено п. 5.2 договору, ціна за 1000куб.м складає 9488,64грн з ПДВ.

Відповідно до п. 5.4 договору, загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Як визначено п. 6.1 договору, остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договором встановлено, що він набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно), а в частині розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 12 договору).

Додатковою угодою №1 від 11.01.2018 сторонами змінено п. 8.2 договору в частині встановлення розміру пені за прострочення платежу за таким договором (а.с.24).

На виконання п. 2.1 договору, позивач поставив у жовтні 2017 року - лютому 2018 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 7 160 099,27грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.28-32).

Позивач частково розрахувався за переданий природний газ у розмірі 3 692 578,34грн, що підтверджується зібраними у справі доказами та відповідний факт визнано у відзиві відповідачем. При цьому, позивач стверджує, що на момент розгляду справи борг за поставлений природний газ становить 3467520,93грн.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем обов`язку щодо оплати поставленого за договором природного газу та застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором, а також чинним законодавством за порушення зобов`язання.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Сторонами під час розгляду справи не надано суду доказів, того що борг за поставлений природний газ на суму 3 467 520,93грн оплачений відповідачем.

Отже, не виконавши зобов`язання у строк, встановлений п.6.1 відповідного договору, відповідач допустив порушення зобов`язання, у зв`язку з чим вимоги позивача (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) про стягнення з відповідача 3467520,93грн основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 489 646,72грн втрат від інфляції за загальний період з 26.12.2017 по 31.05.2019, а також 196 334,15грн - 3% річних за загальний період з 28.11.2017 по 09.07.2019.

Відповідно до ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та втрат від інфляції, додані до заяви про зменшення розміру позовних вимог, суд зазначає, що здійснені позивачем розрахунки є арифметично вірними, у зв`язку з чим вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 464 647,24грн пені за загальний період з 28.11.2017 по 26.09.2018.

Як визначено ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки

Договором визначено, що у разі невиконання покупцем п.6.1 договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми прострочення платежу за кожний день прострочення (п.8.2 договору).

Крім того, додатковою угодою №1 від 11.01.2018 сторонами змінено розмір пені з 16.4% на 15,3% річних та вказано, що такі зміни набувають чинності з дати підписання додаткової угоди і діють до 01.01.2018 (пп.1,3 додаткової угоди).

Встановлений п.8.2 договору розмір пені не перевищує максимального розміру, визначеного ст.4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" у період, за який нарахована пеня; пеня позивачем нарахована у межах строку, встановленого ч.6 ст.232 ГК України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що він є арифметично вірним.

Однак, суд вважає за можливе частково задовольнити заявлене відповідачем клопотання про зменшення пені з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до чч.2, 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У даній справі позивачем не доведено того, що порушенням виконання зобов`язань з оплати природного газу у встановлений строк, відповідач заподіяв йому збитків, розмір яких перевищує або дорівнює заявленому розміру пені.

Окрім того, суд бере до уваги те, що: відповідач за відповідним договором купував природний газ виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та у вказаних споживачів існує дебіторська заборгованість перед відповідачем у значному розмірі - 3 862,2тис грн (а.с.153); зобов`язання з оплати поставленого природного газу виконано більш ніж на половину.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 100 000,00грн.

При цьому, враховуючи зменшення розміру штрафних санкцій, у задоволенні вимог про стягнення 364 647,24грн пені суд відмовляє.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, не враховуючи зменшення розму пені (зважаючи на те, що відповідні вимоги обґрунтовані, однак, суд скористався правом зменшити розмір пені), що складає 69272,24грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Києво Святошинська тепломережа Київської обласної ради (ідентифікаційний код 23576122; 08150, Київська обл., Києво Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Незалежності, буд. 9) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (ідентифікаційний код 20077720; 01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 6) 3 467 520,93грн основного боргу, 489 646,72грн втрат від інфляції, 196 334,15грн - 3% річних, 100 000грн пені, а також 69 272,24грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 364 647,24грн пені у задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 18.07.2019.

Суддя А.Р. Ейвазова