ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.07.2019 Справа № 917/599/19

Суддя Господарського суду Полтавської області Сірош Д.М., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі № 917/599/19 за позовом

Фермерського господарства "Сібагро"

до Головного управляння Держгеокадастру у Полтавській області

про визнання дій неправомірними та зобов`язання поновити договори оренди

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Сібагро" звернулося в суд з позовом до Головного управляння Держгеокадастру у Полтавській області, в якому просить суд визнати укладеними додаткові угоди між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та Фермерським господарством "Сібагро" про поновлення терміну дії договорів від 12.12.2011 № 32, № 33, № 35, № 36 записи у Державному реєстрі земель про реєстрацію договорів від 04.04.2012 за №№:

01393 (кадастровий № земельної ділянки НОМЕР_1 );

НОМЕР_2 (кадастровий № земельної ділянки НОМЕР_3 );

НОМЕР_4 (кадастровий № земельної ділянки НОМЕР_5 );

НОМЕР_6 (кадастровий № земельної ділянки НОМЕР_7 006 НОМЕР_8 ), (далі - Спірні земельні ділянки).

26.04.2019 Фермерським Господарством Сібагро подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою Господарського Полтавської області від 13.05.2019 суд відмовив Фермерському Господарству Сібагро в забезпеченні позову.

16.07.2019 позивач повторно звернувся з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд:

- заборонити відповідачу вчиняти дії, спрямовані на укладення договорів оренди або вчинення інших дій стосовно земельної ділянки площею 36, 4018 га (рілля), що знаходиться за межами населених пунктів на території Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_1 , земельної ділянки площею 25,2505 га, що знаходиться за межами населених пунктів на території Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_3 , земельної ділянки площею 10,6902 га, що знаходиться за межами населених пунктів на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_5 , земельної ділянки площею 42,0037 га (рілля), що знаходиться за межами населених пунктів на території Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_9 та накласти арешт на дані земельні ділянки;

- заборонити державним кадастровим реєстраторам відділу Держгеокадастру в Кобеляцькому районі управління Держгеокадастру у Полтавській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну цільового призначення, поділ чи об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а також на скасування державної реєстрації земельних ділянок, які знаходяться на території Вільховатської сільської ради, Чорбівської сільської ради, Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, кадастрові номери земельних ділянок: НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , НОМЕР_5 , НОМЕР_9 .

В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що в даному випадку є всі підстави вважати, що земельні ділянки, які є об`єктом договорів оренди земельних ділянок № 32, № 33, № 35, № 36 можуть бути передані відповідачем в оренду іншим суб`єктам. Зокрема, з відзиву на позов від 28.05.2019 убачається, що Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області прийнято рішення про передачу права на оренду земельних ділянок на конкурентних засадах (торгах). Такі дії відповідача унеможливлять виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Таким чином, з відзиву відповідача убачається намір передати спірні земельні ділянки іншим суб`єктам. На сьогоднішній день у відповідача немає перешкод у можливості передачі спірних земельних ділянок іншим особам, а це в свою чергу прямо порушує права та інтереси позивача.

Отже, як вказує позивач, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, як розпорядник земельної ділянки, в силу приписів статі 122 Земельного кодексу України на даний час при наявності судового спору щодо поновлення договорів оренди землі має всі можливості здійснювати дії, спрямовані на скасування державної реєстрації земельних ділянок та подальшого відчуження ділянок третім особам, і вказаний унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Згідно з статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 1, 2 та 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (зі змінами та доповненнями) особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У частині 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" роз`яснено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Судом враховується, що Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, як розпорядник спірної земельної ділянки, в силу приписів статті 122 Земельного кодексу України, не позбавлений права та можливості, незважаючи на наявність судового спору, приймати рішення та здійснювати дії, спрямовані на передання у власність чи надання у користування спірної земельної ділянки.

Також, судом враховано, що згідно з статтею 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр", внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Пунктом 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, поділу чи об`єднання земельних ділянок.

Згідно з пунктом 19 Постанови Кабінету міністрів України від 25.12.2015 № 1127 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що у випадку припинення існування спірної земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав, або у випадку передачі земельної ділянки у власність чи користування третім особам, позивач буде змушений захищати своє порушене право шляхом подання інших позовів до судів різних юрисдикцій, а тому невжиття заходів до забезпечення позову не забезпечить реального захисту прав позивача на оренду спірної земельної ділянки.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії, спрямовані на укладення договорів оренди та інші дії, накладення арешту на земельні ділянки та заборони державним кадастровим реєстраторам вчиняти будь-які дії стосовно спірних земельних ділянок сприятиме запобіганню порушенню прав позивача та забезпечить можливість реального судового захисту.

З огляду на викладене заява Фермерського господарства "Сібагро" про забезпечення позову у даній справі підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 136 - 140, 234 - 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Фермерського господарства "Сібагро" про забезпечення позову задовольнити.

Заборони Головному управлянню Держгеокадастру у Полтавській області (36039, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Уютна, будинок 23, ідентифікаційний код 39767930) вчиняти дії, спрямовані на укладення договорів оренди або вчинення інших дій стосовно наступних земельних ділянок:

- земельна ділянка площею 36,4018 га (рілля), що знаходиться за межами населених пунктів на території Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, кадастровий номер: НОМЕР_1 ;

- земельна ділянка площею 25,2505 га, що знаходиться за межами населених пунктів на території Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, кадастровий номер: НОМЕР_3 ;

- земельна ділянка площею 10,6902 га, що знаходиться за межами населених пунктів на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, кадастровий номер: НОМЕР_5 ;

- земельна ділянка площею 42.0037 га (рілля), що знаходиться за межами населених пунктів на території Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, кадастровий номер: НОМЕР_9 ;

та накласти арешт на зазначені земельні ділянки;

заборонити державним кадастровим реєстраторам відділу Держгеокадастру в Кобеляцькому районі управління Держгеокадастру у Полтавській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну цільового призначення, поділ чи об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а також на скасування державної реєстрації земельних ділянок, які знаходяться на території Вільховатської сільської ради, Чорбівської сільської ради, Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, кадастрові номери земельних ділянок: НОМЕР_1 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_9 .

Стягувач: Фермерське господарство "Сібагро" (39213, Полтавська область, Кобеляцький район, с. Вишневе, ).

Боржник: Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (36039, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Уютна, будинок 23, ідентифікаційний код 39767930).

Ухвала набрала законної сили 18.07.2019.

Ухвала дійсна для пред`явлення державному виконавцю до 18.07.2022.

Згідно з частиною 8 статті 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту підписання (статті 235, 255 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з статтею 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Д.М. Сірош