УХВАЛА

17 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 916/801/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Банаська О. О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Фірми "Давос" у формі товариства з обмеженою відповідальністю

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

від 13.06.2019

у складі колегії суддів: Аленіна О. Ю. - головуючого, Богатиря К. В., Філінюка І. Г.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІМЕКСІМ"

до Фірми "ДАВОС" у формі товариства з обмеженою відповідальністю

про стягнення 2 701 839,60 грн збитків

ВСТАНОВИВ:

05.07.2019 Фірма "ДАВОС" у формі товариства з обмеженою відповідальністю звернулась безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою № 1128/07-19 від 03.07.2019 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.06.2019 у справі № 916/801/18.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/801/18 було визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: Банаська О. О. - головуючого, Васьковського О. В., Пєскова В. Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 09.07.2019.

10.07.2019 на адресу Верховного Суду надійшло заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІМЕКСІМ" проти відкриття касаційного провадження у справі № 916/801/18.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку, що касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" № 3674 - VI.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на дату подачі касаційної скарги) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із підпункту 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент звернення з касаційною скаргою) ставка судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 встановлено у розмірі 1 921,00 грн.

Як убачається з матеріалів касаційної скарги об`єктом касаційного оскарження у даній справі є постанова апеляційної інстанції ухвалена за результатом перегляду в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, якою задоволено скаргу на дії приватного виконавця під час виконання судовго рішення у справі № 916/801/18.

Таким чином, за подання до Верховного Суду касаційної скарги скаржник мав сплатити судовий збір в сумі 1 921,00 грн.

Проте, скаржником доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі до касаційної скарги не надано.

Водночас, у тексті касаційної скарги скаржник з посиланням на роз`яснення, які викладені в пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" зауважує, що не підлягає сплаті судовий збір за подання касаційної скарги у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Надаючи оцінку зазначеним посиланням скаржника, суд зазначає, що на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебувало питання відступу від висновку Касаційного цивільного суду викладеного в постанові від 18.01.2018 у справі № 565/256/15-ц щодо застосування статей 3, 4 Закону України "Про судовий збір".

29.05.2018 Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову у справі № 915/955/15, яку було оприлюднено в Єдиному Державному реєстрі судових рішень 07.06.2018.

У зазначеній постанові зазначено висновок Великої Палати Верховного Суду про те, що підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України "Про судовий збір" справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Відтак, наведені вище посилання скаржника, про відсутність необхідності сплати судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, відхиляються судом як помилкові.

Відповідно до частини другої статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно з приписами частини першої та другої статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною п`ятою статті 292 ГПК України передбачено, що питання про залишення касаційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом десяти днів з дня надходження касаційної скарги.

Ураховуючи наведене касаційна скарга Фірми "Давос" у формі товариства з обмеженою відповідальністю на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду у справі № 916/801/18 підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої ним касаційної скарги, а саме - надання доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі у сумі 1 921,00 грн, який має бути перерахований за такими реквізитами: отримувач коштів: УК у Печерському районі, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України, код банку отримувача: 899998, рахунок отримувача: 6007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд. 055)", символ звітності банку: 207.

Оскільки касаційна скарга залишається без руху, заперечення проти відкриття касаційного провадження у справі № 916/801/18 буде розглянуте судом у випадку усунення вказаних вище недоліків.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Фірми "Давос" у формі товариства з обмеженою відповідальністю на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду у справі № 916/801/18 залишити без руху.

2. Надати Фірмі "Давос" у формі товариства з обмеженою відповідальністю строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали.

3. Попередити скаржника про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, а саме у разі невиконання вимог ухвали, у строк встановлений судом, касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду О. О. Банасько