ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1317/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Топольницькій Б.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Кулинич А.С. адвокат;

від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ до відповідача Комунального некомерційного підприємства Березівська районна лікарня Березівської районної ради Одеської області про стягнення 712990,57грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Комунального некомерційного підприємства Березівська районна лікарня Березівської районної ради Одеської області про стягнення 712990,57грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ посилається на неналежне виконання Комунальним некомерційним підприємством Березівська районна лікарня Березівської районної ради Одеської області умов укладеного між сторонами договору на постачання природного газу №008798-Б(19) від 25.01.2019р. щодо своєчасної оплати поставленого газу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.05.2019р. відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.06.2019р. о 11:00.

10.06.2019р. за вх.суду№11590/19 позивач звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог в якій у зв`язку із частковою сплатою відповідачем основного боргу просить зменшити розмір основного боргу та стягнути з відповідача 611619,18грн. основного боргу.

В підготовчому засіданні від 11.06.2019р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 27.06.2019р. о 10:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.06.2019р. викликано учасників справи у підготовче засідання відкладене на 27.06.2019р. о 10:40.

В підготовчому засіданні від 27.06.2019р. було оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.06.2019р. закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 18.07.2019р. о 10:40.

В судовому засіданні від 18.07.2019р. було оголошено про початок розгляду справи по суті.

В судовому засіданні від 18.07.2019р. було оголошено вступну та резолютивну частину рішення по справі №916/1317/19.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

25.01.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ (позивач, Постачальник) та Комунальним некомерційним підприємством Березівська районна лікарня Березівської районної ради Одеської області (відповідач, Споживач) було укладено договір №008798-Б(19) на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) (далі договір) на виконання якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві газ природний, скраплений або у газоподібному стані за кодом ДК 021:2015, код СРV 09120000-6 (газове паливо) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити газ Постачальнику (п.2.1. договору).

Згідно п 2.4 договору поштовою адресою точки комерційного вузла обліку Відповідача є Комунальне некомерційне підприємство «Березівська центральна районна лікарня» Березівської районної ради Одеської області (67300, Одеська область, Березівський район, місто Березівка, вул. Больнична, 6).

Пунктом 3.6. договору встановлено, що приймання-передача природного газу, поставленого Постачальником та прийнятого Споживачем у звітному місяці, оформляється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних Актів приймання- передачі природного газу, що оформляються на підставі даних кожного комерційного вузла обліку та є невід`ємними частинами цього договору і є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п.5.4. договору розрахунковий період за договором становить один місяць з 10:00 першого дня місяця до 10:00 першого дня наступного місяця включно. Вартість послуг по договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу Споживачу і складає 199999,99грн.

Пунктом 5.5. договору сторони встановили, що у разі оплати замовлених обсягів газу до початку місяця поставки Споживач зобов`язується сплатити вартість запланованого обсягу природного газу (номінації) не пізніше ніж за 5 днів до початку розрахункового періоду. Оплата за природний газ здійснюється Споживачем грошовими коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника 100% вартості запланованих обсягів газу на підставі рахунку/рахунку-фактури. У випадку недоплати вартості послуг спожитий у розрахунковому періоді природний газ Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі рахунку-фактури та акту приймання-передачі природного газу. У разі оплати протягом місяця поставки газу та/або після закінчення місяця поставки газу, Споживач здійснює розрахунок шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника 100 % вартості запланованих або спожитих обсягів газу на підставі рахунку/рахунку-фактури. У випадку недоплати вартості послуг спожитого у розрахунковому періоді природного газу, Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим... (пп. 5.5.2 Договору).

Підпунктом 8.2.1. п. 8.2. договору передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом V договору, Споживач зобов`язується сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Як вказує позивач, на виконання умов договору позивач поставив до пункту споживання відповідача природний газ, що підтверджується актами прийому-передачі природного газу: у січні 2019р. - на загальну суму 427026,53грн. у обсязі 33312куб.м. (акт прийому-передачі природного газу №1/008798 від 31.01.2019р., із них: на суму 199 999,99грн. у обсязі 15602куб.м. по договору №008798-Б(19) від 25.01.2019р.; на суму 227026,54грн. у обсязі 17710куб.м. поза межами дії договору); у лютому 2019р. - на загальну суму 326030,66грн. у обсязі 28028куб.м. (акт прийому-передачі природного газу №2/008798 від 28.02.2019 р. поза межами дії договору); у березні 2019р. - на загальну суму 285588,52грн. у обсязі 27976куб.м. (акт прийому-передачі природного газу №3/008798 від 31.03.2019 р. поза межами дії договору); у квітні 2019р. - на загальну суму 94400,09грн. у обсязі 10446куб.м. (акт прийому-передачі природного газу №4/008798 від 30.04.2019 р. поза межами дії договору).

Позивач зазначає, що станом на день подання позову до суду заборгованість відповідача перед позивачем за природний газ, поставлений поза межами дії договору від 25.01.2019р. у лютому - квітні 2019р., на загальну суму 706019,27грн. Під час розгляду справи відповідачем було частково сплачено заборгованість у сумі 94400,09грн., що підтверджується наданою до матеріалів справи випискою по рахунку позивача.

Приймаючи до ваги неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати вартості поставленого природного газу, позивач нарахував відповідачу 6435,05грн. пені, 536,25грн. 3% річних.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та стягнути з відповідача 611619,18грн. основного боргу, 6435,05грн. пені, 536,25грн. 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 175 Господарського процесуального кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.01.2019р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №008798-Б(19) на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) на виконання якого позивач зобов`язався поставити відповідачу газ природний, скраплений або у газоподібному стані за кодом ДК 021:2015, код СРV 09120000-6 (газове паливо) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб відповідача, а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити газ позивачу.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач поставив до пункту споживання відповідача природний газ, що підтверджується актами прийому-передачі природного газу: у січні 2019р. - на загальну суму 427026,53грн. у обсязі 33312куб.м. (акт прийому-передачі природного газу №1/008798 від 31.01.2019р., із них: на суму 199 999,99грн. у обсязі 15602куб.м. по договору №008798-Б(19) від 25.01.2019р.; на суму 227026,54грн. у обсязі 17710куб.м. поза межами дії договору); у лютому 2019р. - на загальну суму 326030,66грн. у обсязі 28028куб.м. (акт прийому-передачі природного газу №2/008798 від 28.02.2019 р. поза межами дії договору); у березні 2019р. - на загальну суму 285588,52грн. у обсязі 27976куб.м. (акт прийому-передачі природного газу №3/008798 від 31.03.2019 р. поза межами дії договору); у квітні 2019р. - на загальну суму 94400,09грн. у обсязі 10446куб.м. (акт прийому-передачі природного газу №4/008798 від 30.04.2019 р. поза межами дії договору).

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Пунктом 5.5. договору сторони встановили, що у разі оплати замовлених обсягів газу до початку місяця поставки Споживач зобов`язується сплатити вартість запланованого обсягу природного газу (номінації) не пізніше ніж за 5 днів до початку розрахункового періоду. Оплата за природний газ здійснюється Споживачем грошовими коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника 100% вартості запланованих обсягів газу на підставі рахунку/рахунку-фактури. У випадку недоплати вартості послуг спожитий у розрахунковому періоді природний газ Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі рахунку-фактури та акту приймання-передачі природного газу. У разі оплати протягом місяця поставки газу та/або після закінчення місяця поставки газу, Споживач здійснює розрахунок шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника 100 % вартості запланованих або спожитих обсягів газу на підставі рахунку/рахунку-фактури. У випадку недоплати вартості послуг спожитого у розрахунковому періоді природного газу, Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Оплату за переданий газ відповідач здійснив несвоєчасно та у повному обсязі, що підтверджується наданими до матеріалів справи виписками по рахунку позивача у зв`язку з чим станом на день подання позову у відповідача виникла заборгованість по оплаті поставленого позивачем газу у сумі 706019,27грн.

Станом на день розгляду справи відповідач здійснив часткову оплату у сумі 94400,09грн., що підтверджується наданою позивачем до матеріалів справи випискою по рахунку.

Враховуючи викладене, за відповідачем рахується заборгованість за поставлений природний газ у сумі 611619,18грн.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості за поставлений газ, вважає його правильним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість у сумі 611619,18грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 6435,05грн. у тому числі 3353,42грн. на суму заборгованості у розмірі 199999,99грн. за період з 11.02.2019р. по 27.02.2019р. та у сумі 3081,63грн. на суму заборгованості у розмірі 142019,80грн. за період з 01.03.2019р. по 22.03.2019р. слід зазначити наступне.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, виходячи з матеріалів справи, відповідач виконав свої зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 229 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня). Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Підпунктом 8.2.1. п. 8.2. договору передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом V договору, Споживач зобов`язується сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у сумі 6435,05грн. у тому числі 3353,42грн. на суму заборгованості у розмірі 199999,99грн. за період з 11.02.2019р. по 27.02.2019р. та у сумі 3081,63грн. на суму заборгованості у розмірі 142019,80грн. за період з 01.03.2019р. по 22.03.2019р., вважає його правильним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у сумі 6435,05грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 536,25грн. у тому числі 279,45грн. на суму заборгованості у розмірі 199999,99грн. за період з 11.02.2019р. по 27.02.2019р. та у сумі 256,80грн. на суму заборгованості у розмірі 142019,80грн. за період з 01.03.2019р. по 22.03.2019р. слід зазначити наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у сумі у сумі 536,25грн. у тому числі 279,45грн. на суму заборгованості у розмірі 199999,99грн. за період з 11.02.2019р. по 27.02.2019р. та у сумі 256,80грн. на суму заборгованості у розмірі 142019,80грн. за період з 01.03.2019р. по 22.03.2019р., вважає його правильним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у сумі 536,25грн.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ про стягнення з відповідача Комунального некомерційного підприємства Березівська районна лікарня Березівської районної ради Одеської області 611619,18грн. заборгованості за поставлений природний газ у лютому-квітні 2019 року поза межі дії договору №008798-Б(19) від 25.01.2019р., 6435,05грн. пені та 536,25грн. 3% річних, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надана копія договору (угоди) про надання правової (правничої) допомоги від 01.04.2019р., Додатку №2 до договору (угоди) про надання правової (правничої) допомоги від 01.04.2019р., копія свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю Серія ОД №003605 від 16.01.2019р.

Враховуючи надання доказів в підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, стягненню з відповідача підлягають витрати на правничу допомогу у сумі 3000,00грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 123, 126, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ до відповідача Комунального некомерційного підприємства Березівська районна лікарня Березівської районної ради Одеської області про стягнення 618590,48грн. задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Березівська районна лікарня Березівської районної ради Одеської області (67300, Одеська область, Березівський район, м. Березівка, вул. Больнична, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ (65003, м. Одеса, вул. Одарія, 1, ) 611619,18грн. основного боргу, 6435,05грн. пені, 536,25грн. 3% річних, 9278,86грн. судового збору, 3000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 23 липня 2019р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова