ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"03" липня 2019 р. Справа № 3/006-12

за позовом Публічного акціонерного товариства компанії "Ельба", м. Васильків

до Державного підприємства "Тхорівський спиртовий завод", с. Тхорівка

Сквирського району

про зобов`язання повернути майно

Суддя Лопатін А.В.

за участю секретаря судового засідання Рябоконь О.О.

за участю представників згідно з протоколом судового засідання.

встановив:

У провадженні господарського суду Київської області перебувала справа № 3/006-12 за позовом Публічного акціонерного товариства компанії "Ельба" до Державного підприємства "Тхорівський спиртовий завод" про зобов`язання повернути майно.

Рішенням господарського суду Київської області від 04.04.2012 р. позов задоволено, зобов`язано Державне підприємство "Тхорівський спиртовий завод" повернути 63961,985 літрів концентрату мийного-120/10 на суму 569060,99 грн. Публічному акціонерному товариству компанії "Ельба"; стягнуто з Державного підприємства "Тхорівський спиртовий завод" на користь Публічного акціонерного товариства компанії "Ельба" 11381,21 грн. судового збору.

На примусове виконання рішення суду видано судові накази.

03.05.2019 р. через канцелярію суду стягувачем подано заяву про видачу дублікатів судових наказів та поновлення строку на пред`явлення судових наказів у справі № 3/006-12 до виконання.

Вказану заяву згідно резолюції В.о. голови господарського суду Київської області Мальованої Л.Я. передано для розгляду судді Лопатіну А.В. після виходу з відпустки.

Ухвалою суду від 13.05.2019 р. розгляд заяви стягувача про видачу дублікатів судових наказів та поновлення строку на пред`явлення виконавчих документів до виконання призначено на 22.05.2019 р.

22.05.2019 р. через канцелярію суду від стягувача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.05.2019 р. розгляд заяви стягувача про видачу дублікатів судових наказів та поновлення строку на пред`явлення виконавчих документів до виконання відкладено на 19.06.2019 р.

06.06.2019 р. через канцелярію суду представником боржника подано заперечення на заяву про видачу дублікатів судових наказів та поновлення строку на пред`явлення виконавчих документів до виконання.

19.06.2019 р. через канцелярію суду представником ПАТ компанія "Ельба" подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.07.2019 р. розгляд заяви стягувача про видачу дублікатів судових наказів та поновлення строку на пред`явлення виконавчих документів до виконання відкладено на 03.07.2019 р., зобов`язати стягувача до 02.07.2019 р. подати до суду, у разі наявності, постанову Сквирського районного управління юстиції у Київській області про повернення виконавчих документів стягувачу, на яку посилається останній в обґрунтуванні своєї заяви.

02.07.2019 р. представником стягувача через канцелярію суду подано клопотання про виправлення описки в заяві про видачу дублікату наказу та поновлення строку на його пред`явлення до виконання.

02.07.2019 р. представником стягувача через канцелярію суду подано письмові пояснення у справі.

03.07.2019 р. в судовому засіданні заслухавши присутніх представників сторін та розглянувши заяву стягувача про видачу дублікату наказу та поновлення строку на пред`явлення його до виконання, з урахуванням виправлених описок та уточнення прохальної частини відповідної заяви, судом встановлено наступне:

Заява стягувача обґрунтована тим, що останнім після видачі господарським судом Київської області наказів від 25.04.2012 р. у даній справі було пред`явлено їх до виконання Сквирському районному управлінню юстиції в Київській області. Проте, у листопаді 2016 р. стягувачу стало відомо, що у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» Сквирським районним управлінням юстиції в Київській області було винесено постанову про повернення виконавчих документів стягувачу, у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення. Як зазначає стягувач, ним було отримано дану постанову, проте в даний період розпочався масштабний переїзд в інший офіс (з жовтня по грудень 2016 року), під час якого було втрачено папки з документами, в тому числі і судові накази про примусове виконання рішення суду у даній справі, про що комісією ПАТ компанії "Ельба" було складено акт втрати майна. Крім того, стягувач вказує на те, що ним було вчинено вичерпних заходів спрямованих на встановлення місцезнаходження виконавчих документів в даній справі, проте такі заходи не надали жаданих результатів. У зв`язку з наведеним, стягувач просить суд: видати дублікати судових наказів у справі № 3/006-12 від 25.04.2012 р. господарського суду Київської області, видані на виконання рішення суду від 04.04.2012 р.; поновити пропущений строк для пред`явлення судових наказів до виконання у судовій справі № 3/006-12.

Боржником 06.06.2019 р. подано до суду заперечення на заяву про видачу дублікатів судових наказів та поновлення строку на їх пред`явлення, які обґрунтовані тим, що в матеріалах, доданих до заяви стягувача міститься довідка від 01.04.2019 р. в якій стягувач зазначає, що станом на 1 квітня 2019 р. судові накази, видані господарським судом у даній справі втрачені і до виконання не пред`явлені. Отже, на переконання боржника, враховуючи відсутність в матеріалах заяви інформації та доказів на підтвердження дотримання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, вимоги стягувача про видачу дублікату судового наказу є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Проаналізувавши аргументи сторін, матеріали заяви та чинне законодавство, судом встановлено, що заява стягувача про видачу дублікатів наказів та поновлення строку на пред`явлення їх до виконання, з урахуванням виправлених описок та уточнення прохальної частини відповідної заяви, задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Частиною шостою статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017р. N2147-VІІІ, чинної з 15.12.2017 р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини першої ст. 329 ГПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк (ч. 2 ст. 329 ГПК України).

Таким чином, обов`язковою умовою для поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання є пропущення його строку та наявність поважних причин такого пропущення.

В обґрунтування поданої заяви про поновлення строку стягувач послався на те, що Сквирським районним управлінням юстиції у Київській області було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі відсутності майна у боржника, і, відповідно, повернуто накази господарського суду Київської області від 25.04.2012 у справі № 3/006-12 стягувачу. Останні були втрачені при здійсненні масштабного переїзду ПАТ компанії "Ельба" в інший офіс. Про факт втрати зазначених наказів повідомлено стягувачем повідомленням від 01.04.2019 р., копію якого долучено до клопотання про долучення документів до матеріалів, що надійшло до суду 19.06.2019 р.

Враховуючи вищенаведені обставини, заявник просить суд відновити пропущений строк для пред`явлення до виконання наказів господарського суду Київської області від 25.04.2012 у справі № 3/006-12, оскільки вважає саме втрату наказів суду поважною причиною.

Дослідивши подану заяву та долучені до неї документи, суд встановив, що втрату наказів ПАТ компанії "Ельба" було виявлено, як він зазначає, після масштабного переїзду в інший офіс, що мав місце з жовтня 2016 року по грудень 2016 року, тобто на початку січня 2017 року.

Одночасно, як вбачається зі змісту листа Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області за вих. № 7114 від 11.06.2019 р., адресованого стягувачу, виконавче провадження щодо виконання наказів по справі № 3/006-12 було завершено 30.11.2015 р. на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження (в редакції чинній на момент винесення постанови).

Відповідно до частини першої ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Згідно з частиною четвертою ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Так, враховуючи, що накази господарського суду Київської області від 25.04.2012 р. у справі № 3/006-12 були повернуті державним виконавцем 30.11.2015 р., а також, беручи до уваги строк, визначений у наказах господарського суду Київської області від 25.04.2012 р. для пред`явлення до виконання (1 рік), то строк для повторного пред`явлення вказаних наказів мав закінчитись 30.11.2016 р.

Разом з тим, 05.10.2016 р. набрав чинності Закон України Про виконавче провадження № 1404-VIII від 02.06.2016, згідно з яким Закон України Про виконавче провадження № 606-ХІV від 21.04.1999 р. втратив чинність окрім статті 4, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності цим Законом № 1404-VIII від 02.06.2016 р.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону України Про виконавче провадження № 1404-VIII від 02.06.2016 р., виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до п. 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закон України від 02.06.2016 р. № 1404-VIII Про виконавче провадження, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

В силу норм Закону України від 02.06.2016 р. № 1404-VIII Про виконавче провадження, відповідно до яких строк пред`явлення судового наказу до виконання становить 3 роки, суд дійшов до висновку, що строк пред`явлення до виконання зазначених наказів закінчився 30.11.2018 р. і на час виявлення стягувачем втрати наказів (після масштабного переїзду в інший офіс, що мав місце з жовтня 2016 року по грудень 2016 року, тобто на початку січня 2017 року), ще не сплив. Проте, стягувач у встановлений законодавством строк з заявою про видачу дублікатів виконавчих документів до суду не звертався.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Із змісту статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження є, серед іншого, завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 р. у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 р. у справі «Наталія Михайленко проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Також, судом враховуються висновки, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі "Пономарьов проти України", за змістом якого вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, а від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Судом встановлено, що починаючи з січня 2017 р. (момент виявлення втрати наказів) і до моменту звернення із даною заявою до суду (03.05.2019 р.), ПАТ компанії "Ельба" не було вчинено жодних дій для фактичного виконання судового рішення у справі № 3/006-12, як то звернення до господарського суду Київської області із відповідною заявою про видачу дублікатів наказів, та після закінчення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, за для подальшого відкриття виконавчого провадження щодо виконання судових наказів.

Посилання стягувача на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, а також на судові рішення Європейського суду з прав людини щодо реалізації стягувача свого права на мирне володіння майном та обов`язку суду відігравати активну роль у судовому розгляді справи, не нівелює обов`язку стягувача так само належним чином користуватись своїми процесуальними правами та обов`язками, а також дотримуватись норм, встановлених чинним законодавством України.

Одночасно, суд вважає за необхідне відмітити, що у розумінні приписів процесуального законодавства, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. При цьому, причини поважності пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин та наданих заявником доказів на їх підтвердження.

Отже, в кожному випадку суд з врахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування заяви про відновлення строку для пред`явлення наказу до виконання, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Враховуючи те, що єдиною підставою, на яку ПАТ компанії "Ельба" посилається, як на причину пропуску ним строку пред`явлення наказів до виконання, є втрата наказів господарського суду Київської області у справі № 3/006-12 від 25.04.2012 р. під час переїзду, а також, беручи до уваги той факт, що на момент втрати зазначених наказів (початок січня 2017 р.) строк їх пред`явлення до виконання ще не сплив, тому суд дійшов висновку про те, що строк для пред`явлення наказів до виконання у цій справі був пропущений з вини позивача (стягувача) в результаті його бездіяльності.

Таким чином, суд не визнає наведену заявником причину для відновлення пропущеного строку до виконання наказів поважною, оскільки заявником не подано суду жодних доказів, які б підтверджували вжиття протягом більш як двох років зі сторони ПАТ компанії "Ельба" заходів щодо виконання рішення суду.

З урахуванням вищенаведеного у сукупності, суд відмовляє у задоволенні заяви ПАТ компанії "Ельба" про поновлення строку для пред`явлення до виконання наказів господарського суду Київської області по справі № 3/006-12 від 25.04.2012 р.

Поряд з зазначеним, відповідно до п. 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Враховуючи встановлені вище висновки суду щодо закінчення строку для пред`явлення наказів господарського суду Київської області у справі № 3/006-12 від 25.04.2012 р. до виконання - 30.11.2018 р., а також, відмову суду у поновленні стягувачу строку для пред`явлення зазначених наказів до виконання, господарським судом встановлено відсутність правових підстав для видачі дублікатів вказаних наказів.

Керуючись ст.ст. 234, 329, п.п. 19.4 п. 1 Розділу ІХ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

1. Відмовити в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства компанії "Ельба" від 03.05.2019 р. (вх. № 8663/19) про видачу дублікатів судових наказів та поновлення строку на пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Копії ухвали направити стягувану та боржнику.

Дана ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 15.07.2019 р.

Суддя А.В. Лопатін