ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
16 липня 2019 року м. Черкаси справа № 925/591/19
Рішенням господарського суду Черкаської області від 25.06.2019 року позов задоволено частково, стягнуто із товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасизалізобетонстрой» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер» - 14374 грн. 59 коп. інфляційних втрат , 4694 грн. 76 коп. 3% річних, 1921 грн. судових витрат. У задоволенні решти позову в частині стягнення 90 грн. 24 коп. трьох відсотків річних, 2128 грн. 69 коп. інфляційних втрат відмовлено.

Представник позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер» адвокат Микулик В.М. подав 09.07.2019 року заяву про ухвалення додаткового рішення (вх. № 20855/19), в якій просив ухвалити додаткове рішення у справі № 925/591/19 щодо розподілу судових витрат, а саме стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Заява мотивована тим, що позивачем у позовній заяві було заявлено вимогу про відшкодування йому судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та надано відповідні докази понесення таких витрат, проте, судом при прийняті рішення не вирішено питання розподілу цих судових витрат.

З урахуванням вимог ст. 244 ГПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення призначено до розгляду в судовому засіданні на 16.07.2019 року із повідомленням сторін.

Сторони явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, що не перешкоджає розгляду заяви без їхньої участі, за наявними матеріалами справи.

Дослідивши подану заяву, матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає заяву представника позивача про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення такою, що підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Позивач у позовній заяві зазначив попередній розрахунок суми судових витрат, в тому числі 5000 грн. витрат на правничу допомогу. На їх підтвердження позивач надав суду копії наступних документів: договір про надання правничої допомоги № 07/05 від 07.05.2019 року, акт виконаних робіт (наданих послуг) № 04-г від 14.05.2019 року, квитанцію до прибуткового ордера № 5 ко, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії РН № 1331, оригінал ордеру серії ВЛ №000, 039937, з яких вбачається, що між позивачем та адвокатом Микуликом Василем Миколайовичем був укладений відповідний договір про надання професійної правничої допомоги, адвокатом послуги за цим договором були надані, позивачем оплачені в розмірі 5000 грн.

У статті 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України, представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з ч. 1, ч. 5 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на викладені обставини, суд заяву представника позивача про розподіл судових витрат вважає обґрунтованою і доказаною, тому задовольняє її повністю.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 221, 244, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Заяву адвоката товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер» Микулик В.М. від 09.07.2019 року за вх. № 20855/19 про ухвалення додаткового рішення у справі № 925/591/19 задовольнити повністю.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасизалізобетонстрой", , місцезнаходження: 18018, м. Черкаси, пров. 20 Партз`їзду, буд. 2, на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер", , місцезнаходження: 45400, Волинська обл., м. Нововолинськ, вул. Кауркова, 2Б - 5000 грн. судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу).

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.07.2019 року.

Суддя В.М. Грачов