ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/11396/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В. А. - головуючого, Багай Н. О., Дроботової Т. Б.,

за участю помічника судді, який здійснює повноваження секретаря судового засідання - Корсун Я. В.,

за участю представників:

від позивача Дороніної О.М.

від відповідача Лисенко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 (судді Мальченко А. О., Жук Г. А., Дикунська С. Я.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 3 841 431,71 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. У серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" (далі - ПАТ "Львівгаз") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") про стягнення 3 841 431,71 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04.01.2013 між ПАТ "Львівгаз" та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" укладено договір купівлі-продажу природного газу №13-260-Н, відповідно до умов якого позивач є покупцем газу. На виконання умов договору, позивач перерахував ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у рахунок попередньої оплати за договором кошти, газ за які позивачем не отримано.

Постановою апеляційного господарського суду від 21.08.2017 у справі №914/3703/15 встановлено заборгованість ПАТ "НАК "Нафтогаз України" перед ПАТ "Львівгаз" у розмірі 32 998 615,11 грн. Водночас, внаслідок проведення зарахувань зустрічних однорідних вимог, а саме: заявою від 13.12.2013 №1 на суму 460 591,49 грн, заявою від 17.12.2013 №2 на суму 555 198,45 грн, заявою від 20.12.2013 №4 на суму 1 435 257,44 грн, заявою від 20.12.2013 №5 на суму 2 406 174,27 грн, заявою від 30.12.2013 №6 на суму 439 09,35 грн, сума заборгованості зменшена до 27 701 984,11 грн та стягнута з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за рішенням суду.

Після набрання законної сили рішення Вищого господарського суду України від 09.11.2017 у справі № 914/3703/15, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернувся до суду з вимогою про визнання недійними односторонніх правочинів №№1, 2, 4, 5, 6.

Рішеннями господарських судів відмовлено у задоволенні позову щодо визнання недійсними односторонніх правочинів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог за заявами № 1 на суму 460 591,49 грн, №2 на суму 555 198, 45 грн, №6 на суму 439 409, 35 грн.

Позивач також зазначає, що суд апеляційної інстанції (справи №914/162/14 та №914/163/14) визнав недійсними односторонні правочини - заяву від 20.12.2013 №4 на суму 1 435 257,44 грн та заяву від 20.12.2013 №5 на суму 2 406 174,27 грн, а тому у відповідача виник обов`язок повернення позивачу 3 847 431,71 грн безпідставно набутих коштів з попередньої оплати.

1.3. У відзиві на позов ПАТ "НАК "Нафтогаз України" вказав, що судовими рішеннями у справах № 914/3703/15, № 914/514/15, № 914/162/14, № 914/163/14, № 914/165/14, № 914/166/14 не було встановлено правомірності нарахування штрафних санкцій, зазначених у претензії від 02.12.2013 № 06-7775, цю претензію відповідач не визнав, позовні вимоги вважає необґрунтованими.

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд наголосив на відсутності доказів наявності у ПАТ "НАК "Нафтогаз України" зобов`язання з повернення позивачу суми попередньої оплати в розмірі 3 841 431,71 грн, натомість ці кошти є частиною суми штрафних санкцій і процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 32 998 615,11 грн, нарахованих ПАТ "Львівгаз" за неналежне виконання умов договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013.

2.2. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безспірність грошової вимоги ПАТ "Львівгаз" у сумі 32 998 615,11 грн і про встановлення судами у справі № 914/3703/15 правової природи грошових коштів у розмірі 3 841 431,71 грн, які є попередньою оплатою за договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись із судовим рішенням апеляційної інстанції, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у касаційній скарзі просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 скасувати, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 залишити без змін.

В обґрунтування доводів касаційної скарги заявник посилається на те, що апеляційний суд не надав належної оцінки відсутності у матеріалах справи доказів наявності у ПАТ "НАК "Нафтогаз України" зобов`язання з повернення суми попередньої оплати в розмірі 3 841 431,71 грн. Крім того, на його думку, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про правову природу цих грошових коштів як попередньої оплати, оскільки спірна сума становить нараховані відповідно до претензії від 02.12.2013 проценти та штрафні санкції на загальну суму 32 998 615,11 грн, заявленої у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013.

3.2. У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Львівгаз" просить залишити її без задоволення, а постанову апеляційного господарського суду залишити без змін, наголошуючи на правомірності висновків апеляційного господарського суду і безпідставності доводів, викладених у касаційній скарзі.

4. Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та відзиві на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

4.2. Суди попередніх інстанцій установили, що 04.01.2013 між ПАТ "Львівгаз" - покупцем і ПАТ "НАК "Нафтогаз України" - продавцем укладено договір купівлі-продажу природного газу №13-260-Н.

У грудні 2013 року ПАТ "Львівгаз" вчинило ряд односторонніх правочинів щодо зарахування зустрічних однорідних вимог із ПАТ "НАК "Нафтогаз України", оформлених як заяви на загальну суму 5 296 631,00 грн, а саме: № 1 на суму 460 591,49 грн, № 2 на суму 555 198,45 грн, № 4 на суму 1 435 257,44 грн, № 5 на суму 2 406 174, 27 грн, № 6 на суму 439 409, 35 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2017 у справі № 914/3703/15, було визнано заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 32 998 615,11 грн.

При цьому, як вбачається з вказаної постанови, при ухвалені рішення суд виходив з презумпції правомірності односторонніх правочинів №№1, 2, 4, 5, 6, тому загальна сума заборгованості, яка підлягала стягненню за цим рішенням, була зменшена до 27 701 984,11 грн.

4.3. Вже після набрання законної сили рішення Вищого господарського суду України від 09.11.2017 у справі № 914/3703/15, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернувся до суду з вимогою про визнання недійними односторонніх правочинів №№1, 2, 4, 5, 6.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.02.2014 у справі № 914/166/14, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.09.2014 і постановою Вищого господарського суду України від 06.11.2014, відмовлено у задоволенні позову ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до ПАТ "Львівгаз" про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви № 1 від 13.12.2013 щодо припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 460 591,49 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.03.2014 у справі № 914/165/14, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.04.2014 і постановою Вищого господарського суду України від 02.07.2014, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" відмовлено у задоволенні позову до ПАТ "Львівгаз" про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви № 2 від 17.12.2013 щодо припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 555 198,45 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.03.2014 у справі № 914/514/14, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.07.2016 і постановою Вищого господарського суду України від 18.09.2014, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" відмовлено у задоволенні позову до ПАТ "Львівгаз" про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви № 6 від 30.12.2013 щодо припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 439 409,35 грн.

Водночас, постановами господарського суду Львівської області від 18.07.2018 у справах № 914/162/14 та № 914/163/14, були скасовані судові рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.2014 з прийняттям нових рішень про задоволення позовних вимог ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про визнання недійсними односторонніх правочинів - заяви від 20.12.2013 №4 та №5 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суми 1 435 257,44 грн та 2 406 174,27 грн відповідно.

Постановою Верховного Суду від 13.11.2018 залишено без змін постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 у справі № 914/163/14.

Постановою Верховного Суду від 27.11.2018 змінено постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 у справі № 914/162/14 шляхом виключення із її мотивувальної частини висновків про спірність вимог ПАТ "Львівгаз" під час розгляду справи судом і про обов`язок повторного доведення безспірності вимог у суді. В іншій частині постанову апеляційного суду залишено без змін.

01.08.2018 позивач звернувся до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" із письмовою вимогою, у якій, на підставі статей 530, 693 Цивільного кодексу України, просив повернути ПАТ "Львівгаз" попередню оплату за договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 в сумі 3 841 431,71 грн. Однак, відповіді на претензію чи грошових коштів від ПАТ "НАК "Нафтогаз України" позивач не отримав, що стало підставою звернення до суду із зазначеним позовом.

4.4. Скасовуючи рішення місцевого господарського суду та ухвалюючи постанову про задоволення позову, апеляційний господарський суд керувався тим, що постановою Вищого господарського суду у справі №914/3703/15 встановлено безспірність заборгованості ПАТ "НАК "Нафтогаз України" перед позивачем в сумі 32 998 615,11 грн, визначеної судом як попередньої оплати за договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013, та, з урахуванням укладених заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог, стягнуто з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на користь ПАТ "Львівгаз" кошти у розмірі 27 701 984,11 грн. При цьому апеляційний господарський суд у цій справі врахував, що оскільки судовими рішеннями апеляційного господарського суду від 18.07.2018 у справах №914/162/14, №914/163/14 визнані недійсними заяви №4 та №5 про зарахування грошових вимог у сумі 3 841 431,71 грн, тому підлягає стягненню вищевказана сума коштів з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на користь позивача.

4.5. Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 6.5 договору купівлі-продажу природного газу 04.01.2013 № 13-260-Н, передбачено, що сторони погоджуються, що сума, яка була сплачена покупцем понад вартість фактично отриманого газу за розрахунковий місяць, зараховується сторонами як погашення заборгованості покупця перед продавцем за минулі періоди за договором, а у випадку відсутності простроченої заборгованості за договором сума, яка була сплачена покупцем понад вартість фактично отриманого газу за розрахунковий місяць, зараховується продавцем як авансовий платіж на наступний розрахунковий місяць.

Згідно з частиною другою статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

4.6. Беручи до уваги визнання постановами Львівського апеляційного господарського від 18.07.2018 у справах № 914/162/14 і №914/163/14 недійсними односторонніх правочинів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на загальну суму 3 841 431,71 грн, що відновлює право позивача на стягнення цих грошових коштів, а також встановленої постановою Вищого господарського суду у справі №914/3703/15 обставини заборгованості ПАТ "НАК "Нафтогаз України" перед позивачем у сумі 32 998 615,11 грн, яка включає в себе суму коштів в розмірі 3 841 431,71 грн, що є предметом спору, у справі, що розглядається, колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції у цій справі про задоволення позову.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. За змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права; суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2. Згідно з частою першою статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, про порушення і неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваної постанови не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послався суд як на підставу для задоволення позову, ґрунтуються на переоцінці доказів, зібраних у справі, що за змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України не належить до повноважень суду касаційної інстанції, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскарженої у справі постанови суду апеляційної інстанції не вбачається.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та задоволення касаційної скарги немає, судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини 1 статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 у справі № 910/11396/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Зуєв

Судді Н. О. Багай

Т. Б. Дроботова