ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року Справа № 902/717/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. , суддя Бучинська Г.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 06.03.19р., ухвалене суддею Колбасов Ф.Ф., повний текст рішення складено 13.03.2019 р.

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Військової частини НОМЕР_1

про стягнення 50 125, 31 грн.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулося до господарського суду Вінницької області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення суми несплаченого страхового відшкодування в розмірі 50 125, 31 грн.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 06.03.2019 р. у справі №902/717/18 задоволено позов у повному обсязі.

Суд першої інстанції, дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь позивача, відтак вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі виплаченого відшкодування є правомірним та обґрунтованим.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Вінницької області від 06.03.2019 р., Військова частина НОМЕР_1 звернулася до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Вінницької області від 06.03.2019 р., скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 06.03.2019 р. прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Зокрема, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що при дослідженні матеріалів позову ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» представниками Військової частини НОМЕР_1 було встановлено, що у документах доданих до позовної заяви відсутні Звіт про визначення вартості матеріального збитку, а також кваліфікаційне свідоцтво суб`єкта оціночної діяльності, таким чином, апелянт стверджує, що докази які надані позивачем не відповідають нормам зазначених ГПК України, оскільки є не належними, допустимими, достовiрними та не достатніми.

Крім того, згідно протоколу огляду транспортного засобу вiд 5 листопада 2015 року, огляд автомобіля «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 , проводився без участi заінтересованих осіб, а саме ОСОБА_1 та представників Військової частини НОМЕР_1 , а тому огляд транспортного засобу було проведено з порушенням вимог методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 24.04.2019р. апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 06.03.2019 р. у справі №902/717/18 залишено без руху. Зобов`язано апелянта - Військову частину НОМЕР_1 протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлений при поданні апеляційної скарги недолік.

21.05.2019 р. на адресу апеляційного суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшла заява про долучення до матеріалів справи оригіналу платіжної квитанції №0.0..1 від 14 травня 2019 р. про оплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2642 грн.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 24.05.2019 р. поновлено Військовій частині НОМЕР_1 строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Вінницької області від 06.03.2019р., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 06.03.19р. у справі №902/717/18 та зупинити дію рішення господарського суду Вінницької області від 06.03.2019р. у справі №902/717/18.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" надіслало на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 06.03.2019 р. залишити без задоволення, а рішення господарського суду Вінницької області без змін.

Відповідно до абзацу 1 частини 10 статті 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абзацу 2 частини 10 статті 270 ГПК України).

Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 06.03.19р. у справі №902/717/18 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши надану юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 04.11.2015 року о 13:00 год. на а/д Т0223 Крижопiль-Вапнярка сталася дорожньо-транспортна пригода (надалi - ДТП) за участю двох транспортних засобiв: «ЗIЛ ММЗ - 4502», д.н. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 (надалi - Винуватець ), та який належить на правi власностi військовій частині НОМЕР_1 ; 2) «Фольксваген Пассат» д.н. НОМЕР_4 (надалi - автомобiль Потерпiлого), який належить на правi власностi ТОВ «Ведерстад» (надалi - Потерпiлий).

Постановою Крижопільського районного суду Вiнницької областi від 01.12.2015 р. у справі №134/1897/15-п, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адмiнiстративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно довідки №350/135/1/4147/пс від 20.11.2018 р. за підписом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , вантажний автомобiль ЗIЛ - ММЗ - 4502 номер НОМЕР_5 ( номер присвоєно на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 вiд 30.05.2018 №34 "Про перереєстрацію транспортних засобiв", згідно з яким перереєстровано (замiнено) номерний знак НОМЕР_3 з вантажного автомобiля ЗIЛ-ММЗ-4502 на номерний знак НОМЕР_5 ), 1989 року виготовлення, НОМЕР_6 , належить Збройним Силам України та знаходиться на всебiчному забезпеченнi у вiйськовiй НОМЕР_7 .

На момент ДТП ОСОБА_1 перебував у трудових НОМЕР_8 з НОМЕР_9 частиною НОМЕР_1 (надалi - Вiдповiдач), що підтверджується копiєю НОМЕР_10 квитка Серiя АВ №077239, довідкою № 816 від 21.11.2018 р. військової частини, яка засвідчує, що солдат ОСОБА_1 дiйсно знаходився на вiйськовiй службi за контрактом у Вiйськовiй частинi А2287 з 16 жовтня 2014 року (наказ командира Вiйськової частини НОМЕР_1 вiд 16.10.2014 № 254) по 16 жовтня 2017 року (наказ командира Вiйськової частини НОМЕР_1 вiд 13.10.2017 № 233).

Внаслiдок зазначеного ДТП автомобiль потерпiлого отримав механiчнi пошкодження, що підтверджується довiдкою ДАI № 76448312 про дорожньо-транспортну пригоду від 04.11.2015 р. та протоколом огляду пошкодженого ТЗ (дефектної вiдомостi) № 15/428 вiд 05.11.2015 року.

04.02.2015 року мiж ПрА Т «Страхова компанiя «АХА Страхування» (надалi - Позивач) та ТОВ «Ведерстад» (надалi - потерпiлий) був укладений договiр добровiльного страхування №bm26195а5к5, за яким позивач застрахував майновi iнтереси потерпілого, пов`язанi з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Volkswagen», державний номер знак НОМЕР_11 (надалi - автомобiль Потерпiлого ).

Дата початку дії договору 15.02.2015 р., дата закінчення дії договору 14.02.2016 р.

Потерпiлий звернувся до позивача iз заявою вiд 04.11.2015 року про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу

Відповідно до рахунку № VZZ0004853/VZS00002005 вiд 06.11.2015 р. та акту виконаних робiт № VZZ0004853/VZN00002332 вiд 05.11.2015 - 30.11.2015 року ТОВ «Джерман центр» вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 52 225,31 грн.

Позивач на підставі розрахунку страхового вiдшкодування від 10.11.2015 р. та страхового акту №1.003.15.16154/VESKO25496 вiд 08.12.2015 року сплатив потерпiлому суму страхового вiдшкодування в розмiрi 50125,31 грн., що підтверджується платiжним дорученням № 211 516 вiд 09 грудня 2015 року.

Таким чином, позивач - ПрАТ «СК» АХА Страхування» виконав свої зобов`язання перед страхувальником згiдно умов Договору. Здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

10.10.2018 року вiдповiдачу було надіслано лист №1998 АХА/АГ про погашення регресивної заборгованості.

Проте зазначений лист залишений відповідачем без реагування, у зв`язку із чим позивач звернувся з позовом до суду про стягнення в судовому порядку 50 125, 31 грн.

Апеляційний суд, перевіривши наведені доводи апеляційної скарги, встановивши обставини, які підлягали встановленню на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, не знайшов підстав для задоволення поданої скарги.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст.979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п.3 ч.1 ст.20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згiдно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомiрними рiшеннями, дiями чи бездiяльнiстю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязi особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом.

Частиною п`ятою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згiдно п. 1 ч. 1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслiдок взаємодії кiлькох джерел підвищеної небезпеки однiй особi, з вини iншої особи відшкодовується винною особою.

В той час, як відповідно до статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Законом України "Про страхування" не передбачено обов`язкового проведення професійної оцінки шкоди, завданої при ДТП транспортному засобу, суб`єктами оціночної діяльності та необхідність відшкодування шкоди не ставиться у залежність від проведення такої оцінки.

До того ж, чинне законодавство про страхування не покладає на страховика за договором добровільного страхування майна обов`язок доводити розмір збитків виключно шляхом проведення його оцінки відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

З огляду на викладене вбачається, що підтвердженням фактично проведеного ремонту пошкодженого транспортного засобу є рахунок № VZZ0004853/VZS00002005 вiд 06.11.2015 р. та акту виконаних робiт № VZZ0004853/VZN00002332 вiд 05.11.2015 - 30.11.2015 року ТОВ «Джерман центр» вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 52 225,31 грн.

Оскільки, відповідачем не надано доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь позивача, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі виплаченого відшкодування є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відтак, доводи апелянта з приводу неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом вимог матеріального права та неправильного тлумачення норм чинного законодавства не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

З огляду на вищезазначене, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, враховуючи вищезазначені положення законодавства та обставини справи у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими. Суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 06.03.19р. у справі №902/717/18 - залишити без задоволення, рішення господарського суду Вінницької області - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №902/717/18 повернути господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "23" липня 2019 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.