УХВАЛА

м. Київ

11.07.2019Справа № 910/21939/15

За заявою ліквідатора приватного акціонерного товариства "Феодосійський механічний

завод" арбітражного керуючого Рамазанова С.Г.

до ОСОБА_1

ОСОБА_2

приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюк

Олександра Борисовича

за участю Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції

у м. Києві

про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 287 від 31.03.16 в межах

справи № 910/21939/15

За заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Укркомерцгруп"

до приватне акціонерне товариство "Феодосійський механічний завод"

(ідентифікаційний код 01423062)

про банкрутство

Суддя Пасько М.В.

Представники:

від заявника Рамазанов С.Г. - ліквідатор боржника,

від відповідача 1 не з`явились,

від відповідача 2 не з`явились,

від відповідача 3 не з`явились.

В судовому засіданні приймала участь: Колток О.М. - предст. за дов. Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 287 від 31.03.16 в межах справи № 910/21939/15.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.06.18 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.07.18.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.07.18 підготовче засідання відкладено на 09.08.18.

Враховуючи, що через оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 17.07.18 засідання, призначене на 09.08.18, не відбулося, розгляд справи призначено на 04.04.19.

Супровідним листом господарського суду міста Києва № 01-07.1/212/19 від 01.04.19 справа № 910/21939/15 про банкрутство приватного акціонерного товариства "Феодосійський механічний завод" (ідентифікаційний код 01423062), у зв`язку з надходженням запиту, була скерована до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.04.19 зупинено провадження у справі № 910/21939/15 за заявою ліквідатора приватного акціонерного товариства "Феодосійський механічний завод" арбітражного керуючого Рамазанова С.Г. до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюк Олександра Борисовича за участю Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 287 від 31.03.16 до повернення матеріалів справи № 910/21939/15 про банкрутство приватного акціонерного товариства "Феодосійський механічний завод" (ідентифікаційний код 01423062) до господарського суду міста Києва.

Станом на 03.6.18 матеріали справи № 910/21939/15 про банкрутство приватного акціонерного товариства "Феодосійський механічний завод" (ідентифікаційний код 01423062) повернулися до господарського суду міста Києва.

Враховуючи викладене, поновлено провадження у справі № 910/21939/15 та призначено розгляд справи на 13.06.19.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.06.19 закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 11.07.19

У судовому засіданні, розглянувши заяву ліквідатора приватного акціонерного товариства "Феодосійський механічний завод" арбітражного керуючого Рамазанова С.Г. про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 287 від 31.03.16 в межах справи № 910/21939/15, суд встановив наступне.

Позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу (надалі - договір) комплексу нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 31.03.2016 року, укладений Публічним акціонерним товариством "Феодосійський механічний завод" в особі представника ОСОБА_2 з ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. та зареєстрований в реєстрі за номером 287, а також скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.03.2016 року, індексний номер 29039552, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального: кругу Гнідюк О.Б.

Від відповідача у встановлені судом строки не надійшло відзиву на позовну заяву, тому суд розглядає її за наявними матеріалами.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин заяви в межах справи в їх сукупності, суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з частиною першою ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", провадження у справі про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

У постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 3-304гс16 Верховний суд України висловив свою правову позицію, що за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону № 2343-Х11, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

З огляду на сферу регулювання Закону № 2343-Х1І загалом і за змістом зазначеної норми статті 20, вона є спеціальною по відношенню до загальних, установлених ЦК підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ця норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.

Згідно з частиною другою статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України.

Відповідно до положень частини третьої статті 104 ЦК порядок припинення юридичної особи в процесі відновлення її платоспроможності або банкрутства встановлюється законом.

Таким чином і з огляду на положення статей 4, 104, 110-112 ЦК, Закон № 2343-ХІІ є частиною цивільного законодавства, що не виключає можливості застосування до правовідносин, які регулює цей спеціальний Закон, також норм ЦК, зокрема щодо загальних підстав для визнання недійсними правочинів за участі боржника.

Так, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК і загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 ЦК.

Відповідно до оспорюваного договору, продавець - ПРАТ "Феодосійський механічний завод" передав у власність покупцю - ОСОБА_1 комплекс нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - Нежитловий комплекс).

Як вбачається з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, право власності на Нежитловий комплекс зареєстроване за ОСОБА_1 (Відповідач - 1) 31.03.16 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.03.16, індексний номер 29039552, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. Номер запису про право власності 13962869.

Відповідно до ст. 215 ЦКУ підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦКУ.

Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦКУ зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦКУ особа, яка вчиняє правочин. повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частиною 3 ст. 203 ЦКУ волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.09.15 було порушено провадження у справі № 910/21939/15 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Феодосійський механічний завод" та введено процедуру розпорядження майном, призначити розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Рамазанова С.Г.

Відповідно до ч. 8 ст. 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна вчиняються правочини (укладають договори) щодо відчуження або обтяження нерухомого майна боржника, в тому числі його передачі в оренду, заставу, внесення зазначеного майна до статутного капіталу іншого підприємства або господарського товариства, розпорядження нерухомим майном боржника у будь-який інший спосіб.

Оскільки щодо ПРАТ "Феодосійський механічний завод" 02.09.15 було порушено провадження про банкрутство та введено процедуру розпорядження майном, боржник мав право відчужувати своє нерухоме майно виключно за погодженням із розпорядником майна.

Проте, станом на день укладення спірного правочину Рамазановим С.Г. , як розпорядником майна ПРАТ "Феодосійський механічний завод" не надавалося жодного дозволу на відчуження Нежитлового комплексу, тому договір було укладено з порушенням норм чинного законодавства, а саме з порушенням ч. 8 ст. 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Таким чином, в момент укладення договору не було дотримано ч. 8 ст. 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що є порушенням ч. 1 ст. 203 ЦКУ та відповідно ст. 215 ЦКУ є підставою для визнання правочину недійсним.

Згідно із ч. 1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до Статуту ПРАТ "Феодосійський механічний завод" в редакції, що діяла на день укладення Договору купівлі-продажу, а саме п. 9.3.6. передбачено, що директор товариства приймає рішення про розпорядження нерухомим майном та передає його на затвердження Наглядовій раді.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 ЦКУ представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Таким чином, представник ПРАТ "Феодосійський механічний завод" ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності (посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. 26.06.15 та зареєстрованої в реєстрі за номером 481) уповноважений на розпорядження нерухомим майном товариства виключно після затвердження рішення про відчуження Нежитлового комплексу наглядовою радою.

Проте, станом на день укладення договору Наглядовою радою ПРАТ "Феодосійський механічний завод" не надавалося будь-якого затвердження щодо рішення про відчуження Нежитлового комплексу на користь ОСОБА_1 на умовах, визначених у спірному договорі.

Таким чином, у порушення ч. 2 ст. 203 ЦК України представник ПРАТ "Феодосійський механічний завод" ОСОБА_2 , що діяв на підставі довіреності (посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. 26.06.15 та зареєстрованої в реєстрі за номером 481) при укладенні договору не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладення відповідного правочину, що відповідно ст. 215 ЦКУ є підставою для визнання правочину недійсним.

Також, суду стало відомо, що на сьогодні триває досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004021 від 25.04.14 в матеріалах справи якого містяться висновки експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 9/645, № 8-4/1649 від 12.10.17.

Відповідно до висновку експерта від № 9/645 від 12.10.17, на копії паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зображена зовсім інша особа.

Відповідно до висновку експерта № 8-4/1649 від 12.10.17, два відбитка печатки Публічного акціонерного товариства "Феодосійський механічний завод" в довіреності від 26.06.15, виданої громадянину ОСОБА_2 , нанесені за допомогою рельєфного кліше, шляхом відшарування барвної речовини від його робочої поверхні, при цьому вони нанесені не кліше дійсної печатки ПРАТ "Феодосійський механічний завод".

Також, в матеріалах кримінального провадження міститься допит свідка ОСОБА_5 , який заперечував підписання будь-яких документів щодо відчуження нежитлового комплексу та наділення будь-якої третьої особи відповідними повноваженнями (копія відповідно допиту міститься в матеріалах справи).

Таким чином, в порушення ч. 3 ст. 203 ЦК України Договір купівлі-продажу був укладений без вільного волевиявлення ПРАТ "Феодосійський механічний завод", що підтверджує факт підробки документів, які уповноважують представника ПРАТ "Феодосійський механічний завод" на укладення спірного правочину.

Виходячи із вищезазначеного, відсутність вільного волевиявлення сторони правочину є підставою для визнання Договору купівлі-продажу недійсним.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Частиною 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236-241 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Задовольнити заяву ліквідатора приватного акціонерного товариства "Феодосійський механічний завод" арбітражного керуючого Рамазанова С.Г. про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 287 від 31.03.16 в межах справи № 910/21939/15.

2.Визнати недійсним договір купівлі-продажу комплексу нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 31.03.2016 року, укладений Публічним акціонерним товариством "Феодосійський механічний завод" в особі представника ОСОБА_2 з ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. та зареєстрований в реєстрі за номером 287.

3.Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.03.2016 року, індексний номер 29039552, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального: кругу Гнідюк О.Б.

4.Ухвала набрала чинності негайно після її оголошення та підлягає оскарженню в установленому законом порядку.

Суддя М.В. Пасько

Повний текст ухвали складено 16.07.19.