ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року Справа № 906/1174/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. , суддя Павлюк І.Ю.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Ярош В. В.

відповідач 1: не з`явився

відповідач 2: не з`явився

відповідач 3: не з`явився

третіх осіб: не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного вищого навчального закладу "Інститут підприємництва та сучасних технологій" на рішення господарського суду Житомирської області від 28.03.2019 року у справі № 906/1174/18

за позовом Приватного вищого навчального закладу "Інститут підприємництва та сучасних технологій"

до 1. Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі голови з припинення - ліквідатора Шевченка Олександра Володимировича

2. Приватної юридичної фірми "Центр юридичної допомоги "Дігест"

3. Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Тетяни Анатоліївни

за участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1:

1. ОСОБА_2

2. ОСОБА_3

про визнання договору про відступлення прав вимоги недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень

В грудні 2018 року Приватний вищий навчальний заклад «Інститут підприємництва та сучасних технологій» звернувся до господарського суду Житомирської області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі голови з припинення - ліквідатора Шевченка Олександра Володимировича, Приватної юридичної фірми «Центр юридичної допомоги «Дігест» та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Тетяни Анатоліївни про визнання недійсним Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 958-Ф від 24.01.2018 року, укладеного між ПАТ «Банк Форум» і ПЮФ «Центр юридичної допомоги «Дігест» та про скасування рішення Приватного нотаріуса КМНО Скульської Т.А про державну реєстрацію прав і обтяжень.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскільки спірний Договір за своєю природою є Договором факторингу, а відповідач ПЮФ «Центр надання юридичної допомоги «Дігест» не був на момент придбання права вимоги та укладення оспорюваного Договору включений до Державного реєстру фінансових установ, вказане є порушенням вимог щодо форми, змісту і суб`єктного складу договору факторингу, що відповідно до ст.203 ЦК України зумовлює його недійсність. Згідно інформації з офіційного веб-сайту Нацкомфінпослуг в Державному реєстрі фінансових установ відсутні відомості про включення ПЮФ «Центр надання юридичної допомоги «Дігест» (ідент. код: 31231980) до даного реєстру. Отже, відповідач ПЮФ «Центр надання юридичної допомоги «Дігест» не мав станом на 22.12.2017 року, на 24.01.2018 року та не має до цього часу відповідного дозволу і права на здійснення фінансових операцій, в тому числі укладення Договорів факторингу /т.1 а.с. 3-16/.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 02.01.2019 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /т.1 а.с. 1/.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 28.03.2019 року у справі № 906/1174/18, в позові Приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій» до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі голови з припинення - ліквідатора Шевченка Олександра Володимировича, Приватної юридичної фірми «Центр юридичної допомоги «Дігест», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Тетяни Анатоліївни, за участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору про відступлення прав вимоги недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень - відмовлено.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, беручи до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16, дійшов висновку, що спірний Договір № 958-Ф від 24.01.2018 року є правочином з відступлення права вимоги (цесією), який є предметом регулювання ст.ст.512 та 514 ЦК України, а не договором факторингу, як помилково вважає позивач, а тому вимоги останнього до задоволення не підлягають /т.1 а.с. 249-253/.

Позивач Приватний вищий навчальний заклад «Інститут підприємництва та сучасних технологій», не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Житомирської області від 28.03.2019 року у справі № 906/1174/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказує:

- суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що позивач помилився у доводах про те, що відповідач - Приватна юридична фірма «Центр юридичної допомоги «Дігест» у Договорі про відступлення прав вимоги від 24.01.2018 року має правовий статус фактора;

- судом неправильно розтлумачено матеріальну норму ч.1 ст.1077 ЦК України, що призвело до її порушення і, як наслідок, до неправильних висновків щодо помилковості позиції позивача;

- ПАТ «Банк Форум» продав на відкритих торгах відповідачу ПЮФ «Центр юридичної допомоги «Дігест» право вимоги за кредитним та іпотечним договорами. ПЮФ «Центр юридичної допомоги «Дігест» передала грошові кошти в розмірі 1 111 414,00 грн. у розпорядження ПАТ «Банк Форум» в особі ліквідатора - ФГВФО. Отже, згідно конструкції ч.1 ст.1077 ЦК України відповідач - ПЮФ «Центр юридичної допомоги «Дігест» виступила у ролі фактора. ПАТ «Банк Форум» в одностороньому договорі виступив клієнтом, оскільки відступив факторові своє право грошової вимоги до третіх осіб по справі та позивача. Таким чином, ПЮФ «Центр юридичної допомоги «Дігест» у Договорі від 24.01.2018 року № 958-Ф виступила у статусі фактора, а Банк у статусі клієнта;

- суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що за договором факторингу фактором завжди виступає банк або фінансова установа, а клієнтом банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку. Боржником є будь-яка фізична чи юридична особа, право вимоги до якої банку (фінансовій установі) відступає саме клієнт банку в обмін на своє фінансування банком (фінансовою установою);

- фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ. Приватна юридична фірма «Центр юридичної допомоги «Дігест» у Договорі від 24.01.2018 року № 958-Ф виступала у статусі фактора, а тому для укладення такого роду договорів повинна була бути включена до Державного реєстру фінансових установ. Згідно інформації з офіційного веб-сайту Нацкомфінпослуг в Державному реєстрі фінансових установ відсутні відомості про включення ПЮФ «Центр надання юридичної допомоги «Дігест» (ідент. код: 31231980) до даного реєстру;

- ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю;

- після придбання відповідачем ПЮФ «Центр надання юридичної допомоги «Дігест» прав вимоги за ціною 1 111 414,00 грн. за Договором про відступлення прав вимоги від 24.01.2018 року, 12.02.2018 року відповідач заявив вимогу до суду про стягнення з позивача суми боргу вже в розмірі 4 226 582,35 грн., що на 3 115 168,35 грн. більше, а після 15.05.2018 року відповідач вирішив отримати дохід від продажу майна позивача, вже за суму в 15 000 000,00, що на 13 888 586,00 грн. є більшим від ціни, за яку ним було придбано 24.01.2018 року право вимоги. Отже, ПЮФ «Центр надання юридичної допомоги «Дігест» отримала (має намір та правові підстави отримати) винагороду у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у Договорі про відступлення прав вимоги від 24.01.2018 року (1 111 141,00 грн.) та її ринковою (дійсною) вартістю (4 226 582,35 грн., а наразі - 15 000 000, 00 грн.);

- оскільки після укладення Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 24.01.2018 року відповідач ПЮФ «Центр надання юридичної допомоги «Дігест» заявив вимоги про стягнення з позивача коштів у більшому розмірі, то такий Договір за своє правовою природою є договором факторингу і до нього необхідно застосовувати вимоги щодо суб`єктного складу та наявності у його сторін відповідних повноважень і прав на його вчинення;

- позивачем не заперечується право ФГВФО продавати майно і права вимоги банків, що ліквідовуються, також не заперечується позивачем правомірність процедури продажу активів банку, який ліквідовується, проте ПЮФ «Центр надання юридичної допомоги «Дігест», маючи намір придбати з відкритих торгів право вимоги ПАТ «Банк Форум», зобов`язана була набути статусу фінансової установи, отримавши відповідну ліцензію і бути включеною до Державного реєстру фінансових установ.

Таким чином, на думку скаржника, судом першої інстанції при ухваленні оспорюваного рішення від 28.03.2019 року у справі № 906/1174/18 неправильно було застосовано норми матеріального права, окрім того, висновки суду не відповідають обставинам справи, що мають значення для правильного вирішення даного спору, а також судом не було належним чином враховано правових висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16 /т.2 а.с. 29-35/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.05.2019 року у справі № 906/1174/18 (головуючий суддя Крейбух О.Г. суддя Тимошенко О.М., суддя Юрчук М.І.), відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій» на рішення господарського суду Житомирської області від 28.03.2019 року у справі № 906/1174/18 та призначено справу № 906/1174/18 до розгляду на 19.06.2019 року об 11:00 год. /т.2 а.с. 18-19/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.06.2019 року, у зв`язку з відрядженням судді Крейбух О.Г. змінено дату судового засідання шляхом виправлення описки, допущеної в абзаці другому резолютивної частини ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.05.2019р. у справі № 906/1174/18, зокрема призначено справу № 906/1174/18 до розгляду на 26.06.2019 року об 11:00 год. /т.1 а.с. 50-51/.

26.06.2019 року Приватною юридичною фірмою «Центр юридичної допомоги «Дігест» подано до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. № 23566/19 від 26.06.2019 року), в якому відповідач заперечує проти апеляційної скарги та просить суд розгляд даної справи здійснювати за відсутності його представника /т.2 а.с. 67-68/.

Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 року № 01-04/435 у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Тимошенка О.М. та відповідно до статті 32 ГПК України, ст.155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пунктів 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у справі № 906/1174/18 /т.2 а.с. 71/.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2019 року визначено для розгляду справи колегію суддів: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Павлюк І.Ю. /т.2 а.с. 72/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 року у справі № 906/1174/18, апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій» прийнято у новому складі суду: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Павлюк І.Ю. /т.2 а.с. 74/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 року у справі № 906/1174/18, розгляд апеляційної скарги відкладено на 17.07.2019 року об 11:00 год. /т.2 а.с. 76-77/.

В судовому засіданні 17.07.2019 року, представник Приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій» підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення суду скасувати, а позов задоволити.

Відповідачі та треті особи явку повноважних представників в призначене судове засідання не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що ухвалою суду від 26.06.2019 року явка представників сторін в судове засідання 17.07.2019 року обов`язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників судового процесу, що не з`явились, оскільки їхня не явка не перешкоджає перегляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19.08.2008 року між третьою особою ОСОБА_2 (позичальник) та відповідачем ПАТ «Банк Форум» (банк) укладено Кредитний договір № 0075/08/52-CLNv, за яким третя особа отримала кредит в сумі 150 000 доларів США і зобов`язалася його повернути /т.1 а.с.28/.

19.08.2008 року між ПАТ «Банк Форум» (кредитор) та третьою особою ОСОБА_3 (поручитель) на забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором від 19.08.2008 року укладено Договір поруки № 75-0075/08/52-CLNv, за яким ОСОБА_3 поручився за виконання основним боржником зобов`язань з повернення кредиту /т.1 а.с.32/.

19.08.2008 року з метою забезпечення належного виконання зобов`язань ОСОБА_2 , які випливають з Кредитного договору № 0075/08/52-CLNv, між Приватним вищим навчальним закладом «Інститут підприємництва та сучасних технологій» (іпотекодавець) та відповідачем ПАТ «Банк Форум» (іпотекодержатель) укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського МНО Сєтаком В.Я. і зареєстрований за № 15309, за умовами якого позивач передав в іпотеку Банку своє нерухоме майно, а саме: будівлю навчального корпусу по АДРЕСА_1 , загальною площею 3 073 кв. м, що належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності № б/н від 20.08.2005 року, виданого виконавчим комітетом Житомирської міської ради, та земельну ділянку загальною площею 0, 9815 га, на якій розташована іпотечна будівля /т.1 а.с. 35/.

04.12.2008 року між Приватним вищим навчальним закладом «Інститут підприємництва та сучасних технологій» та відповідачем ПАТ «Банк Форум» укладено Договір про внесення змін до Іпотечного договору, яким було змінено строк повернення кредиту основним боржником до 18.08.2018 року /т.1 а.с. 37/.

13.12.2010 року у зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 зобов`язань за Кредитним договором, ПАТ «Банк Форум» звернулось до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою до ОСОБА_2 та його поручителя ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором та Договором поруки від 19.08.2008 року в розмірі 168 668,30 доларів США (1 335 464,99 грн.), що утворилася станом на 02.11.2010 року /т.1 а.с. 38/.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 05.01.2011 року у справі 2-5082/10, відкрито провадження за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення відповідної заборгованості /т.1 а.с. 40/. Рішення по вказаній справі наразі не прийнято.

26.12.2017 року Приватна юридична фірма «Центр юридичної допомоги «Дігест» (відповідач) взяла участь в електронних торгах на електронному майданчику ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Інформаційні технології» на яких придбала право вимоги за Кредитним договором від 19.08.2008 року, який укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Форум», Договором поруки від 19.08.2008 року, укладеним між ОСОБА_3 і ПАТ «Банк Форум» та іпотечним договором від 19.08.2008р., укладеним між Приватним вищим навчальним закладом «Інститут підприємництва та сучасних технологій» та ПАТ «Банк Форум», за яким позивач передав у іпотеку будівлю навчального корпусу по АДРЕСА_1 загальною площею 3 073 кв. м., та земельну ділянку загальною площею 0, 9815 га., на якій розташований предмет іпотеки, що підтверджується протоколом електронних торгів № UA-EA-2017-12-18-000006-b /т.1 а.с.43-44/.

24.01.2018 року, за результатами електронних торгів, ПЮФ «Центр юридичної допомоги «Дігест» уклала з ПАТ «Банк Форум», в особі начальника Управління реалізації активів (кредитів) роздрібного бізнесу Департаменту супроводження та реалізації активів ОСОБА_4 , Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 985-Ф, за яким ПАТ «Банк Форум» відступив шляхом продажу ПЮФ «Центр юридичної допомоги «Дігест» права вимоги Банку до позичальника ОСОБА_2 , поручителя ОСОБА_3 та іпотекодавця ПВНЗ «Інститут підприємництва та сучасних технологій» за Кредитним договором, Договором поруки та Іпотечним договором від 19.08.2008 року, згідно Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги за ціною 1 111 414, 00 грн. /т.1 а.с.46-49/.

24.01.2018 року між ПАТ «Банк Форум» та ПЮФ «Центр юридичної допомоги «Дігест» укладено Договір про відступлення прав вимоги за Іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Скульською Т.А. і зареєстрований в реєстрі за № 199, за яким первісний іпотекодержатель (Банк) відступає, а новий іпотекодержатель (ПЮФ «Центр юридичної допомоги «Дігест») набуває прав належних первісному іпотекодержателю згідно з Іпотечним договором від 19.08.2008 року /т.1 а.с.50/.

24.01.2018 року приватним нотаріусом Скульською Т.А., як державним реєстратором, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39341218, в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно (спеціальний розділ), номер запису про іпотеку: 24515233 /т.1 а.с.52/.

12.02.2018р. ПЮФ «Центр юридичної допомоги «Дігест» звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира із заявою у справі № 296/352/12-ц про заміну первісного позивача ПАТ «Банк Форум» на ПЮФ «Центр юридичної допомоги «Дігест» та збільшення позовних вимог, зокрема, стягнення з ПВНЗ «Інститут підприємництва та сучасних технологій» 168 668, 3 доларів США, що еквівалентно 4 226 582,35 грн., за Договором кредиту та Іпотечним договором від 19.08.2008 року, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - будівлю навчального корпусу по АДРЕСА_1 загальною площею 3 073 кв.м. /т.1 а.с. 55/.

Протокольною ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира у справі № 296/352/12-ц від 13.02.2018 року, замінено первісного позивача ПАТ «Банк Форум» на ПЮФ «Центр юридичної допомоги «Дігест» /т.1 а.с. 56/.

15.05.2018 року ПЮФ «Центр юридичної допомоги «Дігест» укладено з ТОВ «Затишний хутір» Попередній договір про укладення у майбутньому Договору купівлі-продажу будівлі навчального корпусу по АДРЕСА_1 загальною площею 3 073 кв. м. за ціною 15 000 000, 00 грн., посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кузьміною Л.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 1477 /т.1 а.с. 66/.

Постановою приватного нотаріуса Житомирського МНО Кузьміної Л.Л. від 03.10.2018 року відмовлено ПЮФ «Центр надання юридичної допомоги «Дігест» у посвідченні договору купівлі-продажу /т.1 а.с. 67/.

09.10.2018 року ПЮФ «Центр надання юридичної допомоги «Дігест» звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира з позовом про визнання незаконною постанови нотаріуса від 03.10.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалою суду від 29.10.2018 року відкрито провадження у цивільній справі № 296/10107/18 /т.1 а.с. 68-71/.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19.02.2019 року у цивільній справі № 296/10107/18 у позові ПЮФ «Центр надання юридичної допомоги «Дігест» про визнання незаконною постанови нотаріуса від 03.10.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - відмовлено /т.1 а.с. 232-236/.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 161459909 від 28.03.19 року, будівля навчального корпусу по АДРЕСА_1 загальною площею 3 073 кв.м, реєстраційний номер майна 10944522 належить на праві приватної власності Приватному вищому навчальному закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій» /т.1 а.с. 224-230/.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує, що оскільки у Договорі про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 958-Ф від 24.01.18 року Приватна юридична фірма «Центр надання юридичної допомоги «Дігест» має статус Фактора, однак на дату його укладення не була включена до Державного реєстру фінансових установ, що є порушенням вимог щодо форми, змісту і суб`єктного складу договору факторингу, відповідно наявні усі правові підстави у відповідності до ст.203 ЦК України для визнання такого Договору недійсним, і як наслідок визнання недійсним рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав і обтяжень.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України встановлює право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути: визнання правочину недійсним.

За приписами ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлено ч.ч.1-3, 5 і 6 ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Судом встановлено, що 24.01.2018 року між ПАТ «Банк Форум» та ПЮФ «Центр юридичної допомоги «Дігест» (новий кредитор) укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 985-Ф, за умовами якого первісний іпотекодержатель (Банк) відступає, а новий іпотекодержатель (ПЮФ «Центр юридичної допомоги «Дігест») набуває прав належних первісному іпотекодержателю згідно з Іпотечним договором від 19.08.2008 року, а новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти в розмірі 1 111 414,00 грн.

Сторони погодили (п.2.2 Договору), що новий кредитор набуває усі права кредитора за основним Договором, включаючи: право вимагати належного виконання боржником зобов`язань за основним договором (Кредитний договір № 0075/08/52-СLNv від 19.08.08 року), сплати грошових коштів, процентів, штрафних санкцій, неустойок у розмірах вказаних в Додатку № 1 до цього Договору (162 619, 57 дол.США), передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань (Іпотечний договір № 15309 від 19.08.08 року). Права кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги.

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів (ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Відповідно до ст.350 ГК України, факторинг визначено як передання чи зобов`язання банку передати грошові кошти за плату в розпорядження іншої сторони, яка відступає або зобов`язується відступити банку своє право грошової вимоги до третьої сторони.

Згідно з ст.1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до п.1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року № 231», до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Таким чином, у Цивільному Кодексі України, як вбачається зі змісту його статей 512, 1077, проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.

З аналізу статей 512-518 ЦК України можна зробити такий висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги: відповідно до ст.2 цього Кодексу учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа.

Разом з тим, із ч.1 ст.1077 Цивільного кодексу України, ст.350 ГК України та ч.5 ст.5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вбачається, що суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (ч.2 ст.1079 ЦК України), фактора, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч.3 ст.1079 ЦК України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором.

Статтею 350 ГК України зазначено, що фактором може бути лише банк, разом з тим, у п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», норми якого є спеціальними, вказано, що фінансовими установами є банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших послуг (операцій), пов`язаних із наданням фінансових послуг.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.

Щодо розмежування за предметом договору, то під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Цивільний кодекс України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (ст. 515 ЦК України). Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (ст. 1078 ЦК України).

Згідно з п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За змістом п.11 ч.1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», факторинг є фінансовою послугою.

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Згідно з ч.3 ст.656 ЦК України, якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні.

Так, договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченої в договорі, право вимоги за яким передається.

Згідно з ч.1 ст.1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Наведене узгоджується з правовою позицією Великої палати Верховного Суду України у постанові від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16.

З огляду на вищенаведені положення, враховуючи зміст та умови Договору № 985-Ф про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 24.01.2018 року, апеляційний суд погоджується із висновками місцевого господарського суду про те, що оспорюваний Договір є оплатним договором відступлення права вимоги (цесією), а не договором факторингу, адже за укладеним Договором жодна із сторін не передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а також він не є договором про надання фінансової послуги в розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Таким чином, відсутні правові підстави стверджувати про порушення ПЮФ «Центр юридичної допомоги «Дігест» господарської компетенції при укладенні Договору № 985-Ф про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 24.01.2018 року, як вважає позивач (апелянт).

При цьому, судом першої інстанції правомірно було взято до уваги, що право вимоги боргу за Кредитним договором та Договорами забезпечення, яке в подальшому за спірним Договором перейшло до відповідача -2, реалізовувалось виключно з урахуванням положень ст.51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тобто під час ліквідаційної процедури Банку.

З огляду на наведене, апеляційний суд враховує, що позивачем не доведено тих обставин, з якими закон, зокрема, положення ст.ст.203, 215 ЦК України пов`язують можливість визнання оспорюваного Договору недійсним, що в свою чергу є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.

Стосовно вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Т.А. від 24.01.2018 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (спеціальний розділ), індексний номер: 39341218, номер запису про іпотеку; 24515233, про реєстрацію права іпотекодержателя будівлі навчального корпусу по АДРЕСА_1 загальною площею 3073 кв.м. та земельної ділянки загальною площею 0,9815 га., на якій розташований предмет іпотеки , за ПЮФ «ЦЮД "Дігест».

Оскільки, судом відмовлено в задоволенні вимоги про визнання недійсним Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 958-Ф від 24.01.2018 року, на виконання якого проведено реєстрацію права іпотеки на будівлю навчального корпусу по АДРЕСА_1 загальною площею 3073 кв.м. та земельної ділянки загальною площею 0,9815 га., на якій розташований предмет іпотеки, за ПЮФ «ЦЮД «Дігест», то дана вимога позивача також не підлягає задоволенню.

Таким чином, заперечення апелянта, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, адже не спростовують наведених судових висновків, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Відповідно до ст.ст.74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п.1 част.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги Приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій» не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для скасування рішення господарського суду Житомирської області від 28.03.2019 року у справі № 906/1174/18 відсутні.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Житомирської області від 28.03.2019 року у справі № 906/1174/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного вищого навчального закладу "Інститут підприємництва та сучасних технологій" залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 906/1174/18 повернути господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "23" липня 2019 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Павлюк І.Ю.