СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2019 р. Справа № 922/3529/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Дучал Н.М. , суддя Сіверін В.І. ,

при секретарі судового засідання Стойки В.В. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Єфременко О.О., адвокат за дов.,

від відповідача: Родигін Є.С., адвокат за дов.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційні скарги позивача (№1609 Х/1) та відповідача (вх. №1541 Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 09.04.19 (повний текст складено 19.04.2019, суддя Жигалкін І.П.) у справі № 922/3529/18

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської районної ради Харківської області, м. Лозова, Харківська область,

про стягнення 11 405 729, 64 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача, Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області області основний борг в сумі 10866494,98 грн., пеню в сумі 373130,76 грн., 3% в сумі 73162,89 грн. та інфляційні втрати в розмірі 92941,01 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області у справі № 922/3529/18 від 09.04.2019 р, у задоволені позову відмовлено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області (64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Ломоносова, 23, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) борг у загальній сумі 446 293,65 грн. (де: пеня - 373 130,76 грн.; три проценти річних - 73 162,89 грн.), а також стягнути з Відповідача суму судового збору у розмірі 6 694,40 грн.

В частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 92 941,01 грн. - відмовлено.

В частині позовних вимог щодо стягнення основного боргу у сумі 10 866 494,98 грн. - закрито провадження у справі.

Рішення обґрунтовано в частині задоволення позовних вимог, їх доведеністю. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведено їх розмір.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство «Теплоенерго» Лозівської районної ради Харківської області звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення по справі скасувати в частині стягнення суми пені у розмірі 373130 грн та змінити в цій частині рішення шляхом зменшення нарахованої пені на 99% до суми 3731,31 грн або на інший обґрунтований процент від суми пені.

В свою чергу, не погодившись з прийнятим рішенням Акціонерне товариство «Національна компанія «Нафтогаз України» звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області та скасувати рішення у справі в частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 92 941 грн 01 коп та прийняти нове рішення, в цій частині, задовольнивши позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 92 941, 01 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 р. відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Теплоенерго» Лозівської районної ради Харківської області на рішення господарського суду Харківської області у справі № 922/3529/18 від 09.04.2019 р.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.06.2019 р. розгляд справи призначено на 02.07.2019 р.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 р. апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення господарського суду Харківської області у справі № 922/3529/18 залишена без руху.

29.05.2019 до канцелярії Східного апеляційного господарського суду надійшло клопотання стосовно приєднання додаткових документів на виконання вимог ухвали від 23.05.2019 якими були усунуті встановлені раніше недоліки.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.06.2019 р. поновлено Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» пропущений строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 09.04.2019 у справі № 922/3529/18 та відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та об`єднано апеляційну скаргу позивача та апеляційну скаргу відповідача в одне апеляційне провадження.

У судовому засіданні, яке відбулося 02.07.2019 р. оголошувалася перерва до 16.07.2019 р.

Крім того, у судовому засіданні, яке відбулося 02.07.2019 р., представник позивача заявив усне клопотання про зупинення провадження по справі до розгляду Верховним Судом справи № 905/600/18. Судовою колегією було запропоновано представнику позивача надати зазначене клопотання у письмовому вигляді на наступне засідання для вирішення його по суті.

В судовому засіданні, яке відбулося 16.07.2019 р. представник позивача письмове клопотання не подав. Навпаки, просив його не розглядати, оскільки 05.07.2019 р. Верховним Судом прийнято постанову по справі № 905/600/18, у зв`язку з чим на цей час відсутні підстави для зупинення цієї справи.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. ( ст.270 ГПК України)

Заслухавши доповідь головуючого по справі (судді -доповідача), дослідивши матеріали справи, апеляційні скарги, відзиви на апеляційні скарги, заслухавши пояснення представників сторін, які з`явилися у судове засідання, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню повністю, і апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково враховуючи нижчевикладене.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 за №226 змінено тип Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з публічного на приватне та перейменувати в Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") та Комунальним підприємством "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області 15 вересня 2017 укладено договір № 1142/1718-БО-32 постачання природного газу (далі - Договір).

На виконання умов Договору, Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 32 212 727,76 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких додані до цього позову.

Відповідно до пункту 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 8.2 Договору визначено, що у разі невиконання Відповідачем п. 6.1 Договору, Відповідач сплачує Позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі 16,4 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу.

Відповідач оплату за переданий газ здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 Договору.

Позивач, звертаючись до суду наполягав, що сума простроченого та несплаченого основного боргу Відповідача перед Позивачем за Договором складала 10 866 494,98 грн. Крім того, на суму заборгованості ним була нарахована пеня, три відсотка річних , а сама заборгованість збільшена на індекс інфляції. Які він просив стягнути з відповідача.

Проте, судом першої інстанції встановлено, що основний борг в сумі 10 866 494,98 грн. було погашено в період з 02.07.2018р. по 26.11.2018 р., де 26.11.2018р. Відповідачем було зроблено сплату у розмірі 1 749 364,34 грн. та листом №1157 від 27.11.2018 р. повідомлено щодо перенаправлення оплати від 26.11.2018 р. зарахувати належним чином: по договору №1452/18-БО-32 суму у розмірі 1 458 736,02 грн., по договору №1142/1718-БО-32 у сумі 290 628,32 грн.

Оскільки, погашення Відповідачем заборгованості в сумі 10 866 494,98 грн. відбулося до подання до господарського суду Харківської області зазначеного позову, суд першої інстанції закрив провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Рішенням по справі, суд першої інстанції стягнув з відповідача пеню у розмірі 373 130,76 грн та три відсотка річних у розмірі 73 162,89 грн та відмовив у стягненні з відповідача інфляційних втрат, вважаючи, що їх розмір не доведено позивачем. Так, суд першої інстанції зазначив, що Позивачем не надано до матеріалів справи доказів обчислення індексу інфляції центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики та публікації в офіційних періодичних виданнях останнього.

Проте з такими висновками суду першої інстанції судова колегія не згодна.

Судова колегія погоджується зі ствердженням позивача (заявника апеляційної скарги), що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено у стягненні з відповідача інфляційних втрат з огляду на наступне.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено , якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 цього Кодексу).

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України.

Так за ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

До позовної заяви позивачем надано розрахунок заборгованості у тому числі і інфляційних втрат.

З огляду на наведене, позовні вимоги позивача, в цій частині, також підлягали задоволенню.

Що стосується апеляційної скарги відповідача, то вона підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у відзиві на позову заяву було заявлено клопотання про зменшення суми пені на 90%, яке підтримано представником відповідача в судовому засіданні по суті.

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на дебіторську заборгованість товариства, в тому числі населення, бюджетних організацій, промислових підприємств, держави по виплаті бюджетного відшкодування за надані населенню пільги та субсидії, що в свою чергу стало причиною скрутного фінансового становища.

Про те, зазначене клопотання судом не було розглянуто та прийнято рішення про стягнення пені у повному обсязі. Саме це стало підставою для звернення відповідача з апеляційною скаргою, в якій відповідач просить зменшити розмір пені до 90 % .

Відповідно до приписів частини третьої статті 551 ЦК України господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

Згідно з положеннями статті 223 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Судова колегія зазначає, що ні у зазначених нормах, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Судова колегія також зауважує, що цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

З огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги ступінь виконання зобов`язання відповідачем, відсутність доказів понесення позивачем збитків в результаті дій відповідача та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для реалізації права щодо зменшення розміру пені на 50% до 186 565,38 грн, у зв`язку з чим, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково

Відповідно до приписів ст. 275 ГПК України, Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;

Стаття 277 ГПК України встановлює підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Так, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В даному випадку, судом першої інстанції було не повно з`ясовано усі обставини справи у зв`язку з чим, рішення по справі підлягає частковому скасуванню.

Судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційне задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської районної ради Харківської області, м. Лозова, Харківська область, на рішення Господарського суду Харківської області від 09.04.19 у справі №922/3529/18 задовольнити частково.

2.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, на рішення Господарського суду Харківської області від 09.04.19 у справі №922/3529/18 задовольнити.

3.Рішення Господарського суду Харківської області від 09.04.19 у справі №922/3529/18 скасувати в частині відмови у стягненні інфляційних втрат у розмірі 92 941, 01 грн. та в частині стягнення пені у розмірі 373 130, 76 грн., а також в частині стягнення судового збору у розмірі 6 694, 40 грн.

В цій частині прийняти нове рішення у справі.

Зменшити розмірі пені на 50 %.

Стягнути з Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської районної ради Харківської області (64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Ломоносова, 23, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) інфляційні втрати у розмірі 92 941, 01 грн., пеню у сумі 186 565, 38 грн., судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 2 643, 00 грн. та судовий збір за звернення з позовом у сумі 5 290, 44 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) на користь Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської районної ради Харківської області (64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Ломоносова, 23, ) судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 4 155, 75 грн.

4.В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 09.04.19 у справі №922/3529/18 залишити без змін.

5.Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ, оформивши його у відповідності до вимог ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дати її підписання.

Повний текст постанови складено та підписано 22.07.2019.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Н.М. Дучал

Суддя В.І. Сіверін