СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2019 р. Справа № 907/606/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Гетьман Р.А. , суддя Склярук О.І.

секретар судового засідання Рудик Т.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Косолапов А.Є., довіреність

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Косолапової Анни Андріївни, с.Вербівка Балаклійського району Харківської області (вх. №1026 Х/1)

на рішення господарського суду Харківської області від 28.02.2019р., повний текст складено 01.03.2019р. (суддя Новікова Н.А.)

у справі № 907/606/18,

за позовом Фізичної особи-підприємця Куйбіди Івана Васильовича, м. Мукачево Закарпатської області

до Фізичної особи-підприємця Косолапової Анни Андріївни, с. Вербівка Балаклійського району Харківської області

про стягнення заборгованості за договором № 4/2 перевезення вантажів від 12.02.2018 у розмірі 66 147,09 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець Куйбіда Іван Васильович, звернувся до господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Косолапової Анни Андріївни про стягнення заборгованості у сумі 66 147,09 грн., у тому числі, 56 000,00грн. основного боргу, 9 352,00грн. неустойки, 768,66грн. 3% річних та 26,43грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором перевезення вантажів № 4/2 від 12.02.2018 в частині своєчасної та повної оплати вартості послуг з перевезення.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 23.11.2018р. у справі №907/606/18, на підставі вимог ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, матеріали справи №907/606/18 надіслано господарському суду Харківської області за підсудністю.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.12.2018р. у справі №907/606/18, справу прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.02.2019р. у справі №907/606/18 позов задоволено повністю.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця Косолапової Анни Андріївни ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Куйбіди Івана Васильовича ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) заборгованість у розмірі 66 147,09 грн., з яких 56 000,00 грн. основного боргу, 9 352,00грн. - пені, 768,66грн. - 3% річних та 26,43грн. - інфляційних втрат.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця Косолапової Анни Андріївни ( АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Куйбіди Івана Васильовича ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 762,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000, 00 грн.

Рішення мотивовано обґрунтованістю та доведеністю заявлених позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець Косолапова Анна Андріївна звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 28.02.2019 року у справі № 907/606/18 повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції прийнятим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Наполягає на недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

На думку апелянта, факт виникнення грошового зобов`язання у відповідача перед позивачем, є не доведеним належними та допустимими доказами.

Посилається на визначення сторонами договору перевезення дій позивача (надання експедитору оригіналів документів), виконання яких є підставою для виникнення у відповідача зобов`язання з оплати наданих послуг з перевезення вантажу. Зазначає, що всупереч умовам договору позивачем не надано відповідачу оригіналів документів, які є підставою для здійснення платежів відповідно до умов договору. Надані суду першої інстанції письмові документи (поштові квитанції, роздруківки, тощо) не є належним доказом такої обставини, оскільки зі змісту цих документів не вбачається, що відповідачу були відправлені оригінал транспортної накладної, з усіма передбаченими законом відмітками про одержання вантажу вантажоодержувачем без претензій та зауважень, оригінал підписаного акту виконаних робіт, оригінал рахунку-фактури.

На переконання апелянта, на момент звернення позивача за захистом прав та інтересів до господарського суду, у відповідача не виникло зобов`язання зі сплати послуг за перевезення, тому звернення з цим позовом до суду вважає передчасним.

Зауважив, що відповідач є експедитором, тобто стороною договору, що діє за дорученням від імені та за рахунок замовника перевезення, яким є ТОВ «Еколь Логістікс». Грошові кошти від замовника перевезення - ТОВ «Еколь Логістікс» не надходили, що свідчить про відсутність підстав для здійснення відповідачем оплати за перевезення. Разом з цим, зазначає, що у відповідності до п.п.4.2 Договору перевізник вправі вимагати сплати грошових коштів за перевезення безпосередньо від зобов`язаної особи - замовника перевезення ТОВ «Еколь Логістікс», а ФОП Косолапова А.А. є в даному випадку неналежним відповідачем.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2019 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Склярук О.І., Терещенко О.І.

За результатами усунення недоліків, встановлених ухвалою від 08.04.2019р., про залишення апеляційної скарги без руху, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2019р. у справі №907/606/17 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Косолапової Анни Андріївни на рішення господарського суду Харківської області від 28.02.2019 р. у справі № 907/606/18. Встановлено строк для подання учасниками справи заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань, відзиву, відповіді на відзив та інших документів в обґрунтування вимог та заперечень.

Фізична особа-підприємець Куйбіда Іван Васильович проти вимог апеляційної скарги заперечив, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Наголошує, що взяті на себе зобов`язання по здійсненню перевезення вантажу ФОП Куйбідою Іваном Васильовичем виконано належним чином та своєчасно.

Зазначає, що позивачем, відповідно до умов договору на виконання заявки №1, 21.03.2018р. на адресу відповідача надіслано: рахунок-фактуру №13 від 06.03.2018р., два примірники актів виконаних робіт №12 від 06.03.2018р., оригінал CMR №006280, які згідно довідки з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» отримані відповідачем особисто 26.03.2018р. Крім цього, на виконання заявки №2, позивачем 12.04.2018р. відправлено на адресу відповідача: рахунок-фактуру №17 від 19.03.2018р., два примірники актів виконаних робіт №17 від 19.03.2018р., оригінал CMR №5675842, які згідно довідки з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» отримані відповідачем особисто 17.04.2018р. Проте, відповідач оплату у визначений строк не здійснив, на претензію позивача відповіді не надав.

Вважає твердження відповідача про неотримання останнім документів на підтвердження перевезення такими, що не відповідають дійсності.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.05.2019р. у справі №907/606/18 призначено розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Косолапової Анни Андріївни на рішення господарського суду Харківської області від 28.02.2019 р. у справі №907/606/18 на 18.06.2019р. об 11:30 год.

В судовому засіданні 18.06.2019р. оголошувалася перерва до 21.06.2019р. об 11:00год.

У зв`язку з перебуванням у відпустці члена колегії-судді Терещенко О.І., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2019р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Дучал Н.М., судді Гетьман Р.А., Склярук О.І.

В судовому засіданні 21.06.2019р. оголошувалась перерва до 16.07.2019р. об 11:10год.

Представник відповідача у судових засіданнях підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач не скористався правом участі представника в судовому засіданні апеляційної інстанції, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Явка представників сторін не визнавалася судом обов`язковою.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, відзив позивача, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією Східного апеляційного господарського суду встановлено наступне.

12.02.2018р. між Фізичною особою-підприємцем Косолаповою А.А., що діє від імені та за рахунок Замовника перевезення, відповідно до договору транспортного експедирування від 12.02.2018року та ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність», іменована надалі «Експедитор», та Фізичною особою-підприємцем Куйбіда І. В ., надалі іменований «Перевізник», укладено договір №4/2 перевезення вантажів, відповідно до п. 1.1 якого, перевізник за плату бере на себе зобов`язання виконувати перевезення вантажів у міжнародному та внутрішньому сполученні.

Умовами п. 3.2. договору, перевізник за цим договором зобов`язався, у тому числі, приймати до виконання заявки експедитора згідно з цим договором; своєчасно надавати транспортні засоби у справному технічному стані; перевозити вантаж у відповідності до умов договору; зберігати вантаж, що перевозиться та цілісність упакування впродовж усього шляху перевезення вантажу з моменту завантаження і до моменту розвантаження; передати експедитору оригінали товарно-транспортних документів і підписаний акт наданих послуг по закінченню виконання перевезення.

В розумінні умов договору, перевізник - сторона договору, яка безпосередньо, та/або за допомогою своїх агентів, інших осіб здійснює перевезення переданого йому вантажу згідно транспортної накладної(CMR) та приймає на себе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення.

Експедитор (сторона договору, що діє за дорученням від імені та за рахунок замовника перевезення) за цим договором приймає на себе наступні зобов`язання, у тому числі, формувати заявки на перевезення в порядку і способом, передбаченим договором; сплачувати перевізнику з отриманих від замовника перевезення грошових коштів плату за перевезення, тощо (п.3.1.договору).

Згідно з п. 4.1 договору, розмір плати за послуги перевізника узгоджується сторонами у заявці. Оплата послуг перевізника здійснюється протягом 14 банківських днів на підставі отриманих від перевізника оригіналу транспортної накладної з усіма, передбаченими законом відмітками про одержання вантажу вантажоодержувачем без претензій та зауважень, підписаного акту виконання робіт і оригіналу рахунку-фактури (вищевказані документи мають бути завірені мокрою печаткою підприємства та підписом відповідальної особи).

Плата за перевезення, можливі штрафні санкції, неустойки, виставлені перевізником, сплачуються експедитором після надходження на рахунок експедитора грошових коштів на такі виплати від замовника перевезення. При цьому, експедитор на вимогу перевізника зобов`язаний повідомляти про затримку оплати в строки, передбачені п.п.4.1 договору в разі ненадходження грошових коштів від замовника і, у разі запиту, підтверджувати банківською випискою таке ненадходження. За окремою угодою сторін або за власним рішенням експедитор оплачує послуги перевізника з власних коштів ( п.4.2. договору).

Відповідно до п.5.2. договору, перевізник відповідає в повному об`ємі у випадку повної або часткової втрати, ушкодження вантажу, погіршення його якості, а також втрати його товарного вигляду, тощо.

За прострочення оплати рахунків, експедитор за рахунок Замовника перевезення або у випадку, передбаченому Договором, за власний кошт, виплачує перевізнику неустойку у розмірі 0,1 % від суми, що підлягає сплаті, за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми(п.5.11.договору).

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2019р. Договір вважається укладеним шляхом обміну його копіями у порядку, передбаченому п. 7 договору. Договір вважається укладеним у випадку вчинення стороною дій направлених на його виконання, зокрема передачі експедитором у спосіб, передбачений договором, заявки на перевезення (заявки) (п.8.1 договору).

В розділі 9 сторони визначили реквізити та підписи сторін.

Укладення договору сторонами не спростовано.

На виконання умов договору №4/2 від 12.02.2018р., між сторонами підписано заявку №4/2 від 01.03.2018р. (далі-Заявка №1), зі змісту якої вбачається, що позивач взяв на себе зобов`язання щодо перевезення вантажу - виробів санітарно-гігієнічного призначення, 33 піддони до 20т, загальною вартістю 28 000,00грн., з пункту завантаження: Damco Czech Republic, s.r.o., VGP Park hala и.3, CZ - 503 25 Dobшenice, до пункту розвантаження: 21-й км Житомирського шосе,7, смт.Стоянка, Київська область (Україна), через пункт розмитнення митний пост "Димитрово", Київська область, смт. Велика Димерка, вул.Броварська,150, ТОВ «Рабен Україна».

В підтвердження здійснення перевезення по заявці №1 позивачем надано суду копії: CMR А №006280, акту виконаних робіт №12 від 06.03.2018р. (підписаного лише з боку виконавця) та рахунку-фактури №13 від 06.03.2018р.

На виконання умов договору №4/2 від 12.02.2018р., між сторонами підписано заявку №4/2 від 12.03.2018р. (далі Заявка-№2), зі змісту якої вбачається, що позивач взяв на себе зобов`язання щодо перевезення вантажу - виробів санітарно-гігієнічного призначення, 33 піддони до 20т., загальною вартістю 28 000,00грн., з пункту завантаження: Czech Republic, Jaromмш, Doleckб 111 до пункту розвантаження: смт. Стоянка, 21-км Житомирського шосе,7, Київська область (Україна) через пункт розмитнення митний пост "Димитрово", Київська область, смт.Велика Димерка, вул.Броварська,150, ТОВ «Рабен Україна».

В підтвердження здійснення перевезення по заявці №2 позивачем надано суду копії: СМR Ty №5675842, акту виконаних робіт №17 від 19.03.2018р. (підписаного лише з боку виконавця) та рахунку-фактури №17 від 19.03.2018р.

Позивач у позові зазначає: про надсилання 21.03.2018р. відповідачу рахунку-фактури №13 від 06.03.2018р., двох примірники акту виконаних робіт №12 від 06.03.2018р., оригіналу CMR №006280, які отримано відповідачем 26.03.2018р.; про надсилання 12.04.2018р. відповідачу рахунку-фактури №17 від 19.03.2018р., двох примірників акту виконаних робіт №17 від 19.03.2018р., оригіналу CMR №5675842, які отримано відповідачем 17.04.2018р.

Доказів про надсилання відповідачеві саме зазначених позивачем документів останнім до справи не надано.

У подальшому, ФОП Куйбіда І.В. звернувся до ФОП Косолапової А.А. з листом б/н від 27.04.2018р., в якому, окрім іншого, просив сплатити вартість наданих послуг по перевезенню згідно рахунків №13 від 06.03.2018р. та № 19.03.2018р. на суму 56 000,00грн.

Вказана вимога залишена відповідачем без задоволення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договором №4/2 перевезення коштів від 12.02.2018р. у сумі 56 000,00грн.

Крім суми боргу позивачем, на підставі п.5.11 договору нараховано та пред`явлено до стягнення неустойку у сумі 9 352,00грн., на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нараховані та пред`явлені до стягнення 3% річних у сумі 768,66грн., інфляційні втрати у сумі 26,43грн.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно з приписами ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України).

В силу приписів ст. 929 Цивільного кодексу України, ст. 316 Господарського кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Поряд із цим, відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону є міжнародним перевезенням.

До будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін, застосовується Конвенція про договір міжнародного перевезення вантажів, яка підписана в м. Женеві 19.05.1956р.

За приписами ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006 Україна приєдналася до вказаної Конвенції, яка згідно листа Міністерства закордонних справ України від 16.05.2007 N 72/14-612/1-1559 "Щодо набуття чинності міжнародними договорами" набрала чинності для України 17 травня 2007 р.

Згідно зі ст.ст. 4,5,9 Конвенції, договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Перший примірник передається відправнику, другий супроводжує вантаж, а третій залишається у перевізника. Вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) А №06280 та Ty №5675842 позивачем здійснювалося перевезення товарів згідно заявки №1 та заявки №2.

Умовами п.4.1. договору сторони погодили, що оплата послуг перевізника здійснюється протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів на підставі отриманих від перевізника оригіналу транспортної накладної з усіма, передбаченими законом відмітками про одержання вантажу вантажоодержувачем без претензій та зауважень, підписаного акту виконання робіт і оригіналу рахунку-фактури (вищевказані документи мають бути завірені мокрою печаткою підприємства та підписом відповідальної особи).

Судом першої інстанції зазначено про надсилання позивачем відповідачу документів, зазначених в п.4.1. договору, а саме рахунку-фактури №13 від 06.03.2018р., двох примірників акту виконаних робіт №12 від 06.03.2018р., оригіналу CMR №006280, які згідно довідки з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" отримані відповідачем особисто 26.03.2018р.; рахунку-фактури №17 від 19.03.2018р., двох примірників акту виконаних робіт №17 від 19.03.2018р., оригіналу CMR №5675842, які згідно довідки з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" отримані відповідачем особисто 17.04.2018р.

Проте, судова колегія не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

В силу ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору(ст. 73 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 76,77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріали справи не містять, а позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами факт надсилання та/або передання відповідачу оригіналів документів, як того вимагає п.4.1 договору.

Висновок суду про доведеність позивачем та матеріалами справи факту надсилання відповідачу та підтвердження наданими до справи довідками з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" факту отримання відповідачем документів, зазначених в п.4.1. договору, а саме рахунку-фактури №13 від 06.03.2018р., двох примірників акту виконаних робіт №12 від 06.03.2018р., оригіналу CMR №006280, рахунку-фактури №17 від 19.03.2018р., двох примірників акту виконаних робіт №17 від 19.03.2018р., оригіналу CMR №5675842, - спростовується змістом довідок (відстеження) з офіційного сайту Укрпошти, а також змістом фіскальних чеків, на які також посилається позивач.

Зокрема, надані позивачем до суду першої інстанції фіскальні чеки та роздруківки (відстеження) з сайту ПАТ "Укрпошта" не є належними доказами направлення відповідачеві визначених ним документів, оскільки не містять відомостей про склад (опис) поштового відправлення взагалі, в т.ч. про відправлення оригіналів транспортних накладних з усіма, передбаченими законом відмітками про одержання вантажу вантажоодержувачем, оригіналів підписаних актів виконання робіт і оригіналів рахунків-фактур, на відправленні яких наголошує позивач.

Матеріали справи не містять інших доказів (опису вкладення поштових відправлень, тощо), на підтвердження надсилання позивачем на адресу відповідача документів на виконання п.4.1. договору перевезення.

Доказів передання позивачем наведених документів відповідачеві до справи також не надано.

З огляду на вищенаведене, та у зв`язку з відсутністю доказів передання/надсилання позивачем відповідачу оригіналів документів, на виконання п.4.1. договору, які відповідно до умов договору є правовою підставою для виникнення у відповідача грошового зобов`язання та здійснення оплати за надані послуги, колегія суддів дійшла висновку щодо передчасності вимог позивача про стягнення з відповідача вартості наданих послуг у сумі 56 000,00грн., а тому позовні вимоги в частині стягнення суми 56 000,00грн. основного боргу не підлягають задоволенню.

Укладаючи договір №4/2 сторони дійшли згоди, що за прострочення оплати рахунків експедитор за рахунок замовника перевезення або у випадку, передбаченому договором за власний кошт виплачує перевізнику неустойку у розмірі 0,1 % від суми, що підлягає виплаті, за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми (п.5.11 договору).

Позивачем, на підставі п.5.11 договору, нараховано та вимагається до стягнення з ФОП Косолапової А.А. 5 012,00грн. неустойки за порушення строку оплати на 179 днів (по заявці №4/2 від 01.03.2018); 4 340,00грн. неустойки за порушення строку оплати на 155 днів (по заявці №4/2 від 12.03.2018), що разом складає суму 9 352,00грн.

На підставі ст.625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних по заявці №4/2 від 01.03.2018 у сумі 411,95грн.; по заявці №4/2 від 12.03.2018 у сумі 356,71грн., загалом у розмірі 768,66грн.; інфляційні втрати за період з 13.04.2018 по 08.10.2018 по заявці №4/2 від 01.03.2018 у сумі 26,43грн.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з приписами ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено вище, вимоги позивача про стягнення боргу є передчасними, у зв`язку з чим позивачу відмовлено у задоволенні позову в цій частині.

Вимоги про стягнення неустойки, 3% річних та інфляційних втрат є похідними від вимоги про стягнення основного боргу за вищевказаним договором, тому відмова у задоволенні позовних вимог щодо суми основного боргу має наслідком відмову у задоволенні вимог про стягнення з відповідача 9 352,00грн. неустойки, 768,66грн. 3% річних та 26,43грн. інфляційних втрат.

Отже, помилковим є висновок суду першої інстанції про задоволення позову фізичної особи-підприємця Куйбіди Івана Васильовича .

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції було заявлено вимогу про стягнення з відповідача 8 000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу. Місцевий господарський суд, вирішуючи питання щодо розподілу зазначених витрат, зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем в розмірі 5000,00грн. - необґрунтовані та не доведені, та дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягають витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00грн.

За умовами ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, у тому числі, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, то й відповідно витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.

За результатами апеляційного провадження, Східним апеляційним господарським судом встановлено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування рішення господарського суду Харківської області від 28.02.2019р.(повний текст складено 01.03.2019р.) у справі №907/606/18 в частині стягнення з фізичної особи-підприємця Косолапової Анни Андріївни на користь фізичної особи-підприємця Куйбіди Івана Васильовича заборгованості у розмірі 66 147,09 грн., з яких 56 000,00грн. основного боргу, 9 352,00грн. - пені, 768,66грн. - 3% річних, 26,43грн. - інфляційних втрат, витрат зі сплати судового збору у розмірі 1 762,00грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 3 000,00грн., з прийняттям нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця Куйбіди Івана Васильовича про стягнення з фізичної особи-підприємця Косолапової Анни Андріївни заборгованості у розмірі 66 147,09 грн., у тому числі, 56 000,00грн. - основного боргу, 9 352,00грн. - неустойки, 768,66грн. - 3% річних, 26,43грн. - інфляційних втрат, та витрат на правову допомогу в сумі 3 000,00грн.

В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 28.02.2019р.(повний текст складено 01.03.2019р.) у справі №907/606/18 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у справі № 907/606/18 покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Косолапової Анни Андріївни на рішення господарського суду Харківської області від 28.02.2019р. у справі №907/606/18 - задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 28.02.2019р.( повний текст складено 01.03.2019р.) у справі №907/606/18 скасувати в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Косолапової Анни Андріївни на користь Фізичної особи-підприємця Куйбіди Івана Васильовича заборгованості у розмірі 66 147,09 грн., з яких 56 000,00грн. основного боргу, 9 352,00грн. - пені, 768,66грн. - 3% річних, 26,43грн. - інфляційних втрат, витрат зі сплати судового збору у розмірі 1 762,00грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 3 000,00грн.

Прийняти нове рішення в цій частині, яким у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Куйбіди Івана Васильовича про стягнення з Фізичної особи-підприємця Косолапової Анни Андріївни заборгованості у розмірі 66 147,09 грн., у тому числі, 56 000,00грн. - основного боргу, 9 352,00грн. - неустойки, 768,66грн. - 3% річних, 26,43грн. - інфляційних втрат, та витрат на правову допомогу в сумі 3 000,00грн. відмовити.

В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 28.02.2019р.(повний текст складено 01.03.2019р.) у справі №907/606/18 залишити без змін.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Куйбіди Івана Васильовича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Косолапової Анни Андріївни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 2643,00грн. витрат по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою.

Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 16.07.2019 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 22.07.2019 року.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук