ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 916/80/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Банаська О.О., Огородніка К.М.

за участю секретаря судового засідання - помічника судді Кузьміної О.М.

за участю представників: АТ "Дельта Банк" - адвоката Арбузова О.О., ПАТ "Іллічівський олійножировий комбінат" - адвоката Бісик Я.В., арбітражного керуючого Струця М.П. - адвоката Красуцького В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В.

на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 07.03.2019

у справі № 916/80/16

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський торговий дім "Сонячна Долина"

до Публічного акціонерного товариства "Іллічівський олійножировий комбінат"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.01.2016 порушено провадження у справі № 916/80/16 про банкрутство ПАТ "Іллічівський олійножировий комбінат", визнано грошові вимоги ТОВ "Одеський торговий дім "Сонячна Долина", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном ПАТ "Іллічівський олійножировий комбінат", призначеного розпорядником майна арбітражного керуючого Струця М.П.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.12.2016 у справі №916/80/16 визнано вимоги ПАТ "Дельта Банк" до ПАТ "Іллічівський олійножировий комбінат" із задоволенням у наступній черговості: 29 081 345,11 грн. - четверта черга; 343 033 969 грн. - шоста черга; 1 258 087 105,43 грн. - вимоги забезпечені заставою боржника. У задоволенні заяви в частині визнання грошових вимог ПАТ "Дельта Банк" до боржника в сумі 49 087 955 грн. відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.12.2016 у справі №916/80/16 за результатами попереднього засідання затверджено реєстр вимог кредиторів.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.02.2017 у справі №916/80/16 ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.12.2016 щодо затвердження кредиторських вимог залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.05.2017 у справі №916/80/16 постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.02.2017 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.12.2016 у справі №916/80/16 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

За результатами нового розгляду ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.09.2017 у справі № 916/80/16 (суддя Лепеха Г.А) визнано грошові вимоги ПАТ "Дельта Банк" до ПАТ "Іллічівський олійножировий комбінат" із задоволенням у наступній черговості: 78 174 001,10 грн. - четверта черга; 343 033 969 грн. - шоста черга; 1 258 087 105,43 грн. - вимоги забезпечені заставою боржника.

Ухвала мотивована тим, що заява ПАТ "Дельта Банк" про визнання грошових вимог до боржника в сумі 1 679 295 075,53 грн. (з урахуванням заяви про виправлення описки до неї), є такою, що відповідає вимогам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та підтверджує заборгованість боржника на заявлену суму.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 у справі №916/80/16 ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.09.2017 у справі № 916/80/16 в частині визнання кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" в сумі 49 087 955 грн. та включення їх до четвертої черги скасовано. Відмовлено ПАТ "Дельта Банк" у задоволенні заяви про визнання кредиторських вимог в цій частині. В решті ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.09.2017 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №916/80/16 скасовано постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 у справі № 916/80/16 щодо розгляду кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" в частині відмови у визнанні грошових вимог АТ "Дельта Банк" на сум 16 800 000 грн., забезпечених заставою акцій (емітент - СВАТ "Україна"). В решті постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 у справі № 916/80/16 - залишено без змін. Справу у скасованій частині направлено на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду.

За результатами нового апеляційного розгляду, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.03.2019 (колегія суддів: Колоколов С.І. - головуючий, Разюк Г.П., Принцевська Н.М.) ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.09.2017 у справі №916/80/16 в частині визнання кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" у сумі 16 800 000 грн., забезпечених заставою акцій (емітент - СВАТ "Україна") скасовано. У задоволені заяви ПАТ "Дельта Банк" в частині визнання кредиторських вимог у сумі 16 800 000 грн., забезпечених заставою акцій (емітент - СВАТ "Україна") відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими у справі судовими рішеннями, ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.03.2019 у справі №916/80/16 скасувати, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.09.2017 у справі №916/80/16 в частині визнання кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" у сумі 16 800 000 грн., забезпечених заставою акцій (емітент - СВАТ "Україна") - залишити в силі.

Підставами для скасування оскаржуваної постанови заявник касаційної скарги зазначає порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, АТ "Дельта Банк" посилається на ч. 4 ст. 593 ЦК України та зазначає, що його вимоги у справі про банкрутство основного боржника - ТОВ "Торгова компанія "Щедре літо" залишились незадоволеними, що дає законне право ПАТ "Дельта Банк" на задоволення своїх вимог у даній справі про банкрутство ПАТ "Іллічівський олійножировий комбінат".

При цьому, АТ "Дельта Банк" наголошує, що з огляду на положення п. 2.2.1, 2.2.2, 2.4 вважає, що для визнання його кредиторських вимог в розмірі 16 800 000,00 грн., забезпечених заставою акцій (емітент - СВАТ "Україна") є достатніми такі обставини як факт звернення із кредиторськими вимогами у справі № 31-7/262-10-2921 про банкрутство ТОВ "Торгова компанія "Щедре літо", факт наявності неповернутої заборгованості за Договором № 143/07 про надання кредиту, яка є погашеною з підстави відсутності виявленого майна у ліквідаційній процедурі основного позичальника - ТОВ "Торгова компанія "Щедре літо", а не фактичного погашення вимог у справі про банкрутство, факт наявності оригіналів предмету застави (прості іменні акції) в АТ "Дельта Банк".

Заявник касаційної скарги також вважає, що судом апеляційної інстанції невірно надано оцінку обставинам, встановленим у ході апеляційного провадження у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 09.04.2019 для розгляду справи №916/80/16 за касаційною скаргою ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. визначено склад колегії суддів: Ткаченко Н.Г. - головуючий (доповідач), судді: Жуков С.В., Білоус В.В.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.04.2019 у справі № 916/80/16 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 07.03.2019 у справі №916/80/16; розгляд справи за касаційною скаргою призначено на 03.07.2019 на 10 год. 30 хв.

ПАТ "Іллічівський олійножировий комбінат" та розпорядник майна боржника - арбітражний керуючий Струць М.П. звернулись до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з відзивами на касаційну скаргу, в яких просили постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 07.03.2019 у справі №916/80/16 залишити без змін, а касаційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. - без задоволення, посилаючись на те, судом апеляційної інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у визнанні та включенні до реєстру вимог ПАТ "Дельта Банк" у розмірі 16 800 000, 00 грн.

У зв`язку з відпусткою суддів Білоуса В.В., Жукова С.В., згідно з витягами з протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями Касаційного господарського суду від 02.07.2019 для розгляду справи № 916/80/16 за касаційною скаргою ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. визначено колегію суддів у складі: Ткаченко Н.Г. - головуючого (доповідача), Банаська О.О., Огородніка К.М.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представників АТ "Дельта Банк", ПАТ "Іллічівський олійножировий комбінат", арбітражного керуючого Струця М.П., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та доводи відзивів на касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Провадження по даній справі про банкрутство ПАТ "Іллічівський олійножировий комбінат" порушено та здійснюється за Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній з 19.01.2013 (далі - Закон про банкрутство).

Відповідно до ст. 9 Закону про банкрутство, справи про банкрутство юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Статтею 1 Закону про банкрутство визначено, що грошове зобов`язання - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України; кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

Згідно частин 1, 2 ст. 23 Закону про банкрутство, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону про банкрутство заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Частиною 2 ст. 25 Закону про банкрутство передбачено, що у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому, господарський суд у справі про банкрутство не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.10.2007 між ЗАТ "Акціонерний комерційний банк "Одеса-Банк" та ТОВ "Торгова компанія "Щедре літо" укладено договір №143/07 про надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, згідно з п.2 ч.1 якого ЗАТ "Акціонерний комерційний банк "Одеса-Банк" надає ТОВ "Торгова компанія "Щедре літо" грошові кошти у тимчасове користування у безготівковій формі на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у формі відновлюваної кредитної лінії.

Місцевим та апеляційним судами встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором між ЗАТ "Акціонерний комерційний банк "Одеса-Банк", ВАТ "Іллічивський олійножировий комбінат" та ТОВ "Торгова компанія "Щедре літо" укладено договір застави цінних паперів від 27.06.2008 № 13/08-3, п. 1.2. якого передбачено, що ВАТ "Іллічивський олійножировий комбінат" надає у заставу, а ЗАТ "Акціонерний комерційний банк "Одеса-Банк" приймає прості іменні акції у кількості 6000000 шт. загальною номінальною вартістю 1 500 000 грн., загальною вартістю оцінки 16 800 000 грн.

Відповідно до п. 1.7. вказаного договору, передача цінних паперів у заставу здійснюється шляхом блокування заставодавцем цінних паперів у Реєстратора відповідно до умов цього договору; надання заставодержателю виписки з особового рахунку, яка підтверджує обтяження цінних паперів відповідно до цього договору; надання заставодержателю сертифікату акцій, який свідчить про право власності заставодавця на цінні папери на протязі 1 робочого дня з моменту підписання цього договору.

Пунктом 2.2 цього договору визначено, що заставодержатель має право у разі неповернення, часткового неповернення або несвоєчасного повернення позичальником кредиту за кредитним договором та/або нарахованих процентів за користування ним та неможливості списання в безспірному порядку суми заборгованості з поточного рахунку позичальника та або заставодавця, протягом 10 робочих днів реалізувати предмет застави без звернення до суду шляхом продажу цінних паперів, що надані у заставу, і задовольнити свої вимоги в сумі заборгованості позичальника за кредитним договором, нарахованої пені, збитків, завданих простроченням виконання.

Згідно з додатковими угодами №1,3 до договору застави цінних паперів №13/08-3 від 27.06.2008р. та від 10.12.2009р., загальна вартість оцінки цінних паперів (заставна вартість) склала 4 002 721грн.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, згідно актів прийому-передачі сертифіката іменних акцій до договору застави №13/08-3 від 27.06.2008, підписаного 23.04.2009, ВАТ АКБ "Одеса-Банк" прийняв, а ВАТ "Іллічивський олійножировий комбінат" передав вказані акції.

Також апеляційним судом на виконання вказівок постанови суду касаційної інстанції досліджено та встановлено, що в матеріалах справи міститься сертифікат іменних акцій та виписка з реєстру власників іменних цінних паперів №2049 від 01.07.2008 стосовно вказаних акцій.

Крім того, як з`ясовано судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19.02.2013 між ВАТ "Акціонерний комерційний банк "Одеса-Банк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір № 4/3-070 про відступлення права вимоги, за умовами якого ВАТ "Акціонерний комерційний банк "Одеса-Банк" передає, а ПАТ "Дельта Банк" приймає право вимоги, і стає кредитором за договором про надання кредиту від 15.10.2007 № 143/07, та одержує право вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань за основним договором.

Предметом даного судового розгляду є грошові вимоги ПАТ "Дельта Банк" до боржника у сумі 16 800 000 грн., що виникли на підставі зазначених вище договору застави цінних паперів від 27.06.2008 № 13/08-3 та договору відступлення права вимоги від 19.02.2013 № 4/3-070.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ст. 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання забезпеченого заставою.

Відповідно до ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Крім того, ст. 28 Закону України "Про заставу" передбачено, що застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "Торгова компанія "Щедре літо" м. Одеса вбачається, що в графі "дата та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, підстава для його внесення" міститься запис від 08.01.2014 "припинено за судовим рішенням, у зв`язку з визнанням банкрутом від 18.12.2013 № 31-7/262-10-2921 Господарський суд Одеської області".

Відповідно ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності або визнання його банкрутом" погашені вимоги кредиторів - задоволені вимоги кредитора, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну, зобов`язання або припинення зобов`язання в інший спосіб, а також інші вимоги, які відповідно до цього Закону вважаються погашеними.

В силу приписів норм ч.5 ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності або визнання його банкрутом" (в редакції, чинній з 19.01.2013), вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Аналогічна норма наведена у ч. 4 ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності або визнання його банкрутом" (в редакції, чинній на момент розгляду справи №31-7/262-10-29-2921 про банкрутство ТОВ "Торгова компанія "Щедре літо").

Частиною 4 ст. 593 ЦК України встановлено, що припинення основного зобов`язання внаслідок ліквідації боржника - юридичної особи, яка виступає боржником у такому зобов`язанні, не припиняє права застави (іпотеки) на майно, передане в заставу боржником та/або майновим поручителем такого боржника якщо заставодержатель до ліквідації боржника - юридичної особи реалізував своє право щодо звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) шляхом подання позову або пред`явлення вимоги.

Водночас, враховуючи приписи наведених норм, на виконання вказівок Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 05.12.2018, надаючи правову оцінку доводам ПАТ "Дельта Банк" та досліджуючи наявні у справі докази, судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять доказів звернення ПАТ "Дельта Банк" з відповідною вимогою до ПАТ "Іллічивський олійножировий комбінат" про усунення порушення кредитних зобов`язань за договором №143/07 чи звернення з позовом про стягнення на предмет застави.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що вказана обставина підтверджена представником ПАТ "Дельта Банк" в судовому засіданні.

При цьому, апеляційним судом було досліджено та встановлено, що ПАТ "Дельта Банк" реалізувало своє право на подачу вимог до основного боржника - ТОВ "Торгова компанія "Щедре літо" у межах справи про банкрутство останнього, про що вказано в ухвалі господарського суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу у справі №31-7/262-10-29-2921.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, а лише на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (ст. 300 ГПК України).

Виходячи з аналізу наведених норм, встановлених судами обставин справи та з огляду на межі розгляду справи судом касаційної інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні заяви ПАТ "Дельта Банк" про визнання кредиторських вимог в сумі 16 800 000 грн., що виникли на підставі договору застави цінних паперів від 27.06.2008 № 13/08-3 та договору відступлення права вимоги від 19.02.2013 № 4/3-070.

Доводи касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження та не спростовують обґрунтованих висновків апеляційного суду про відсутність підстав для визнання вказаних кредиторських вимог банку в сумі 16800000 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що апеляційний господарський суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи, виконав вказівки, що містилися у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.12.2018 у даній справі, та правильно, з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права розглянув спірні кредиторські вимоги ПАТ "Дельта Банк".

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

Відтак, наведені ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. у касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами та не доводять порушення або неправильного застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, а колегія суддів не встановила фундаментальних порушень судом апеляційної інстанції при розгляді у даній справі про банкрутство кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" в сумі 16 800 000 грн.

Враховуючи викладене, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що постанова Південно-Західного апеляційного господарського суду від 07.03.2019 у справі № 916/80/16 прийнята судом у відповідності до фактичних обставин та у відповідності до вимог матеріального права і процесуального права, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Оскільки суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається, судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 314, 315, 317 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. залишити без задоволення.

Постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 07.03.2019

у справі № 916/80/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткаченко Н.Г.

Судді Банасько О.О.

Огороднік К.М.