ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24 квітня 2019 р. Справа № 903/684/18

за позовом Луцької міської ради, м. Луцьк

до відповідача 1: Волинської обласної спілки споживчих товариств, м. Луцьк

2: Приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Кухлевської Мирослави Валеріївни

про скасування постанови та рішення

Голоуючий суддя Кравчук А.М.

Судді Дем`як В.М.

Костюк С.В.

Секретар судового засідання Легерко В.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: Іщик В.А., довіреність від 08.05.2018 року

від відповідача 1: Бурда Д.П., довіреність від 16.10.2018 року №430/1, Гринчук І. ОСОБА_1 ., довіреність від 13.06.2018 року №235/1

від відповідача 2: н/з

встановив: Луцька міська рада звернулася з позовом до Волинської обласної спілки споживчих товариств, приватного нотаріуса Кухлевської Мирослави Валеріївни про визнання незаконною та скасування постанови Волинської обласної спілки споживчих товариств про майновий комплекс від 06.07.2018 року №27, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 41946071 від 06.07.2018 року, прийнятого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кухлевською Мирославою Валеріївною, яка вчиняла дії як державний реєстратор.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.07.2018 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кухлевською Мирославою Валеріївною здійснено державну реєстрацію права власності на єдиний майновий комплекс на підставі постанови Волинської обласної спілки споживчих товариств про майновий комплекс від 06.07.2018 року № 27. В описі до складових частин комплексу вказане асфальтне покриття та мощення бруківки як такі, що належать спілці на праві власності, що є незаконним, оскільки за договором оренди від 18.02.2009 року земельна ділянка передавалась в оренду з твердим покриттям. Згода на вимощення асфальтного покриття та бруківки міською радою не надавалась. Поліпшення орендованої земельної ділянки без заподіяння їй шкоди відокремити не можливо, тому вони належать до комунальної власності. Асфальтне покриття належить до об`єктів благоустрою, є типом покриття доріг і тротуарів, приналежністю до головної речі земельної ділянки, а не окремим об`єктом нерухомого майна, тому не могло вноситись до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно у складі єдиного майнового комплексу Волинської облспоживспілки. Відповідачем неправомірно віднесено до своєї власності асфальтне покриття та вимощення з бруківки, зареєстроване це право, тим самим можуть здійснюватись перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та порушено право територіальної громади м. Луцька. Всупереч вимог законодавства нотаріусом проведено державну реєстрацію права власності на єдиний майновий комплекс без технічного паспорта. Земельна ділянка, на якій зареєстрований єдиний майновий комплекс, є власністю територіальної громади м. Луцька.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 26.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене 24.10.2018 року на 10 год. 00 хв. Запропоновано відповідачам подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду; належно засвідчені копії Статуту, свідоцтва про державну реєстрацію, довідки органу статистики про включення до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій.

Відповідачі ухвалу суду від 26.09.2018 року отримали 01.10.2018 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення 617, 609 (а. с. 34, 35).

Граничний строк на подання відзиву 16.10.2018 року.

Волинська обласна спілка споживчих товариств у відзиві від 16.10.2018 року № 434/1 (т. 1 а. с. 37-250, т. 2 а. с. 1-26) позов заперечує, оскільки асфальтне покриття та бруківка є приналежністю до єдиного майнового комплексу, а не земельної ділянки, не зареєстровані як окремий об`єкт, є елементом благоустрою ринку Центральний, необхідні для його нормального функціонування, передбачені проектом забудови ринку та нормами чинного законодавства, не можуть вважатися невід`ємним поліпшенням орендованої земельної ділянки. Будівництво здійснювалось за кошти облспоживспілки, ні Луцька міська рада, ні КП Луцькі ринки жодних робіт по його облаштуванню не проводили і не фінансували. Окремо дозволу від Луцької міської ради на облаштування асфальтного покриття та бруківки законодавством не передбачено. Облспоживспілка належним чином виконує обов`язки орендаря та використовує земельну ділянку за цільовим призначенням. 27.07.2018 року облспоживспілка надіслала Луцькій міській раді лист повідомлення про поновлення договору оренди землі, однак, у встановлений місячний строк лист не розглянутий, відповідь не надійшла. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 3, ст. ст. 5, 9 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно. У державному реєстрі реєструються речові права на земельні ділянки, розташовані на них об`єкти нерухомого майна, переміщення яких не можливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та не житлові приміщення. Не підлягають державній реєстрації речові права на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі. Реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, документів, що підтверджують виникнення прав на нерухоме майно. Державному реєстратору надані при реєстрації всі необхідні документи, в тому числі технічні паспорти на об`єкти, що ввійшли до складу єдиного майнового комплексу. Крім постанови № 27 від 06.07.2018 року подавались договори купівлі продажу, рішення суду. Земельна ділянка не входить до складу єдиного майнового комплексу. В позовній заяві не обґрунтовано, не підтверджено належними та допустимими доказами, яким чином реєстрація єдиного майнового комплексу може вплинути на права та законні інтереси позивача, якщо звернення до суду можливе лише за їх захистом.

Ухвалою суду від 09.01.2019 року клопотання Волинської обласної спілки споживчих товариств від 09.01.2019 року про розгляд справи в колегіальному складі суду задоволено.

Протоколом автоматизованого визначення складу колегії суддів від 09.01.2019 року визначено колегію суддів в складі головуючого судді Кравчук А.М., суддів Дем`як В.М., Костюк С.В.

Ухвалою суду від 09.01.2019 року справу прийнято до розгляду в колегіальному складі суду: головуючий суддя Кравчук А.М., судді Дем`як В.М., Костюк С.В.; визначено розгляд справи на стадії підготовчого провадження проводити спочатку; розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на 06.02.2019 року о 10 год. 30 хв.

На адресу суду надійшла заява Луцької міської ради від 22.01.2019 року про відвід судді Костюк С.В. від розгляду справи №903/684/18.

Ухвалою суду від 30.01.2019 року провадження у справі №903/684/18 за позовом Луцької міської ради до Волинської обласної спілки споживчих товариств, приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Кухлевської Мирослави Валеріївни про скасування постанови та рішення зупинено до вирішення питання про відвід судді Костюк С.В.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2019 року справу №903/684/18 в частині розгляду заяви про відвід судді Костюк С.В. передано судді Слободян О.Г.

Ухвалою суду від 01.02.2019 року (суддя Слободян О.Г.) у задоволенні заяви Луцької міської ради про відвід судді Костюк С.В. від участі у розгляді справи №903/684/18 відмовлено.

Ухвалою від 07.02.2019 року провадження у справі поновлено. Розгляд справи у підготовчому засіданні призначено "27" лютого 2019 р. на 11:30 год.

У зв`язку з перебуванням судді Дем`як В.М. у відпустці судове засідання, що призначене на 27.02.2019 року об 11 год. 00 хв., не відбулося, про що помічником судді на підставі пункту 13 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, затверджених рішенням зборів суддів Господарського суду Волинської області 10.01.2018 року складена відповідна довідка від 27.02.2019 року.

Ухвалою суду від 11.03.2019 року продовжено підготовче провадження по 15.04.2019 року, розгляд справи призначено 10.04.2019 року о 10 год. 00 хв.

На підставі ст.ст. 182, 185 195, 234 ГПК України, господарський суд протокольною ухвалою від 10.04.2019 року закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив на 24.04.2019 року об 11 год. 00 хв.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представники Волинської облспоживспілки позовні вимоги заперечили.

Приватний нотаріус Кухлевська М.В. право участі у судовому засіданні не скористалася, повноважного представника не направила, хоч була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №164.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

18.02.2009 року між Луцькою міською радою та Волинською обласною спілкою споживчих товариств укладено договір оренди землі.

Згідно ст. 4 ЗУ "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у спільній власності територіальних громад, є районні, обласні ради та Верховна Рада Автономної Республіки Крим у межах повноважень, визначених законом. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з договору.

Між сторонами зобов`язання виникли з договору оренди землі від 18.02.2009 року (том 1, а.с. 10-16).

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності (ст. 283 ГК України).

Згідно п.п. 1, 2, 3, 8, 9, 14, 15, 16, 17, 19, 20, 21, 22, 28, 29, 30, 42 договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови по АДРЕСА_1 площею 22125 кв.м., на якій знаходяться павільйони по торгівлі молочними виробами, м`ясопродуктами, овочами, що належать на праві власності орендарю, а також інші об`єкти інфраструктури. Через частину земельної ділянки проходить водопровід, газопровід та електромережі. Договір укладено до 31.12.2009 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендаря про намір продовжити його дію. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та встановлюється у розмірі 4,5% від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1 684 776 грн. 70 коп. на 2009 рік. Земельна ділянка передається в оренду для обслуговування ринку "Центральний". Цільове призначення земельної ділянки: землі житлової та громадської забудови. Умови збереження об`єкта оренди: використання ділянки відповідно до проекту забудови з дотриманням вимог чинного законодавства, державних будівельних та інших норм і правил. Передача земельної ділянки здійснюється у 15-денний строк після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі, без розроблення проекту її відведення та на підставі рішення Луцької міської ради №33/29 від 26.12.2008 року. Після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду. Здійснені орендарем без згоди орендодавця витрати на поліпшення стану земельної ділянки, які неможливо відокремити без заподіяння шкоди цій ділянці, не підлягають відшкодуванню. Поліпшення стану земельної ділянки, проведені орендарем за письмовою згодою з орендодавцем землі, підлягають відшкодуванню. Умови, обсяги та строки відшкодування орендарю витрат за проведення ним поліпшення стану земельної ділянки визначають окремою угодою сторін. Орендодавець зобов`язаний, зокрема відшкодувати орендарю капітальні витрати, пов`язаний з поліпшенням стану об`єкта оренди, яке проводилось за письмовою згодою орендаря, при представленні підтверджуючих фінансових документів. Орендар має право, зокрема самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити у встановленому законодавством порядку житлові, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження. орендар зобов`язаний, зокрема, використовувати земельну ділянку тільки за цільовим призначенням, вказаним у п. 15 договору. Цей договір набуває чинності після підписання сторонам та його державної реєстрації.

Договір зареєстрований у Волинській регіональній філії ФП"Центр Д36", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.07.2009 року за №97.

Передача земельної ділянки в оренду підтверджується актом прийому-передачі від 17.07.2009 року (том 1, а.с. 17).

Судом встановлено, що єдиний майновий комплекс Волинської обласної спілки споживчих товариств знаходиться на території ринку "Центральний" за адресою Волинська область, м.Луцьк, вул.Глушець, 1 на земельній ділянці площею 22125 кв.м., що перебуває в оренді Волинської обласної спілки споживчих товариств згідно договору оренди від 18.02.2008 року.

Постановою Волинської обласної спілки споживчих товариств №27 від 06.07.2018 року "Про майновий комплекс" затверджено єдиний майновий комплекс Волинської облспоживспілки, до складу якого входять об`єкти нерухомого та рухомого майна, яке розміщене на Центральному ринку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 61).

На вказані об`єкти виготовлено технічні паспорти (том 1, а.с. 83-162).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано об`єкт нерухомого майна - єдиний майновий комплекс; складова частина об`єкта нерухомого майна складське приміщення (літара Ш-І), опис складової частини: загальна площа (кв.м.): 131,5, опис: І-асвальтне покриття. Підстава виникнення права власності: договори купівлі-продажу №438 від 23.06.2017 року, №434 від 22.06.2017 року, №435 від 22.06.2017 року, додаток до постанови правління №27 від 06.07.2018 року, постанова Волинської обласної спілки споживчих товариств №27 від 06.07.2017 року, рішення Господарського суду Волинської області №7/75-75 від 21.02.2008 року. Підстава внесення запису: рішення приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Кухвлевської М.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №41946071 від 06.07.2018 року (том 1, а.с. 24-26).

Процедура державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюється Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

За змістом статей 4, 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягає право власності. У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Право власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право на земельну ділянку, на якій вони розташовані.

Згідно з абзацом 3 пункту 29 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року за № 1141 ( в редакції станом на 17 липня 2018 року) до державного реєстру прав вносяться такі відомості про нерухоме майно: про підприємство як єдиний майновий комплекс: повне найменування юридичної особи; ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ; склад підприємства (перелік об`єктів нерухомого майна, що входить до єдиного майнового комплексу (земельні ділянки, будівлі, споруди тощо), із зазначенням їх реєстраційних номерів).

Згідно зі ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Торгівельний комплекс - ринок "Центральний" зареєстрований як єдиний майновий комплекс, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1, а.с. 24-26).

У відповідності до ст.191 ЦК України, підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю. Підприємство або його частина можуть бути об`єктом купівлі-продажу, застави, оренди та інших правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України Про оренду державного та комунального майна цілісний майновий комплекс є господарським об`єктом з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання.

У відповідності до Національного стандарту № 1 Загальні засади оцінки майна і майнових прав, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440 передбачено, що об`єкти оцінки у формі цілісного майнового комплексу (цілісний майновий комплекс) це об`єкти, сукупність активів яких дає змогу провадити певну господарську діяльність.

Волинською облспоживспілкою дотримано вимогу стосовно подачі технічних паспортів та інших правоустоновлюючих документів, дані яких дозволяли внести складові частини єдиного майнового комплексу та зареєструвати право власності відповідача на вказане нерухоме майно.

Проте внесення запису в описову частину комплексу про наявність асфальтобетонних замощень та замощень з бруківки не свідчить про виникнення права власності позивача на спірний об`єкт та не порушує прав власності позивача на земельну ділянку, оскільки останній не внесений, як складова частина об`єктy нерухомого майна та не зареєстрований, як самостійний об`єкт нерухомості.

Власником спірної земельної ділянки, на якій розміщений ринок "Центральний", зокрема частини, де здійснені асфальтобетонні замощення та замощення з бруківки, є Луцька міська рада, що підтверджено відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про оренду землі" та п. 28 договору витрати на дані поліпшення у вигляді асфальтобетонних замощень та замощень з бруківки не підлягають відшкодуванню, проте така вимога відповідачем і не заявлялася.

В пункті 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України № 127 від 24.05.2001 зазначено, що зведення на земельній ділянці накриття та/або замощень не належить до самовільного будівництва.

Пунктом 29 договору оренди земельної ділянки від 18.02.2009 передбачені права орендаря земельної ділянки, зокрема: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди, за письмовою згодою орендодавця зводити житлові, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі та споруди, закладати багаторічні насадження.

Листами №23-28/629 від 14.09.2018 року, №29-8/671 від 17.09.2018 року Луцька міська рада повідомляє, що згода Волинській обласній спілці споживчих товариств на вул. Глушець, 1 на проведення поліпшення земельної ділянки не надавалась (том 1, а.с. 18-19).

Проведене відповідачем-1 замощення орендованої земельної ділянки відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затв. Наказом Держбуду України № 127 від 24.05.2001 року, не належить до самочинного будівництва, а тому виконання робіт з замощень асфальтним покриттям та бруківкою не потребує письмової згоди орендодавця. Крім того, предметом спору не є відшкодування поліпшень орендованого майна, на що посилається позивач.

Твердження позивача щодо помилкового застосування до спірних правовідносин положення Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна №127 від 24.05.2001 суд відхиляє, оскільки дана Інструкція визначає юридичну природу виконаних відповідачем робіт.

Доводи позивача, що асфальтобетонні покриття та бруківка є приналежністю головної речі земельної ділянки та пов`язані з нею спільним призначенням на думку суду є помилковим, оскільки матеріалами справи підтверджено, що асфальтобетонні замощення, замощення з бруківки не зареєстровано як окремий об`єкт, а входять як складова частина до торгового комплексу ринок Центральний, доказів про фінансування робіт за рахунок підприємців, що орендують торгові приміщення, позивач не надав.

Пунктом 16 договору оренди передбачено умови збереження земельної ділянки, а саме, використання відповідно до проекту забудови з дотриманням вимог чинного законодавства, державних будівельних та інших норм та правил.

Здійснене відповідачем 1 асфальтобетонне покриття та бруківка на орендованій земельній ділянці є елементом благоустрою ринку, необхідним для його функціонування відповідно до Правил торгівлі на ринках; матеріалами справи (довідками про вартість виконаних підрядних робіт ф.КБ-3 та актами приймання виконаних підрядних робіт ф. КБ-2) підтверджено, що дані роботи проводились за рахунок облспоживспілки та знаходяться на балансі відповідача 1 (том 1, а.с. 70-82, 163-250, том 2, а.с. 1-10).

Для проведення державної реєстрації відповідачем 1 надано договори купівлі-продажу №438 від 23.06.2017 року, №434 від 22.06.2017 року, №435 від 22.06.2017 року, постанова Волинської обласної спілки споживчих товариств №27 від 06.07.2018 року, додаток до постанови правління №27 від 06.07.2018 року, рішення Господарського суду Волинської області №7/75-75 від 21.02.2008 року, технічні паспорти на об`єкти нерухомого майна, що спростовує доводи позивача в частині проведення державної реєстрації без технічного поспорта.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Частиною 3 цієї статті встановлено , що право власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані.

Перебування земельної ділянки в користуванні відповідача не було перешкодою для власника об`єктів нерухомого майна - Волинської облспоживспілки для реєстрації єдиного майнового комплексу згідно постанови № 27 від 06.07.2018 року.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову (п.2 Роз`яснення №02-5/35 від 26.01.2000р. Президії Вищого арбітражного суду України Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Так, у Рішенні «Руїз Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 Європейський Суд з прав людини нагадав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються; межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), заява № 30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine), заява № 20390/07).

У вирішенні питання про справедливий судовий розгляд Європейський суд з прав людини застосовує концепцію «розбите дзеркало», сутність якої полягає в підході до оцінювання доказів із погляду не єдиного масиву інформації, що міститься в передбаченому законом джерелі, а щодо самостійних її блоків, кожен із яких пов`язаний єдиним змістом і підтверджує або спростовує одну чи декілька обставин, що підлягають доказуванню, тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив відсутність порушень при винесені оскаржуваної постанови та проведенні державної реєстрації єдиного майнового комплексу Волинської обласної спілки споживчих товариств.

Крім того, позивачем не доведено, які саме його права та інтереси порушені.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази та пояснення сторін, суд дійшов висновку про відмову Луцькій міській раді у позові про визнання незаконною та скасування постанови Волинської обласної спілки споживчих товариств №27 від 06.07.2018 року, рішення приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Кухвлевської М.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним №41946071 від 06.07.2018 року.

Аналогічного висновку у розгляді аналогічної справи дійшов Верховний Суд у постанові №903/685/18 від 03.04.2019 року.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У зв`язку з відмовою у позові правові підстави відповідно до ст. 129 ГПК України покладення судових витрат на відповідачів відсутні.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в:

У позові Луцької міської ради до Волинської обласної спілки споживчих товариств, приватного нотаріуса Кухлевської Мирослави Валеріївни про визнання незаконною та скасування постанови Волинської обласної спілки споживчих товариств про майновий комплекс від 06.07.2018 року №27, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 41946071 від 06.07.2018 року, прийнятого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кухлевською Мирославою Валеріївною, яка вчиняла дії як державний реєстратор, відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного господарського суду відповідно до ст. 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення

складений 24.04.2019 року

Головуючий суддя А. М. Кравчук

Судді В.М. Дем`як

С.В. Костюк