ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2019 р. Справа№ 910/2339/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Буравльова С.І.

Руденко М.А.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Бернацька О.В. - адвокат

від відповідача: Скрипніков Д.С. - представник за довіреністю № 22/1362-Д від 10.07.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційні скарги Служби безпеки України та Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019

у справі № 910/2339/19 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Служби безпеки України

про стягнення 9 934,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення пені в сумі 6 965,47 грн., 3 % річних в сумі 419,56 грн. та інфляційних втрат в сумі 2 549,47 грн. за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу № 2636/15-ТЕ(Т)-41 від 02.03.2016.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 910/2339/19 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 4 355,74 грн., 3% річних у розмірі 279,19 грн. та судовий збір у розмірі 896,15 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт несвоєчасного виконання відповідачем обв`язку по оплаті отриманого за спірним договором природного газу, проте позивачем при розрахунку заявлених до стягнення сум пені, інфляційних втрат та 3 % річних допущено помилки.

Позивачем не доведено наявності підстав для стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за прострочення виконання зобов`язань з оплати природного газу, переданого у січні та лютому 2015 року, адже зі змісту п.п. 3.3, 3.4 спірного договору слідує, що підставою для остаточних розрахунків між сторонами є саме акти приймання-передачі газу, у яких зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість, проте акти приймання-передачі природного газу, переданого у січні та лютому 2015 року (на суму 23 606,18 грн. та 21 624,05 грн. відповідно), були підписані сторонами лише 27.03.2015, а відтак розрахунки за переданий у січні та лютому 2015 року газ відповідач зобов`язаний був здійснити до 14.04.2015 включно (а не у лютому та березні 2015 року, як про те зазначає позивач), а здійснив його 09.04.2015, тобто без порушення визначеного спірним договором строку. Позивачем невірно визначено початок періоду прострочення виконання зобов`язання з оплати газу, переданого у вересні 2015 року, оскільки не враховано, що 14.10.2015 був святковим днем, в той час як за приписами ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Позивачем арифметично невірно розраховано суму пені за прострочення виконання зобов`язань з оплати природного газу, переданого у серпні 2015 року (за розрахунком суду, розмір пені за цей період становить 162,47 грн., а не 171,54 грн., як вказує позивач).

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 910/2339 і прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу щодо стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних та штрафних санкцій за неналежне виконання грошових зобов`язань у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що рішення суду першої інстанції ухвалено без фактичного з`ясування обставин справи та повного дослідження доказів.

В обґрунтування вказаної позиції відповідач послався на те, що ним оплата за поставлений природній газ проводилась вчасно, що у випадку, наявності будь-якої заборгованості відповідача, позивач на підставі п. 6.2 спірного договору мав право обмежити або припинити поставку газу, що за п. 6.4 спірного договору встановлена певна послідовність погашення заборгованості, яка позивачем дотримана на була.

В апеляційній скарзі відповідач просив розглядати справи за участю відповідача.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2019 справа № 910/2339/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Пашкіна С.А. (головуючий), судді Буравльов С.І., Зубець Л.П.

Розпорядженням № 09.1-08/1759/19 від 24.06.2019, у зв`язку перебуванням судді Зубець Л.П., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/2339/19.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2019 справа № 910/2339/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Пашкіна С.А. (головуючий), судді Буравльов С.І., Смірнова Л.П.

Ухвалою від 24.06.2019 колегією суддів у складі: Пашкіна С.А. (головуючий), судді Буравльов С.І., Смірнова Л.П.:

- відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Служби безпеки України на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 910/2339/19;

- на задоволення клопотання відповідача про розгляд справи за участю його представників справу № 910/2756/19 призначено до розгляду на 09.07.2019 о 12:10;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень, клопотань та письмових пояснень - до 05.07.2019;

- учасникам процесу роз`яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- учасників судового процесу повідомлено, що неявка їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням, до Північного апеляційного господарського суду звернувся з апеляційною скаргою позивач, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 910/2339/19 в частині відмовленої пені у розмірі 2 609,73грн., 3% річних у розмірі 140,37грн., інфляційних втрат у розмірі 2 549,47грн. та ухвалити нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги щодо стягнення пені у розмірі 2 609,73грн. 3% річних у розмірі 140,37грн., інфляційних втрат у розмірі 2 549,47грн. - задовольнити.

В апеляційній скарзі позивач зазначив про те, що рішення суду першої інстанції в оспорюваній частині ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування вказаної позиції позивач послався на те, що умовами спірного договору (п. 6.1) вказано, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу, а відтак, висновок суду першої інстанції про те, що розрахунки за переданий у січні та лютому 2015 року газ відповідач зобов`язаний був здійснити після підписання відповідних актів, тобто до 14.04.2015 включно є не вірним.

Ухвалою від 24.06.2019 колегією суддів у складі: Пашкіна С.А. (головуючий), судді Буравльов С.І., Смірнова Л.П.:

- Акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 910/2339/19

- відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 910/2339/19;

- справу № 910/2756/19 призначено до розгляду на 09.07.2019 о 12:10;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень, клопотань та письмових пояснень - до 05.07.2019;

- учасникам процесу роз`яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 910/2339/19

- учасників судового процесу повідомлено, що неявка їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Розпорядженням № 09.1-08/1940/19 від 08.07.2019, у зв`язку перебуванням судді Смірнової Л.Г, яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/2339/19.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2019 справа № 910/2339/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Пашкіна С.А. (головуючий), судді Буравльов С.І., Руденко М.А..

Ухвалою від 09.07.2019 колегією суддів у складі: Пашкіна С.А. (головуючий), судді Буравльов С.І., Руденко М.А. прийняті до свого провадження апеляційній скарги Служби безпеки України та Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 910/2339/19.

09.07.2019 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому позивач, з посиланням на порушення відповідачем строків оплати за спірним договором та на відсутність підстав для зміни призначення платежу, визначеного відповідачем як вартість газу та зарахування оплат відповідача у послідовності згідно ст. 534 ЦК України та п. 6.4 спірного договору, просить апеляційну скаргу відповідача відхилити, а рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог залишити без змін.

Станом на 09.07.2018 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Під час розгляду справи представники позивача та відповідача власні апеляційні скарги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, проти задоволення апеляційних скарг один одного заперечили.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з урахуванням правил ст.ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне.

02.03.2015 між позивачем, як продавцем, та відповідачем, як покупцем, був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 2636/15-ТЕ(Т)-41 (далі Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД , а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього Договору.

У п. 2.1 Договору сторони погодили загальний та помісячні обсяги газу, що продається за Договором.

Додатковими угодами №1 від 12.05.2015, №2 від 16.11.2015, №3 від 16.11.2015, №4 від 16.11.2015, №5 2015 року, №6 від 28.12.2015, №7 від 28.12.2015, №8 від 11.01.2016 до Договору вносилися зміни стосовно обсягу і ціни газу, що поставляється, загальної вартості Договору, умов проведення розрахунків, строку дії Договору та банківських реквізитів продавця.

Згідно з п.1.2 Договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

У відповідності до п.3.1 Договору продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на газ.

Відповідно до п.п. 3.3, 3.4 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов`язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов`язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За змістом п. 6.3 Договору (в редакції Додаткової угоди № 3 від 16.11.2015), за наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець зараховує кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Згідно з п. 6.4 Договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного покупцем:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати продавця, пов`язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;

3) у третю чергу погашається основна сума боргу.

Згідно з п. 9.3 Договору, строк, у межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору позивач всього передав у власність відповідача природний газ на суму 297 107,30 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи копіями актів приймання-передачі природного газу та сторонами не заперечується.

Відповідач за спірний природний газ розрахувався повністю, проте, за твердженням відповідача, з порушенням встановленого Договором строку.

З огляду на несвоєчасне виконання відповідачем свого договірного зобов`язання по оплаті природного газу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Згідно з ч.1 ст.509 Цивільного Кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

В силу ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п.7.2 Договору, у разі невиконання відповідачем умов п. 6.1 цього договору позивач має право не здійснювати поставку газу відповідачу або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання відповідачем умов пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Частина 2 ст. 625 ЦК України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково, з чим колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

30.11.2016 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі Закон), яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

У ст.1 Закону визначено, що заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону є, серед іншого, кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (ст. 2).

Згідно з ч.1 ст.3 Закону, для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

У ч.3 ст.7 Закону встановлено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до матеріалів справи заборгованість за Договором була відповідачем погашена до 30.11.2016 (а.с. 48), а відтак, на вказану заборгованість як таку, яка погашена до дня набрання чинності Законом (30.11.2016), не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування та 3% річних, а нараховані неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування та 3% річних підлягають списанню.

Виходячи зі змісту п. 1.2 Договору, згідно з яким газ, що постачається за Договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, відповідач є теплопостачальною організацією.

Колегія суддів зауважує на тому, що ч.3 ст.7 Закону є нормою прямої дії, а її виконання не потребує від відповідача вчинення будь-яких дій, зокрема включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, оскільки право на списання неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено в залежність лише від умови погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк, до набрання чинності цим Законом.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.03.2018 у справі № 905/403/17, від 23.05.2018 у справі № 908/2114/16, від 22.12.2018 у справі № 904/2961/18, від 18.12.2018 у справі № 905/301/18, від 23.01.2018 у справі № 914/3131/15, від 29.01.2018 у справі № 904/10745/16, від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16, від 03.04.2018 у справі № 904/11325/16, від 06.09.2018 у справі № 925/106/18, від 30.05.2018 у справі № 908/2055/17.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення пені в сумі 6 965,47 грн., 3% річних в сумі 419,56грн. та інфляційних втрат в сумі 2 549,47грн. задоволенню не підлягають.

Частиною 1 статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 2 ст. 277 ГПК України).

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції мали місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 910/2339/19 підлягає скасуванню, у задоволенні позовних вимог відмовляється.

Враховуючи вимоги, викладені в апеляційній скарзі, а також підстави скасування судового рішення, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга Служби безпеки України задовольняється повністю.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України всі судові витрати по справі, а саме, витрати позивача за подачу позову та апеляційної скарги, а також витрати відповідача за подачу апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 910/2339/19 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Служби безпеки України на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 910/2339/19 задовольнити.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 910/2339/19 скасувати.

4. У задоволенні позову відмовити повністю.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) на користь Служби безпеки України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 33, ідентифікаційний код 00034074) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 2 881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн. 50 коп.

6. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.

7. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

8. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

9. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/2339/19.

Повний текст постанови складено: 12.07.2019

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.І. Буравльов

М.А. Руденко