ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/1332/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Слобожанка", м. Харків
до Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь", м. Харків
про визнання недійсною угоди
за участю :

позивача - Бондаренко Я.О. (дов. №б/н від 22.04.2019 р.)

відповідача - Шевцової Ю.В. (ордер від 18.03.2019р.)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Слобожанка", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою щодо визнання недійсною угоди від 16.09.2015 р. про розірвання Договору оренди №А-14 від 01.12.2001р., яка була укладена між ліквідатором ТОВ "ТБ "Слобожанка" Гладієм О.В. та Державним підприємством "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" (надалі - Відповідач), а також стягнути з Відповідача суму судового збору.

Ухвалою суду від 06.05.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засіданні на "21" травня 2019 р. о 11:00.

Ухвалою від 18.06.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті та призначено судове засідання на "04" липня 2019 року об 12:00 год.

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник Відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечує у повному обсязі.

Згідно статті 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Між Державним підприємством "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Слобожанка" 01.12.2001 р. існують правовідносини щодо оренди державного майна, які склалися на підставі договору оренди № А-14 від 01 грудня 2001 р. Рішенням господарського суду Харківської області від 30.11.2007р. у справі № 29/616-07 внесено зміни до Договору оренди № А-14 від 01.12.2001р., а саме викладено п. 10.1 в наступній редакції «10.1 Цей договір діє з 01.12.2001 року до 31.12.2028 року» для чого зобов`язано Відповідача укласти відповідну додаткову угоду до договору оренди № А-14 від 01.12.2001р.

Державним підприємством "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" на виконання зазначеного рішення суду було надано для підписання Додаткову угоду №8 від 30.05.2008 р., у якій помилково було зазначено, що термін дії договору оренди продовжено до 31.12.2018 р., а не до 31.12.2028, відповідно до вимог рішення суду.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2015р. у справі № 904/7099/15 ТОВ "Торгівельний будинок "Слобожанка", визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 4 місяці, до 27.12.15р.

Так ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2018р. у справі № 904/7099/15 затверджено мирову угоду від 12.09.2018р. укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Слобожанка" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Гусака Ю.М, який діє на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.09.2015р. у справі № 904/7099/15, з однієї сторони, та кредитори ТОВ "Евелін Косметікс Дистрибуція", ТОВ "Лотос Плюс", АТ "Банк Форум", АТ "Укрсоцбанк", Центральна об`єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі - "Кредитори"), в особі голови комітету кредиторів ТОВ "Лотос Плюс", що діє через представника Ясинська Д.В., яка діє на підставі довіреності від 11.06.2018р. та рішення зборів кредиторів 27.03.2017р., з іншої сторони, керуючись положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та рішенням комітету кредиторів від 12.09.2018р.

Припинено повноваження ліквідатора по справі № 904/7099/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Слобожанка", 49019, м. Дніпропетровськ, Красногвардійський район, вул. Ударників, буд.27, арбітражного керуючого Гусака Юрія Миколайовича, свідоцтво № 136 від 04.02.2013р.

Припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.15р. у справі № 904/7099/15 та припинено провадження у справі.

Позивач зазначає, що оскільки платоспроможність Позивача було відновлено та з огляду на те, що між ліквідатором та Відповідачем актів приймання-передачі (повернення) нерухомого майна не підписувалось, Договір оренди від 01.12.2001р. № А-14 не припинив свою дію та є чинним.

Також Позивач зазначає 01.12.2014р. між ТОВ "РУШ" та ТОВ "ТБ "Слобожанка" укладено договір суборенди державного майна №01-12/Е506/2014-2, згідно умов якого ТОВ "ТБ "Слобожанка" передано ТОВ "РУШ" в тимчасове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 208,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Харків, пр. АДРЕСА_2 , 9. Договір суборенди був чинний до 16.11.2016р.

У подальшому, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2016р. у справі № 904/7099/15 відхилено заявлені грошові вимоги Державного підприємства "Український науково - технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь", м. Харків до ТОВ «ТБ «Слобожанка», 49019, м. Дніпропетровськ, Красногвардійський район, вул. Ударників, буд.27, на суму 111 456,70грн.

Відхиляючи грошові вимоги ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» суд виходив з того, що 15.06.15р. між ДП "Український науково - технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь", м. Харків та ТОВ "РУШ (надалі - поручитель) був укладений Договір поруки. За Договором поруки ТОВ "РУШ" поручається перед ДП "Український науково - технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь", м. Харків (надалі - кредитор) за виконання ТОВ "ТБ "Слобожанка" наступних обов`язків: - оплати орендної плати за договором оренди № 14 від 01.12.2001 р., нарахованої з 1 липня 2015р.; - відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг № П-14 від 01.12.2001 р., нарахованих після 1 липня 2015 р.

Факт перерахування коштів вбачається з довідки ПАТ КБ "Приватбанк" за 30.10.2015р. та 02.11.2015р.

Позивач, зазначає, що наявність договору оренди від 01.12.2001р. № А-14 жодним чином не вплинула на платоспроможність боржника - ТОВ «ТБ «Слобожанка», а також на законні права та інтереси кредиторів. Навпаки, ТОВ "РУШ" сплатив обліковуємо заборгованість Позивача перед Відповідачем у розмірі 111456,70грн. тим сам зменшивши розмір кредиторської заборгованості Позивача перед кредиторами.

У період з 01.12.2014р. по 16.11.2016р. ТОВ "РУШ" Відповідачу за користування майном була сплачена суборендна плата у розмірі 1 567 364,24 грн., яка жодним чином негативно не вплинула на хід ліквідаційної процедури боржника та не сприяло погіршенню його платоспроможності.

Пунктом 6 угоди про розірвання Договору оренди № А-14 від 01.12.2001р. визначено, що ТОВ «ТБ «Слобожанка» зобов`язується звільнити займані приміщення і передати їх у належному стані з урахуванням фізичного зносу ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» за актом прийому-передачі і строк до 30.03.2015р. Вказаний акт прийому-передачі приміщень, підписаний уповноваженими особами з обох сторін, є належним і достатнім доказом виконання зобов`язання ТОВ «ТБ «Слобожанка» щодо повернення приміщень.

Як зазначає Позивач, сторонами не підписувалось будь-яких актів приймання-передачі приміщення, і дане приміщення до теперішнього часу перебуває у користуванні Позивача.

Дослідивши матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом Верховенства права суд вирішив, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

На підставі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів. Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать ст. 174 Господарського кодексу України.

Мирова угода може бути укладена на будь-якій стадії провадження у справі про банкрутство. У процедурі розпорядження майном боржника мирову угоду може бути укладено лише після виявлення всіх кредиторів і затвердження господарським судом реєстру вимог кредиторів.

Так, під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та/або розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється шляхом укладення угоди між сторонами. (п.п. 1, 2, 8 ст. 77 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

З прийняттям рішення про укладення мирової угоди припиняється дія процедур розпорядження майном боржника, санації та ліквідації.

Частиною 1 ст. 79 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мирова угода укладається у письмовій формі та підлягає затвердженню господарським судом, про що зазначається в ухвалі господарського суду про закриття провадження у справі про банкрутство.

Платоспроможність Позивача відновлена та Позивач є таким, що не перебуває в стадії банкрутство, про що зокрема свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у зв`язку із затвердженням судом вищезазначеної мирової угоди.

Статтею 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 0.04.1992 року №2269-ХІІ справді передбачено, що договір оренди припиняється в разі банкрутства орендаря, а статтею 27 цього ж Закону передбачено, що в разі банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди повернення орендарем орендованого майна після розірвання договору оренди орендодавцю.

Пунктом 10.8. Договору визначено, що чинність Договору припиняється зокрема внаслідок банкрутства орендаря та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України.

У постанові Вищого господарського суду України від 17.01.2006р. у справі № 24/373 визначено, що у подібних правовідносинах «Суд апеляційної інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що місцевий господарський суд при винесенні рішення в даній справі не врахував положення, викладені в Роз`ясненні Президії Вищого арбітражного (господарського) суду України від 25.05.2000 р. за № 02-5/237 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про оренду державного та комунального майна", змісту якого вбачається, що дію договору оренди слід вважати припиненою лише якщо після затвердження ліквідаційного балансу суд виносить ухвалу про ліквідацію орендаря, оскільки за наявності у банкрута майна, достатнього для задоволення вимог кредиторів, він вважається вільним від боргів і продовжує свою підприємницьку діяльність (частина третя ст. 32 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом")».

Відповідно до абз. 4 п. 17 Роз`яснень Президії Вищого арбітражного (господарського) суду України від 25.05.2000 р. за № 02-5/237 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (далі за текстом роз`яснення) що ж до припинення договору оренди у зв`язку з банкрутством орендаря - юридичної особи, то дію цього договору слід вважати припиненою лише якщо після затвердження ліквідаційного балансу суд виносить ухвалу про ліквідацію орендаря, оскільки за наявності у банкрута майна, достатнього для задоволення вимог кредиторів, він вважається вільним від боргів і продовжує свою підприємницьку діяльність (частина третя статті 32 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Такі роз`яснення Президії Вищого арбітражного (господарського) суду України від 25.05.2000 р. за № 02-5/237 втратили свою чинність у зв`язку із прийняттям пленумом Вищого господарського суду України постанови від 29.05.2013р. № 12 (далі Постанова).

Вищим господарським судом України не надано правову оцінку обставинам щодо припинення договору оренди у зв`язку з банкрутством орендаря - юридичної особи. Проте абз. 4, 5 п. 5.4 Постанови встановлено, що передбачені статтею 785 ЦК України наслідки пов`язані з моментом припинення договору оренди (найму). Підстави припинення даного виду договорів визначені в частині другій статті 291 ГК України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Водночас, у розгляді справ зі спорів, що виникають з договорів оренди будівель або інших капітальних споруд, господарські суди мають враховувати умови договору та спеціальні норми статті 795 ЦК України, в силу яких договір найму припиняється з моменту оформлення відповідних документів (актів), що підтверджують повернення наймачем предмета договору найму.

Відповідно до ч. 2 ст. 781 ЦК України договір найму припиняється у разі ліквідації юридичної особи, яка була наймачем або наймодавцем.

Дана норма закону зокрема кореспондується зі ст. 291 ГК України відповідно до якої одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об`єкта оренди; ліквідації суб`єкта господарювання-орендаря; загибелі (знищення) об`єкта оренди.

Відповідно до п. 2.8 Постанови У вирішенні спорів щодо визнання дійсним або недійсним договору оренди необхідно враховувати вимоги статей 220, 640, 759, 760, 794 ЦК України, статей 7 - 10, 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Матеріалами справи не підтверджено та сторонами не надано доказів, що між ліквідатором та Відповідачем були підписані акти приймання-передачі (повернення) нерухомого майна, а Договір оренди від 01.12.2001р. № А-14 не припинив свою дію та є чинним.

Тобто, відсутні будь-які докази, що сторонами підписувалось будь-які акти приймання-передачі приміщення, а тому вбачається, що дане приміщення перебуває у користуванні Позивача.

Частинами 3, 5 ст. 203 ЦК України унормовано, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З викладеного вбачається, що угода про розірвання Договору оренди № А-14 від 01.12.2001р. не була спрямована на реальне настання правових наслідків щодо припинення договору оренди № А-14 від 01.12.2001р.

Угода від 16.09.2015р. про розірвання Договору оренди № А-14 від 01.12.2001р. є недійсною оскільки вона не була спрямована на реальне настання правових наслідків щодо припинення договору оренди № А-14 від 01.12.2001р., а сторони в момент її підписання не мали необхідний обсяг цивільної дієздатності для її укладання.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо.

Приписами ст. 651 ЦК України унормовано, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Так, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» метою процедури банкрутства є погашення вимог кредиторів не інакше ніж через процедуру ліквідації.

Проте у правовідносинах які виникли, суд звертає увагу на тому, що процедура ліквідації не була застосована до Позивача внаслідок укладення мирової угоди, що слугувало підставою для недосягнення завершення ліквідаційної процедури Позивача.

Це є підставою для твердження про неспроможність дій в межах процедури банкрутства без застосування ліквідаційної процедури з боку ліквідатора позивача, зокрема відносно оспорюваної додаткової угоди.

Стосовно заяви Відповідача про застосування строку позовної давності, посилаючись на те, що строк обчислення починається з моменту підписання угоди від 16.09.2015 р. про розірвання Договору оренди №А-14 від 01.12.2001р., тобто з 16.09.2015 р., що є більш ніж трьох років для пред`явлення позову.

Суд зазначає, що така угода була підписана саме між ліквідатором ТОВ "ТБ "Слобожанка" Гладієм О.В. та Державним підприємством "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" в момент призначення судом такого ліквідатора, а ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2018р. у справі № 904/7099/15 затверджено мирову угоду від 12.09.2018р. укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Слобожанка" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Гусака Ю.М., отже перебіг строку обчислення наступає з 16.10.2018 р.

На підставі вищевикладеного суд відмовляє у задоволенні заяви Відповідача про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що законними та обґрунтованими є позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБ "Слобожанка" .

Враховуючи приписи ст.ст. 123, 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються судом на відповідача у повному обсязі та не підлягають пропорційному розподілу, оскільки позивачем при подачі позову судовий збір було сплачено у визначеному законом порядку.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов.

Визнати недійсною угоду від 16.09.2015 р. про розірвання Договору оренди №А-14 від 01.12.2001р., яка була укладена між ліквідатором ТОВ "ТБ "Слобожанка" ОСОБА_1 . та Державним підприємством "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" ().

Стягнути з Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" (61166, м. Харків, пр. Науки, 9, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Слобожанка" (61166, м. Харків, пр. Науки, 9, ) суму судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено "15" липня 2019 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Суддя І.П. Жигалкін