Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/353/19

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В.,

за участю секретаря судового засідання В`юненко І.І.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія 1999"

до Іноземного підприємства "Томашгородський каменедробильний завод"

про стягнення коштів

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Синергія 1999" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Іноземного підприємства "Томашгородський каменедробильний завод" (далі - Відповідач) в якій просить стягнути з останнього 73 891,00 грн. заборгованості, 2 203,00 грн. 3 % річних та 5 850,44 грн. інфляціних втрат.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що між ТОВ "Синергія 1999" (Продавець) та ІП "Томашгородський каменедробильний завод" (Покупець) укладено Договір поставки нафтопродуктів № 520П/05/2016 від 06.05.2016 року, за умовами якого Продавець зобов`язується поставляти Покупцю нафтопродукти - дизельне пальне, а Покупець зобов`язується приймати і оплачувати нафтопродукти - дизельне пальне (надалі - "Товар") в обсягу (в літрах), по цінах, в терміни відповідно до умов Договору. Обсяг закупки Товару не може бути меншим ніж 15 000 літрів на місяць. Партією Товару вважається його кількість (обсяг в літрах), зазначена в одній накладній, що є невід`ємною частиною Договору. Загальний обсяг Товару, що поставляється за цим Договором, визначається протягом строку дії Договору з урахуванням кількості поставленого Товару за всіма переданими відповідно до умов цього договору окремими партіями.

Пунктами 5.1., 5.4., 5.5. Договору сторони погодили, що Покупець здійснює оплату за Товар шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця, якщо інше не передбачено додатковою угодою. Оплата Товару проводиться відповідно до виставлених рахунків, які формуються Продавцем на підставі показників на лічильних пристроях паливороздаточної колонки резервуару кожні три дні. Оплата Товару здійснюється Покупцем протягом одного дня з моменту отримання рахунку.

У відповідності до видаткових накладних від 22.04.2018 р. № 2594 на суму 34 695,71 грн., від 25.04.2018 р. № 2702 на суму 68 123,08 грн. Позивачем відвантажено Відповідачу дизельне паливо. Проте, Відповідач частково оплатив за поставлений товар, а саме, недоплачено по видатковій накладній № 2594 на суму 5 467,92 грн. та повністю не сплачено по видатковій накладній № 2702 на суму 68 123,08 грн.

Крім того, між Позивачем (Суборендодавець) та Відповідачем (Суборендар) укладено Договір суборенди обладнання № 520С/10/2016 від 03.10.2016 р., за умовами якого суборендодавець передає, а суборендар приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене Обладнання відповідно до Специфікації, що є об`єктом цього Договору для заправки дизельним пальним транспортних засобів Суборендаря. Право передачі Обладнання в суборенду належить Суборендодавцю на підставі Договору Оренди № 1 від 22.05.2013р. Обладнання передається з метою заправки транспортних засобів Суборендаря нафтопродуктами, що постачаються виключно Суборендодавцем. Суборендар не має права використовувати обладнання для іншої мети, в тому числі для зберігання та споживання нафтопродуктів, поставлених третіми особами.

Пунктами 5.1. - 5.3. Договору сторони визначили, що нарахування та сплата суборендної плати за користування Обладнанням здійснюється в гривнях. Розмір суборендної плати за місяць користування обладнанням становить 100 (сто гривень 00 копійок) гривейь, в т.ч. ПДВ. Суборендна плата сплачується в повному розмірі Суборендарем на поточний рахунок Суборендодавця до 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому виникло зобов`язання.

Відповідно до актів надання послуг від 31.07.2018 року № 5179, від 31.08.2018 р. № 5948 та від 31.10.2018 р. № 7393 Позивачем надані послуги користування обладнанням, проте Відповідаем не сплачено кошти за надані послуги у загальому розмірі 300,00 грн.

На думку Позивача, факт існування боргу Відповідача перед Позивачем підтверджується Актом звіряння взаємних розрахунків, який підписаний сторонами.

Відповідач в повному обсязі не виконав своїх зобов`язань по Договору поставки нафтопродуктів № 520П/05/2016 від 06.05.2016 року щодо оплати товару та по Договору суборенди обладнання № 520С/05/2016 від 03.10.2016 р. щодо користування обладнанням.

Крім того, за період прострочення виконання Відповідачем зобов`язань щодо сплати за товар Позивач нарахував та просить суд стягнути з Відповідача 2 203,00 грн. - 3 % річних та 5 850,44 грн інфляційних втрат.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ухвалою суду від 23.05.2019 року, не надав, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Заяв і клопотань від сторін не надходило.

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23.05.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/353/19, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено розгляд справи на 19.05.2019 року.

Ухвалою господарського суду від 23.05.2019 року виправлено описку, допущену при виготовленні ухвали Господарського суду Рівненської області від 23.05.2019 року у справі № 918/353/19, а саме у пункті 3 резолютивної частини ухвали замість "розгляд справи призначити на "19" травня 2019 р. об 12:00 год.." вважати вірним "розгляд справи призначити на "19" червня 2019 р. об 12:00 год.".

Присутній 19.06.2019р. в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19.06.2019 року оголошено в судовому засіданні перерву до "17" липня 2019 р.

Представник Позивача в судове засідання 17.07.2019 року не з`явився, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 33 9, яке наявне в матеріалах справи.

Представник Відповідача в судове засідання 17.07.2019 року повторно не з`явився, відзиву на позов не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 33 7, яке наявне в матеріалах справи.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що неявка представників Позивача та Відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

За таких обставин, враховуючи, що Позивач та Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку розглянути справу за відсутності Позивача та Відповідача та відзиву з боку останнього за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

06.05.2016 року між ТОВ "Синергія 1999" (Продавець) та ІП "Томашгородський каменедробильний завод" (Покупець) укладено Договір поставки нафтопродуктів № 520П/05/2016 (далі Договір поставки).

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2.. 1.3 та 1.4. Договору поставки, на умовах даного Договору Продавець зобов`язується поставляти Покупцю нафтопродукти - дизельне пальне, а Покупець зобов`язується приймати і оплачувати нафтопродукти - дизельне пальне (надалі - "Товар") в обсягу (в літрах), по цінах, в терміни відповідно до умов Договору. Обсяг та ціна Товару, що є предметом даного Договору, визначається у накладних, які оформлюються та підписуються Сторонами при прийомі-передачі кожної партії Товару. Усі накладні є складовими частинами цього Договору в частині визначення ціни та обсягу Товару. Обсяг закупки Товару не може бути меншим ніж 15 000 літрів на місяць. Партією Товару вважається його кількість (обсяг в літрах), зазначена в одній накладній, що є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з п.п. 5.1., 5.5., 5.6. та 5.10. Договору поставки, Покупець здійснює оплату за Товар шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця, якщо інше не передбачено додатковою угодою. Оплата Товару здійснюється Покупцем протягом одного дня з моменту отримання рахунку, відповідно до умов Розділу 7 цього Договору. Датою здійснення оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Продавця. Загальна сума Договору складається із сум, зазначених у видаткових накладних, якими оформляється прийом-передача Товару, поставленого на підставі цього Договору.

Пунктом 5.11. Договору поставки стороно погодили, що сторони періодично здійснюють звірки взаєморозрахунків, при цьому кожна із сторін зобов`язана оформити зі свого боку Акт звірки взаєморозрахунків та направити його іншій стороні в межах З (трьох) робочих днів з моменту одержання нею вимоги.

Цей договір укладено строком на один рік, а саме з 06.05.5016 р. по 06.05.2017 р., а в частині взаєморозрахунків - до їхнього повного завершення. Якщо жодна зі сторін не заявить про свої наміри припинити дію цього за 30 (тридцять) днів до закінчення строку його дії, то строк дії цього Договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік (п. 9.1. Договору поставки).

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін.

На виконання умов Договору поставки нафтопродуктів № 520П/05/2016 від 06.05.2016 р. Позивач поставив Відповідачу товар (паливо дизельне Євро Сорт Е клас К5 (ДТ-Е-К5)) на загальну суму 102 818 грн. 79 коп., що підтверджується підписаними та скріпленими печаткою сторін видатковими накладними № 2594 від 22.04.2018 р. на суму 34 695,71 грн та № 2702 від 25.04.2018 р. на суму 68 123,08 грн.

Про належне виконання Позивачем своїх зобов`язань за договором також свідчить відсутність з боку Відповідача письмових претензій та повідомлень про порушення продавцем умов договору.

В свою чергу, Відповідачем за переданий товар в сумі 73 591,00 грн (по видатковій накладній № 2594 від 22.04.2018 р. в сумі 5 467,92 грн та по видатковій накладній № 2702 від 25.04.2018 р. в сумі 68 123,08 грн.) Позивачу не сплачено.

Докази сплати Позивачу Відповідачем заборгованості за поставлений товар (паливо дизельне Євро Сорт Е клас К5 (ДТ-Е-К5)) в сумі 73 591,00 грн станом на дату розгляду суду не подано.

За таких обставин, враховуючи, що факт передачі Позивачем товару на виконання умов Договору поставки нафтопродуктів № 520П/05/2016 від 06.05.2016р. підтверджується зібраними у справі матеріалами, строк оплати за який настав, то за відсутності доказів сплати його повної вартості, позовні вимоги про стягнення з ІП "Томашгородський каменедробильний завод" 73 591,00 грн заборгованості судом визнаються обґрунтованими.

Враховуючи, що Відповідач припустився прострочення грошового зобов`язання, Позивач відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з останнього 2 203,00 грн 3 % річних та 5 850,44 грн. інфляційних втрат.

За таких обставин, враховуючи, що Відповідач припустився прострочення грошового зобов`язання, суд, перевіривши подані розрахунки, визнає їх арифметично вірними, а відтак правомірним та обґрунтованим стягнення 2 203,00 грн. - 3 % річних.

Разом з тим, перевіривши подані розрахунки та період нарахування інфляційних втрат, судом встановлено, що відповідні розрахунки здійснено Позивачем з порушенням порядку та періодів нарахування. Так зокрема, Позивачем не враховано те, що найменший період індексу інфляції складає місяць, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Відтак, враховуючи, що Відповідач припустився прострочення грошового зобов`язання, інфляційні втрати за період з 01.05.2018 року по 31.03.2019 року складають 5 109 грн. 23 коп., а отже обґрунтованою судом визнається саме ця сума.

03.10.2016 року між ТОВ "Синергія 1999" (Суборендодавець) та ІП "Томашгородський каменедробильний завод" (Суборендар) укладено Договір суборенди обладнання № 520С/10/2016 (далі Договір суборенди).

Відповідно до пунктів 1.1. - 1.6. розділу 1 Договору суборенди, Суборендодавець передає, а Суборендар приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене Обладнання відповідно до Специфікації (Додаток №1), що є об`єктом цього Договору для заправки дизельним пальним транспортних засобів Суборендаря. Найменування Обладнання, його вартість, стан на момент укладення Договору, кількість та інші характеристики зазначено в акті прийому-передачі "Про надання Обладнання в суборенду", що становить невід`ємну частину цього Договору. Право передачі Обладнання в суборенду належить Суборендодавцю на підставі Договору Оренди № 1 від 22.05.2013 р. Передача Обладнання в суборенду не тягне за собою виникнення в Суборендаря права власності на це Обладнання. Власником Обладнання залишається Орендодавець за Договором оренди № 1 від 22.05.2013р., а Суборендодавець та Суборендар користуються ним протягом строку суборенди. Обладнання передається з метою заправки транспортних засобів Суборендаря нафтопродуктами, що постачаються виключно Суборендодавцем. Суборендар не має права використовувати обладнання для іншої мети, в тому числі для зберігання та споживання нафтопродуктів, поставлених третіми особами. Адреса встановлення Обладнання: 34240, Рівненська обл., Рокитнівський район, селище міського типу Томашгород, вул. Заводська, буд. 3. Адреса та місце встановлення Обладнання можуть бути зміненими виключно за письмовою згодою Суборендодавця за рахунок Суборендаря.

Згідно з п.п. 2.3. - 2.6. Договору суборенди, факт передачі Обладнання підтверджується актом прийому-передачі "Про надання Обладнання в Суборенду", який підписуються уповноваженими представниками Сторін та скріплюються печатками Сторін. Акт прййому-передачі "Про надання Обладнання в суборенду" є невід`ємною частиною цього Договору. В акті прийому-передачі "Про надання Обладнання в Суборенду" зазначаються перелік переданого Обладнання, його характеристики (модель, серійний номер, вартість) та кількість. Дата акта прийому-передачі "Про надання Обладнання в суборенду" є датою, що підтверджує передачу Обладнання в суборенду. Підписуючи Акт прийому-передачі "Про надання Обладнання в суборенду" Сторони підтверджують, що Обладнання, яке передається в суборенду Суборендарю, на момент передачі перебуває без пошкоджень та у справному стані, що дозволяє здійснювати його нормальну експлуатацію за призначенням, визначеним його технічними характеристиками і цим Договором.

Пунктами 5. 1. - 5.3. Договору суборенди, сторони визначили, що нарахування та сплата суборендної плати за користування Обладнанням здійснюється в гривнях. Розмір суборендної плати за місяць користування Обладнанням становить 100 (сто гривень 00 копійок) гривень, в т.ч. ПДВ. Суборендна плата сплачується в повному розмірі Суборендарем на поточний рахунок Суборендодавця до 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому виникло зобов`язання.

Суборендар зобов`язується завчасно й у повному обсязі здійснювати розрахунки із суборендодавцем, передбачені цим Договором (п. 8.5. Договору суборенди).

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами. Цей Договір укладено строком на один рік, а саме з 03.10.2016 р. по 03.10.2017 р., а в частині взаєморозрахунків - до їхнього повного завершення. Якщо жодна зі Сторін письмово не заявить про свої наміри припинити дію цього Договору за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку його дії, то строк дії цього Договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік. Термін суборенди Обладнання за цим Договором починає обчислюватись з моменту підписання Сторонами акта прийому - передачі "Про надання Обладнання в суборенду".

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

Як вбачається з матеріалів справи, Обладнання - пункт паливозаправний (укоплектований) відповідно до Специфікації (додаток № 1 до Договору) прийнято Суборендарем (Відповідачем), про що було 03.10.2016 року підписано повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх Акт прийому - передачі "Про надання Обладнання в суборенду" до Договору суборенди Обладнання № 520С/10/2016 від 03.10.2016 р.

На виконання умов Договору суборенди обладнання № 520С/10/2016 від 03.10.2016 року Позивач надав Відповідачу послуги користування обладнанням (пункт паливозаправний (укомплектований)) на загальну суму 300 грн. 00 коп., що підтверджується підписаними та скріпленими печаткою сторін актами надання послуг: за липень № 5179 від 31.07.2018 р. на суму 100,00 грн, за серпень 2018 р. № 5948 від 31.08.2018 р. на суму 100,00 грн та за жовтень № 7393 від 31.10.2018 р. на суму 100,00 грн.

В порушення умов Договору суборенди, Відповідач прийняті на себе договірні зобов`язання належним чином не виконав, орендну плату за вищевказаними актами надання послуг не сплатив, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 300,00 грн.

Докази сплати Позивачу Відповідачем заборгованості за надані послуги користування обладнанням (пункт паливозаправний (укомплектований) за липень 2018 р., серпень 2018 р. та жовтень 2018 р.) відповідно до Договору суборенди обладнання № 520С/10/2016 від 03.10.2016 року в сумі 300,00 грн станом на дату розгляду суду не подано.

Крім того, як вбачається з акту звіряння взаємних розрахунків за період - жовтень 2018 р., станом на 31.10.2018 р. між ТОВ "Синергія 1999" та ІП "Томашгородський каменедробильний завод", поданого Позивачем, підписаного сторонами та скріпленого печатками останніх, наявність заборгованості у сумі 73 991,00 грн та її розмір Відповідачем визнається.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України, судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору поставки.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України)

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

У відповідності до п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012 р. "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права", підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Оскільки вказана видаткова накладна містить найменування юридичних осіб, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, перелік товару, його вартість, посилання на договір, штамп позивача і відповідача про отримання товару та інші реквізити, вони відповідають вимогам закону та є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Також судом взято до уваги положення чинного законодавства що регулюють порядок застосування забезпечення виконання зобов`язання, а також відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Згідно з приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Аналогічна правова позиція викладена у п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з піднайму на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України, судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору найму.

Відповідно до ч. 3 ст. 774 ЦК України до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди) (ст. 759 ЦК України).

Приписами ч. 1 ст. 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За приписами ст. 765 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Частинами 1 та 5 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених поданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та про стягнення з Відповідача на користь Позивача 73 591 грн. 00 коп. заборгованості згідно Договору поставки нафтопродуктів № 520П/05/2016 від 06.05.2016 року, 300 грн. 00 коп. заборгованості згідно Договору суборенди обладнання № 520С/10/2016 від 03.10.2016 року, 2 203 грн. 00 коп. - 3% річних та 5 109 грн. 23 коп. інфляційних.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).

Як встановлено судом, спір у цій справі виник внаслідок неправильних дій - Іноземного підприємства "Томашгородський каменедробильний завод", а тому, судові витрати у справі покладаються саме на цю особу.

Суд зазначає, що відповідно до частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія 1999" (03022, м. Київ, вул. Максимовича Михайла, 3-Д, нежитлове приміщення, 525, ) задовольнити частково.

2. Стягнути з Іноземного підприємства "Томашгородський каменедробильний завод" (34240, Рівненська обл., Рокитнівський район, смт. Томашгород, вул. Заводська, буд. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія 1999" (03022, м. Київ, вул. Максимовича Михайла, 3-Д, нежитлове приміщення, 525, ) 73 591,00 грн (сімдесят три тисячі п`ятсот дев`яносто одну гривню 00 коп.) заборгованості згідно Договору поставки нафтопродуктів № 520П/05/2016 від 06.05.2016 року, 300,00 грн (триста гривень 00 коп.) заборгованості згідно Договору суборенди обладнання № 520С/10/2016 від 03.10.2016 року, 2 203,00 грн (дві тисячі двісті три гривні 00 коп.) 3% річних, 5 109,23 грн (п`ять тисяч сто дев`ять гривень 23 коп.) грн інфляційних та 1 921,00 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню 00 коп.) грн витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія 1999" (03022, м. Київ, вул. Максимовича Михайла, 3-Д, нежитлове приміщення, 525, ) про стягнення 741,21 грн інфляційних - відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішення законної сили.

Позивач (стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю "Синергія 1999" (03022, м. Київ, вул. Максимовича Михайла, 3-Д, нежитлове приміщення, 525, ).

Відповідач (боржник): Іноземне підприємство "Томашгородський каменедробильний завод" (34240, Рівненська обл., Рокитнівський район, смт. Томашгород, вул. Заводська, буд. 3, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників.

Повне рішення складено та підписано 18 липня 2019 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Романюк Р.В.