Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"16" липня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/713/19

Господарський суд Житомирської області у складі судді Сікорської Н.А.,

розглянувши заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

до Фізичної особи - підприємця Соляник Людмили Володимирівни

про видачу судового наказу на суму 48961,07 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Житомирської області 11.07.2019 надійшла заява Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" від 27.06.2019 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Соляник Людмили Володимирівни заборгованості за кредитним договором №б/н від 06.08.2018 , в розмірі 48961,07 грн., в тому числі: 48905,95 грн. - заборгованість за кредитом; 31,88 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочку заборгованості; 23,24 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про видачу судового наказу та подані заявником докази, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення 25000,00 грн. заборгованості за кредитом та 23,24 грн. пені з наступних підстав.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п.3 ч.1. ст.152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Обгрунтовуючи свої вимоги, стягувач зазначає, що 06.08.18р боржником - Фізичною особою-підпримцем Соляник Людмили Володимирівни через систему інтернет-клієнт-банкінгу було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ".

У Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" сторони у п. п. 1.2 та 1.5 обумовили строк кредиту: 12 місяців з дати видачі коштів клієнту та порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів Клієнту, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом.

Згідно Графіка погашення основної суми боргу та процентів за кредитом заборгованість по кредиту ФОП Соляник Л.В. мала сплачувати щомісяця до 8 числа з вересня 2018 по серпень 2019 року в сумі 12500,00 грн.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 25.06.2019 залишок простроченої заборгованості ФОП Соляник Л.В. становить 23905,95 грн.; залишок поточної заборгованості - 25000,00 грн., що включає в себе платежі, які мали бути проведені до 8 липня та 8 серпня 2019 року.

Заборгованість це сума фінансових зобов`язань, грошових боргів, що підлягає погашенню, поверненню в певний термін. Якщо до цього терміну заборгованість не погашена, то вона стає простроченою.

З огляду на викладене, стягувач звернувся до суду про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, строк проведення розрахунків по якій не настав, що суперечить приписам ч. 1 ст. 148 ГПК України та є підставою для відмови у видачі судового наказу в частині стягнення 25000,00 грн.

У п. 1.6. сторони погодили, що у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п. 1.5. цієї заяви, клієнт зобов`язаний додатково до процентів, вказаних в п. 1.4., сплатити банку проценти у розмірі 4% в місяць від суми простроченої заборгованості та неустойку в розмірі і згідно розділу 3.2.8. Умов та Правил надання банківських послуг.

До заяви про видачу судового наказу заявником додано витяг з" Умов та правил надання банківських послуг ", в тому числі банківської послуги "КУБ" в частині розділу 3.2.8 (затверджений на засіданні Правління АТ КБ "Приватбанк" від 09.02.2017, протокол №10).

Однак до заяви про видачу судового наказу не додано належних та допустимих доказів на підтвердження тим обставинам, що станом на дату підписання боржником Заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" 03.10.18р. останній ознайомився з чинною редакцією розділу 3.2.8 "Умов та правил надання банківських послуг", витяг з яких додано заявником, щодо встановленої відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язання з повернення кредиту у вигляді неустойки у формі (пені та/або штрафу ), її розміру, порядку і строку нарахування, та підтвердив свою обізнаність підписом. Стаття 547 ЦК України вимагає правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняти у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (відповідну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17).

Так, в заяві АТ КБ "Приватбанк" від 11.07.2019 про видачу судового наказу заявником, зокрема, заявлено вимогу щодо стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в розмірі 23,24 грн.

Згідно ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно норм ст. 546 ЦК України неустойка являється одним із видів забезпечення виконання зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а являється видом штрафних санкцій, яку сторона зобов`язання сплачує у разі невиконання, неналежного виконання зобов`язань та у випадку, якщо відповідальність у вигляді пені була передбачена договором.

Враховуючи викладене, у видачі судового наказу в частині стягнення з фізичної особи-підприємця Соляник Людмили Володимирівни пені у розмірі 23.24 грн., за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором слід відмовити.

Згідно ч.3 ст.152 ГПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Таким чином, відповідно до приписів ст.148 ГПК України, судовий наказ підлягає видачі тільки в частині вимог про стягнення 23937,83 грн., з яких 23905,95 грн. - заборгованість за кредитом та 31,88 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочку заборгованості.

Відповідно до ч.2 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 147, 148, 152, 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" у видачі судового наказу в частині вимог щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Соляник Людмили Володимирівни 25000,00 грн. заборгованості за кредитом та 23,24 грн. пені.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання .

Ухвала підлягає оскарженню в порядку ст. 256 ГПК України.

Суддя Сікорська Н.А.

1- до справи

2-3- заявнику ( юр. адресу та пошт. адресу) ( рек. з пов)

4- ФОП Солоняк Л.В. ( АДРЕСА_1 ) ( рек. з пов)