ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1090/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Ярош А.І.,

суддів Діброви Г.І.., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання Молодов В.С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення

на ухвалу господарського суду Одеської області від 19.04.2019 року про забезпечення позову

у справі №916/1090/19

за позовом: Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення

до відповідачів:

1. Одеської міської ради

2. Юридичного департаменту Одеської міської ради

за участю третіх осіб на стороні позивача:

1) Державного підприємства "Одеський обласний радіотелевізійний передавальний центр"

2) Адміністрації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України,

за участю третіх осіб на стороні відповідача:

1) прокуратури Одеської області,

2) Департаменту комунальної власності Одеської міської ради,

про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

за участю представників сторін:

Від прокуратури - Шивцова С.А., посвідчення № 047927, дата видачі : 13.09.17;

Від позивача - Баган Т.Г., довіреність № 31/9, дата видачі : 04.01.19; Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення;

Від Одеської міської ради - Асташенкова О.І., довіреність № 307/вих-мр, дата видачі : 28.12.18;

Від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - Токар А.С., довіреність № 01-36/50, дата видачі : 11.12.18;;

Від Адміністрації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України - Шульга І.В., довіреність № 18/04-1010, дата видачі: 04.07.19;

Від Юридичного департаменту Одеської міської ради не з`явився,

Від ДП "Одеський обласний радіотелевізійний передавальний центр" - не з`явився,

В С Т А Н О В И В:

17 квітня 2019 року до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення до Одеської міської ради до Юридичного департаменту Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Одеської міської ради від 21.03.2018. № 3147-VII.

Також 17.04.2019р. за вх. суду №2-1818/19 Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення звернувся до Господарського суду Одеської області з заявою про забезпечення позову, в якій просив заборонити солідарно Одеській міський раді, Прокуратурі Одеської області та/або іншим особам здійснювати будь які дії (будівництво, поділ, об`єднання, передачу в оренду, тощо) щодо земельної ділянки площею 3,9605га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № НОМЕР_1 та накласти арешт на земельну ділянку площею 3,9605га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , та накласти арешт на вказану земельну ділянку.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.04.2019р. у справі №916/1090/19 (суддя Погребна К.Ф.) заяву Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення від 17.04.2019р. за вх.. ГСОО № 2-1818/19 про забезпечення позову задоволено частково, а саме заборонено Одеській міський раді (65004, м. Одеса, пл. Думська, 1, ), Прокуратурі Одеської області (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, ) та/або іншим особам здійснювати будь які дії (будівництво, поділ, об`єднання, передачу в оренду, тощо) щодо земельної ділянки площею 3,9605га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № НОМЕР_1 .

В решті заяви відмовлено.

Ухвалу мотивовано тим, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суд, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Суд першої інстанції зазначив, що вимоги заявника про заборону Одеській міській раді, прокуратурі Одеської області та/або іншим особам здійснювати дії щодо будівництва, поділу, об`єднання, передачі в оренду, тощо на земельній ділянці площею 3, 9605га за адресою: АДРЕСА_1 , суд першої інстанції зазначив, що в цій частині існує необхідність вжиття заходів забезпечення пред`явленого позову, оскільки невжиття таких заходів може значно ускладнити або навіть зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, вжиття такого заходу є адекватним змісту порушеного права., на відновлення якого поданий позов, та, за умови його задоволення, не створить складнощів при виконанні рішення та не дозволить відповідачу вчинити дії для унеможливлення його відновлення.

Щодо вимоги заявника в частині накладання арешту на земельну ділянку площею 3,9605га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер № НОМЕР_2 , суд першої інстанції відмовив в її задоволенні, з огляду на необґрунтованість відповідної частини заяви та відсутність доказів на підтвердження можливої передачі у користування або власність іншим особам відповідної земельної ділянки.

Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення частково не погодився з вказаною ухвалою суду першої інстанції, тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.04.2019р. у справі №916/1090/19 про забезпечення позову змінити, задовольнити заяву про забезпечення позову у повному обсязі, а саме: заборонити Одеській міський раді, Прокуратурі Одеської області та/або іншим особам здійснювати будь які дії (будівництво, поділ, об`єднання, передачу в оренду, тощо) щодо земельної ділянки площею 3,9605га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № НОМЕР_1 та накласти арешт на земельну ділянку площею 3,9605га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № НОМЕР_1 .

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що часткове задоволення заяви про забезпечення позову у даній справі є необґрунтованим та незаконним.

Заявник просив солідарно Одеській міськраді, прокуратурі Одеської області та іншим особам здійснювати будь-які дії щодо спірної земельної ділянки. Якщо в ухвалі про забезпечення позову, яка є виконавчим документом, не буде зазначено про солідарний обов`язок боржників, то органи державної виконавчої служби повернуть вказаний виконавчий документ стягувачу без виконання керуючись частиною 2 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім того, скаржник, зазначає, у ситуації, що склалася, обґрунтованою та законною є вимога Концерну РРТ забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку. Чинний ГПК України не передбачає обов`язку заявника надати докази на підтвердження можливої передачі у користування або власність особам відповідної земельної ділянки. Така можливість є у Прокуратури Одеської області та Одеської міської ради і може бути використана у будь-який момент, оскільки спірна земельна ділянка вже зареєстрована та територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради та знаходиться у користуванні Прокуратури одеської області.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 року було відкрито апеляційне провадження по справі №916/1090/19 за апеляційною скаргою Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.04.2019р. про забезпечення позову у справі.

Ухвалою суду від 18.06.2019 прийнято справу до провадження зміненим складом колегії суддів Ярош А.І. (головуючий), судді Діброва Г.І., Савицький Я.Ф.

27.06.2019 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від прокуратури Одеської області, в якому прокуратура вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, апеляційну скаргу просить залишити без задоволення.

При цьому, зауважує, що на думку прокуратури, заходи забезпечення позову, вжиті оскаржуваною ухвалою, були передчасними та такими, що безпосередньо зачіпають права та інтереси Одеської міської ради, прокуратури Одеської області щодо розпорядження земельною ділянкою площею 3,9605 га, яка жодним чином не має відношення до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення. У заяві про забезпечення позову взагалі було відсутнє обґрунтування необхідності забезпечення позову та належні документи, що підтверджують законність землекористування Концерну спірною земельною ділянкою, та які б підтверджували наявність порушеного права, яке підлягало б захисту у судовому порядку. Жодних документів, які б підтверджували доводи апелянта про належність земельної ділянки Концерну взагалі не надано.

В судове засідання 16.07.2019 року не з`явились представники Юридичного департаменту Одеської міської ради та Державного підприємства "Одеський обласний радіотелевізійний передавальний центр", про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином.

За нормами ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судовою колегією, Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до Одеської міської ради та Юридичного департаменту Одеської міської ради, у якому просить суд, визнати незаконним та скасувати рішення Одеської міської ради від 21.03.2018р. № 3147-VII «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, які знаходяться в постійному користуванні Прокуратури Одеської області» та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 за Територіальною громадою міста Одеси в особи Одеської міської ради, здійснену Юридичним департаментом Одеської міської ради, номер запису на право ( в Державному реєстрі прав) 25753975 від 13.04.2018р.

В позовній заяві Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Одеської міської ради №3147-VII від 21.03.2018р. №3147-VII Про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, які знаходяться в постійному користуванні Прокуратури Одеської області та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим № НОМЕР_1 за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради, здійснену Юридичним департаментом Одеської міської ради, номер запису про право (в Державному реєстрі прав) 25753975 від 13.04.2018р.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішення Одеської міської ради №1483-VII від 07.12.2016р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 3,4605 га, за адресою: АДРЕСА_1 ), присвоєння нової адреси та надання її в постійне користування Прокуратурі Одеської області, було прийняте всупереч законодавства та з перевищенням компетенції органу місцевого самоврядування щодо розпорядження землями.

Позов мотивовано тим, що ДП «ООРТПЦ» здійснюючи свою діяльність, використовує земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 28.09.1944 №1110 та протоколу № 2 наради, затвердженого головою Одеської обласної державної адміністрації, від 19.04.2004р.

Проаналізувавши рішення виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 28.09.1944 №1110, постанову Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Земельного Кодексу Української РСР» та положення національного чинного законодавства, позивач дійшов висновку, що земельна ділянка на АДРЕСА_3 , відноситься до земель державної власності.

Також, позивач звертав увагу суду на те, що відповідно до положень Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування лише із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Водночас, обласні державні адміністрації із земель державної власності на їхній території передають у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів земельні ділянки для всіх потреб, крім випадків, визначених законом, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена.

Таким чином, позивач зазначає, що оскаржуване рішення Одеської міської ради №1483-VII від 07.12.2016р. про затвердження проекту землеустрою та надання спірної земельної ділянки в користування прокуратурі Одеської області є незаконним та прийнятим з перевищенням компетенції органу місцевого самоврядування щодо розпорядження землями, оскільки рішення прийнято без нотаріально посвідченої згоди користувача земельної ділянки.

17.04.2019р. до Господарського суду Одеської області надійшла заява Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про забезпечення позову, в якій заявник просив заборонити солідарно Одеській міський раді, Прокуратурі Одеської області та/або іншим особам здійснювати будь які дії (будівництво, поділ, об`єднання, передачу в оренду, тощо) щодо земельної ділянки площею 3,9605га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № НОМЕР_1 та накласти арешт на земельну ділянку площею 3,9605га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування своєї заяви Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення посилався на те, що рішенням Одеської міської ради від 21.03.2018р. №3147-VII погоджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, які знаходяться в постійному користуванні Прокуратури Одеської області. Також, цим рішенням присвоєно сформованій шляхом об`єднання земельній ділянці (кадастровий номер НОМЕР_1 ), площею 3,9605 га, нову адресу: АДРЕСА_1 .

Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення оскаржив зазначене рішення в судовому порядку, проте вважає, що до набрання законної сили рішення у цій справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його майновим правам та інтересам.

В обґрунтування своєї заяви Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення посилався на те, що на території радіостанції за адресою м. Одеса, вул. Жаботинського, 55, яку відповідач передав Прокуратурі Одеської області згідно рішення Одеської міської ради №1483-VII від 07.12.2016р. "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 3,4605га. за адресою АДРЕСА_1 ), присвоєння нової адреси та надання її у користування Прокуратурі Одеської області", розміщує будівлі та споруди необхідні для здійснення своєї діяльності. Так на земельній ділянці, що була відведена Прокуратурі Одеської області розташований склад паливно-мастильних матеріалів, огородження, стовпи (опори антенних споруд).

Заявник вказував, що відповідно до п. 3 рішення Одеської міської ради від 07.12.2016 р. № 1483-УІІ, що на даний час оскаржується у справі № 916/2851/17, вказана земельна ділянка надається Прокуратурі Одеської області в постійне користування для будівництва, обслуговування та експлуатації багатоквартирних житлових будинків з вбудованими громадськими приміщеннями. Таким чином, фактичні обставини та ризики, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову у даній справі, містяться безпосередньо у рішенні Одеської міської ради від 07.12.2016 р. № 1483- VII, а також вбачаються з матеріалів та обставин даної справи, оскільки відведена земельна ділянка відповідно до рішення відповідача від 07.12.2016 р. № 1483- VII була об`єднана з іншою земельною ділянкою відповідно до оскаржуваного у даній справі рішення відповідача від 21.03.2018 р. № 3147- VII. Таким чином, до новосформованої земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1 ) входить спірна земельна ділянка, що належить Концерну РРТ.

27.02.2018р. невідомими особами на екскаваторі було здійснено проникнення на територію радіопередавальної станції Одеської філії Концерну РРТ за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 55 та пошкоджено державне майно, а саме було зруйновано передню частину складу паливно-мастильних матеріалів, який перебуває на балансі філії, чим заподіяно майнову шкоду. У зв`язку із наведеним т.в.о. директора Одеської філії Концерну РРТ ОСОБА_1 звернувся із відповідною заявою до Київського РВ УМВС України в Одеській області (копія заяви від 27.02.2018р. №147/09 Одеської філії Концерну РРТ, копія рапорту інженера радіостанції №1 Іванникова ОСОБА_2 від 27.02.2018р., копія талону повідомлення №021117 від 03.03.2017р. )

Заявник зазначав, що вчинення будь-яких дій Одеською міською радою, Прокуратурою Одеської області та/або іншими особами щодо будівництва житлових будинків або інших споруд на частині земельної ділянки, користувачем якої є Концерн РРТ, може призвести, а фактично вже і призвело до заподіяння матеріальної шкоди позивачу, оскільки на вказаній території знаходиться майно, яке може бути пошкоджене. Окрім того, на зазначеній земельній ділянці Концерном РРТ як законним землекористувачем з часом можуть бути збудовані інші споруди, необхідні для господарської діяльності. Таким чином до розгляду справи по суті існує небезпека завдання значної майнової шкоди Концерну РРТ, і позивачу для виконання рішення суду та для відновлення своїх порушених прав, свобод та інтересів, зокрема, приведення земельної ділянки у попередній стан, знесення (демонтаж) будівель, отримання належного відшкодування від порушника, необхідно буде докласти значних зусиль, витрат коштів та часу.

Забезпечення позову врегульовано главою 10 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.137 ГПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Необхідною умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача (відповідачів) на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Таким чином, в ухвалі про вжиття заходів до забезпечення позову має міститись мотивований висновок про те, як невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Судова колегія зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Дослідивши підстави, наведені заявником в обґрунтування необхідності забезпечення позову, судова колегія вважає їх непереконливими та безпідставними, виходячи з такого.

Так, заявник зазначає, що пунктом 3 рішення Одеської міської ради від 07.12.2016 р. № 1483-УІІ, що на даний час оскаржується у справі № 916/2851/17, вказана земельна ділянка надається Прокуратурі Одеської області в постійне користування для будівництва, обслуговування та експлуатації багатоквартирних житлових будинків з вбудованими громадськими приміщеннями.

Таким чином, фактичні обставини та ризики, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову у даній справі, містяться безпосередньо у рішенні Одеської міської ради від 07.12.2016 р. № 1483- VII, а також вбачаються з матеріалів та обставин даної справи, оскільки відведена земельна ділянка відповідно до рішення відповідача від 07.12.2016 р. № 1483- VII була об`єднана з іншою земельною ділянкою відповідно до оскаржуваного у даній справі рішення відповідача від 21.03.2018 р. № 3147- VII. Таким чином, до новосформованої земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1 ) входить спірна земельна ділянка, що належить Концерну РРТ.

Заявник зазначав, що вчинення будь-яких дій Одеською міською радою, Прокуратурою Одеської області та/або іншими особами щодо будівництва житлових будинків або інших споруд на частині земельної ділянки, користувачем якої є Концерн РРТ, може призвести, а фактично вже і призвело до заподіяння матеріальної шкоди позивачу, оскільки на вказаній території знаходиться майно, яке може бути пошкоджене. Окрім того, на зазначеній земельній ділянці Концерном РРТ як законним землекористувачем з часом можуть бути збудовані інші споруди, необхідні для господарської діяльності. Таким чином до розгляду справи по суті існує небезпека завдання значної майнової шкоди Концерну РРТ, і позивачу для виконання рішення суду та для відновлення своїх порушених прав, свобод та інтересів, зокрема, приведення земельної ділянки у попередній стан, знесення (демонтаж) будівель, отримання належного відшкодування від порушника, необхідно буде докласти значних зусиль, витрат коштів та часу.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про забезпечення позову, оскільки вважає, що наведені позивачем доводи не містять достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову, заходи забезпечення позову, вжиті судом першої інстанції не є відповідними та співмірними із заявленими позовними вимогами.

Наявні матеріали не містять доказів скасування рішення Одеської міської ради від 07.12.2016 р. № 1483- VII, у даній справі заявлені вимоги про скасування рішення Одеської міської ради від 21.03.2018 р. № 3147- VII, остаточного судового рішення стосовно позовних вимог також не прийнято. Отже, зазначені рішення є чинними.

Судова колегія наголошує, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Крім того, зі змісту заяви вбачається, що заявник припускає можливість відчуження Одеською міською радою чи прокуратурою Одеської області спірної земельної ділянки на користь третіх осіб, внаслідок чого утрудниться або стане неможливим виконання рішення по даній справі у разі задоволення позову.

Проте, судова колегія зазначає, що такі доводи заявника є припущенням, та не підтверджено належними доказами, а тому не є достатньою підставою вважати імовірним утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття судом запропонованих заявником заходів.

Судова колегія наголошує, що заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту.

Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із позовними вимогами.

Суд звертає увагу, що предметом спору у даній справі є немайнові вимоги, а саме визнання незаконним та скасування рішення Одеської міської ради №3147-VII від 21.03.2018р. №3147-VII Про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, які знаходяться в постійному користуванні Прокуратури Одеської області та скасування державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку.

Тому на переконання судової колегії, при застосуванні засобу забезпечення позову у вигляді заборони солідарно Одеській міський раді, Прокуратурі Одеської області та/або іншим особам здійснювати будь які дії (будівництво, поділ, об`єднання, передачу в оренду, тощо) щодо земельної ділянки площею 3,9605га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № НОМЕР_1 та накладення арешту на спірну земельну ділянку, відсутній зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Разом з тим, матеріали справи та додані до заяви про застосування заходів забезпечення позову дають суду право зробити висновок про те, що незастосування судом заходів забезпечення позову у даній справі жодним чином не утруднить та не зробить неможливим виконання судового рішення про визнання незаконним рішення Одеської міської ради №3147-VII від 21.03.2018р. №3147-VII Про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, які знаходяться в постійному користуванні Прокуратури Одеської області та скасування державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку.

Згідно зі ст. 73 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 74 - 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих доводів чи припущень щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування наявності фактичних обставин, які свідчать про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

За наведених обставин, подана позивачем заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не було наведено суду жодних підстав, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів, не надано суду належних доказів наявності обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Також, судова колегія зауважує, що з матеріалів справи та поданої заяви не вбачається вчинення відповідачами будь-яких дій, спрямованих на відчуження ними земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , а заборона вчиняти будь-які дії (будівництво, поділ, об`єднання, передачу в оренду, тощо) будь-яким особам не пов`язана з предметом позовної вимоги щодо визнання незаконним рішення Одеської міської ради №3147-VII від 21.03.2018р. №3147-VII.

Крім того, судова колегія враховує, що рішенням господарського суду Одеської області від 10.05.2019 року по справі №916/2851/17 відмовлено в повному обсязі у задоволенні позову Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення до відповідачів Одеської міської ради, Юридичного департаменту Одеської міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Адміністрації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державного підприємства "Одеський обласний радіотелевізійний передавальний центр" та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Прокуратури Одеської області, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Одеської міської ради від 07.12.2016р. №1483-VII "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 3,4605га, за адресою: АДРЕСА_1 ), присвоєння нової адреси та надання її в постійне користування Прокуратурі Одеської області", скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_3 за Територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради, здійснену Юридичним департаментом Одеської міської ради, номер запису про право (в Державному реєстрі прав) 18238210 від 21.12.2016р.; скасування державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_3 за Прокуратурою Одеської області, номер запису про право (в Державному реєстрі прав) 18239305 від 21.12.2016р.

На даний час справа перебуває на апеляційному перегляді в провадженні Південно-західного апеляційного господарського суду.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність вжиття заходів забезпечення пред`явленого позову, оскільки заявником не доведено, що вжиття такого заходу є адекватним та співмірним змісту порушеного прав., на відновлення якого поданий позов, та, за умови його задоволення, не створить складнощів при виконанні рішення та не дозволить відповідачу вчинити дії для унеможливлення його відновлення.

Прийняття таких заходів забезпечення позову, про які просить Концерн, по своїй суті направлено на забезпечення інших позовних вимог, підстави яких можуть виникнути або виникнуть у майбутньому, тобто подія порушення законних прав позивача або охоронюваних інтересів ще не відбулася (її виникнення носить імовірний характер).

При цьому, апеляційний суд зауважує, що оскаржуваною ухвалою заборонено Одеській міський раді, Прокуратурі Одеської області та/або іншим особам здійснювати будь які дії (будівництво, поділ, об`єднання, передачу в оренду, тощо) щодо земельної ділянки площею 3,9605га, в той час як прокуратура Одеської області не була залучена до участі у справі в якості відповідача.

Крім того, заявник в заяві просив заборонити солідарно Одеській міський раді, Прокуратурі Одеської області та/або іншим особам здійснювати будь які дії щодо спірної земельної ділянки.

В апеляційній скарзі апелянт також зазначає, що якщо в ухвалі про забезпечення позову, яка є виконавчим документом, не буде зазначено про солідарний обов`язок боржників, то органи державної виконавчої служби повернуть вказаний виконавчий документ стягувачу без виконання керуючись частиною 2 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Судова колегія відхиляє зазначені доводи, оскільки приписи ст.136 ГПК України не передбачають заходів забезпечення позову шляхом солідарної заборони особам здійснювати будь-які дії.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги, викладені у апеляційній скарзі, спростовують висновки суду першої інстанції, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, судова колегія доходить висновку про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для забезпечення позову, що має наслідком скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в цій частині, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині.

В решті ухвала суду першої інстанції залишається без змін.

Керуючись статтями 136-139, 270, п.2 ч.1 ст. 275, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.04.2019 року про забезпечення позову у справі № 916/1090/19 скасувати в частині заборони Одеській міській раді та/або іншим особам здійснювати будь-які дії (будівництво, поділ, об`єднання, передачу в оренду, тощо) щодо земельної ділянки площею 3,9605га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер № НОМЕР_1 .

Відмовити в задоволенні заяви Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про забезпечення позову в цій частині.

В іншій частині залишити ухвалу без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до ст.ст.287-288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 18.07.2019 року

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя Г.І. Діброва

Суддя Я.Ф. Савицький