ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1446/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання Горнович Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рошен Де Люкс» (66300, Одеська обл., м. Подільськ, вул. 50 років Жовтня, буд. 216-А, )

до відповідача Фізичної особи-підприємця Чумак Людмили Сергіївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про стягнення 10882,58 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Славова О.А., діє на підставі ордеру

від відповідача: не з`явився

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Рошен Де Люкс» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Чумак Людмили Сергіївни про стягнення 10882,58 грн., з яких: 7634,04 грн. боргу, 718,38 грн. пені, 60,30 грн. 3% річних, 2290,21 грн. штрафу та 179,65 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги ТОВ «Рошен Де Люкс» обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №8154/14 від 04.09.2014.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження; розгляд справи призначено на 26.06.2019 о 12:00.

12.06.2019 за вх.№11763/19 до суду від позивача надійшли додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 26.06.2019 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст.ст. 202, 216 ГПК України про відкладення судового засідання на 15.07.2019 об 11:30.

Ухвалою суду від 26.06.2019 в порядку ст. 120 ГПК України викликано відповідача - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у судове засідання 15.07.2019 об 11:30.

У судове засідання 15.07.2019 відповідач не з`явився. Судом були вжиті всі можливі заходи належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, про що свідчать відповідні поштові повідомлення. Суд виходить з того, що учасники справи в господарському процесі мають вчиняти належні дії щодо ефективного використання належних їм процесуальних прав та виконання належних обов`язків, а господарський суд, повідомляючи учасників справи шляхом надсилання поштових повідомлень за офіційними, відомими суду, адресами зі свого боку забезпечує їм належні процесуальні гарантії на участь у розгляді справи.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов, з огляду на що суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами в порядку ч.9 ст. 165 ГПК України

У судовому засіданні 15.07.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд встановив:

04.09.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рошен Де Люкс» (постачальник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 Людмилою Сергіївною (покупець, відповідач) укладений договір поставки №8154/14, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених даним договором, поставити та передати у власність покупця кондитерські вироби (товар), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити його на умовах, визначених у договорі. Кількість, асортимент, ціна товару визначається у видаткових накладних (специфікаціях), які є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п.2.4 договору оплата товару здійснюється протягом 13 календарних днів з моменту прийняття товару покупцем відповідно до п.п. 3.2, 3.4 договору

У відповідності до п.п. 3.2, 3,4 договору покупець направляє замовлення постачальнику через торгового представника, засобами телефонного зв`язку, електронною поштою та іншими узгодженими сторонами засобами. В замовленні зазначається кількість, асортимент товару, дата. Постачальник зобов`язався поставляти покупцю товар, якість якого відповідає державним стандартам, які діють в Україні (ДСТУ, ТУ), що встановлюють вимоги до їх якості.

За п.3.6 договору перехід права власності на товар здійснюється в момент передачі товару. Товар вважається поставленим з моменту його передачі від постачальника покупцю за видатковими накладними. Накладні оформляються відповідно до умов діючого законодавства, підписуються уповноваженими представниками сторін, із зазначенням посади та П ОСОБА_3 І ОСОБА_4 , а також (за необхідності) з відповідною відміткою «Працюю без печатки». Для організації централізованих кільцевих поставок (за необхідності) дані представники, а також відтиски штампів (печаток) покупця вказуються у додатку №1 до даного договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п.п. 6.2, 6.3 договору у разі невиконання/неналежного виконання п.2.3 договору постачальник має право стягнути з покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент порушення зобов`язання за кожен день прострочення. Також постачальник має право не здійснювати подальшу поставку товару за цим договором. За необґрунтовану відмову або ухилення від оплати продукції, за несвоєчасну оплату товару покупець виплачує постачальникові за вимогою останнього неустойку:

- у розмірі 10% від суми неоплаченого товару за прострочення оплати понад 10 календарних днів;

- у розмірі 20% від суми неоплаченого товару за прострочення оплати понад 20 календарних днів;

- у розмірі 30% від суми неоплаченого товару за прострочення оплати понад 30 календарних днів.

Згідно з п.9.1 договору останній вважається укладеним з моменту підписання, скріплення його печатками сторін і діє доти, доки сторони не приймуть рішення про його припинення. Припинення дії договору не звільняє жодну зі сторін від відповідальності за його порушення або невиконання, що мало місце під час дії договору.

30.01.2019 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 6656,26 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними №RDL00010390 від 30.01.2019 на суму 5204,03 грн., №RDL00010579 від 30.01.2019 на суму 1451,75 грн., №RDL00010580 від 30.01.2019 на суму 0,48 грн.

06.02.2019 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 977,78 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними №RDL00012774 від 06.02.2019 на суму 977,66 грн., №RDL00012775 від 06.02.2019 на суму 0,10 грн.

Як вбачається з бухгалтерської довідки ТОВ «Рошен де Люкс» за вих.№79-19 від 21.05.2019 станом на 21.05.2019 відповідачем не сплачено позивачу кошти у сумі 7634,04 грн. за товар, поставлений позивачем за видатковими накладними №RDL00010390 від 30.01.2019 на суму 5204,03 грн., №RDL00010579 від 30.01.2019 на суму 1451,75 грн., №RDL00010580 від 30.01.2019 на суму 0,48 грн., №RDL00012774 від 06.02.2019 на суму 977,66 грн., №RDL00012775 від 06.02.2019 на суму 0,12 грн.

Несплата відповідачем наявного боргу стала підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи докази, господарським судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за договором поставки №8154/14 від 04.09.2014, внаслідок чого є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню позовні вимоги ТОВ «Рошен де Люкс» про стягнення з відповідача 7634,04 грн. боргу.

Щодо заявлених до стягнення пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов`язань, зазначених у частині другій цієї статті. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У ч.6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сплата відповідачем пені та штрафу передбачена п.п. 6.2, 6.3 укладеного між сторонами договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи факт прострочення сплати відповідачем боргу за поставлений товар, перевіривши розрахунки позивача та встановивши їх обґрунтованість та відповідність умовам договору та вимогам чинного законодавства, господарський суд дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення заявлених ТОВ «Рошен де Люкс» позовних вимог про стягнення з відповідача 718,38 грн. пені, 60,30 грн. 3% річних, 2290,21 грн. штрафу та 179,65 грн. інфляційних втрат.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Іншого відповідачем не доведено.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Згідно з ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.05.2019 між ТОВ «Рошен де Люкс» (позивач, клієнт) та адвокатом Славовою Ольгою Анатоліївною (виконавець) укладений договір №02/05/19 про надання правової допомоги, за умовами якого клієнт доручив, а виконавець прийняв на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених в договорі, а клієнт зобов`язався оплатити їх.

На підтвердження здійснення оплати наданих послуг за вказаним договором позивачем надано до суду: рахунок-фактуру №4 від 07.06.2019 на суму 2300 грн. та платіжне доручення №2121 від 07.06.2019 на суму 2300 грн.

Господарський суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у сумі 1921 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 2300 грн. підлягають покладенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рошен Де Люкс» задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чумак Людмили Сергіївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рошен Де Люкс» (66300, Одеська обл., м. Подільськ, вул. 50 років Жовтня, буд. 216-А, ) 7634 /сім тисяч шістсот тридцять чотири/ грн. 04 коп. боргу, 718 /сімсот вісімнадцять/ грн. 38 коп. пені, 60 /шістдесят/ грн. 30 коп. 3% річних, 2290 /дві тисячі двісті дев`яносто/ грн. 21 коп. штрафу, 179 /сто сімдесят дев`ять/ грн. 65 коп. інфляційних втрат, 1921 /одну тисячу дев`ятсот двадцять одну/ грн. судового збору та 2300 /дві тисячі триста/ грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 19 липня 2019 р.

Суддя Ю.С. Бездоля