22.07.2019Справа № 910/6338/19
за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Меш»
про стягнення 291.900,00 грн
Суддя Сівакова В.В.
17.05.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Меш» про стягнення 291.900,00 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 відкрито провадження у справі № 910/6338/19; прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
20.06.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач повідомив суд, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу складає 17.892,00 грн та детальний розрахунок витрат та відповідні докази буде надано після подання сторонами всіх заяв по суті та здійснення оплати таких послуг відповідачем.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 в позові відмовлено повністю.

18.07.2019 від відповідача до суду надійшла заява (подана до відправлення до поштового відділення зв`язку 16.07.2019) про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, відповідно до якої відповідач просить стягнути з позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18.256,37 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши надані суду докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що відповідачем докази понесення витрат на професійну правничу допомогу подано до суду у відповідності до встановленого ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України строку. При цьому судом враховано, що про винесення 08.07.2019 судом у даній справі рішення відповідач дізнався під час ознайомлення з матеріалами справи 12.07.2019, а отже подавши 16.07.2019 до відправлення поштою заяву про ухвалення додаткового рішення з доказами понесення витрат строк для подачі відповідних доказів не є пропущеним.

За приписами ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

05.06.2019 між відповідачем (клієнт) та адвокатом Квасковою Іриною Ігорівною (адвокат) був укладений договір про надання правничої допомоги № 05/06-2019/01 (далі - договір).

Наявним в матеріалах свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3993/10 від 19.07.2007 підтверджується, що Кваскова І.І. є адвокатом.

Відповідно до п. 1.1 договору клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надати клієнту правничу (правову) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 3.1 договору вартість правничої допомоги за цим договором (гонорар), а також порядок оплати визначаються сторонами у відповідних дорученнях або додаткових угодах до цього договору, а також може бути узгоджено в електронній переписці між сторонами.

Додатковою угодою № 1 від 05.06.2019 до договору сторони узгодили, що клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу у якості представника клієнта у судовій справі № 910/6338/19.

Згідно з п. 2 додаткової угоди № 1 від 05.06.2019 вартість послуг за договором визначається згідно обсягу витраченого робочого часу адвоката відповідно до чинних ставок адвоката з надання відповідної правничої допомоги. По закінчені кожного місяця адвокат надає клієнту звіт щодо робочого часу, витраченого для виконання завдання (доручення) клієнта.

Відповідно до п. 3 додаткової угоди № 1 від 05.06.2019 визначено наступний порядок оплати: 100% вартості правничої допомоги (гонорар) за договором сплачується клієнтом щомісячно після підписання акту приймання-передачі, але у будь-якому разі не пізніше 5 робочих днів після завершення звітного місяця.

Додатковою угодою № 2 від 05.06.2019 до договору сторони узгодили ставку адвоката з надання правничої допомоги за договором у розмірі 1.488,00 грн за годину. Витрати адвоката пов`язані із наданням правничої допомоги згідно договору (витрати на поштові відправлення, транспортні витрати, тощо), підлягають компенсації клієнтом у повному обсязі за умови, що такі витрати підтверджено документально.

30.06.2019 між клієнтом та адвокатом складено акт приймання-передачі до договору, відповідно до якого у звітному періоді - червень 2019 року адвокат надав клієнту правову (правничу) допомогу у справі № 910/6338/19 вартість яких становить 14.880,00 грн (без ПДВ), додаткові витрати (поштові відправлення) - 84,24 грн, разом 14.964,24 грн. Обсяг наданої допомоги відображено у звіті за договором від 30.06.2019 (додається до акту приймання-передачі).

Відповідач у поданій заяві зазначає, що витрати склали 18.256,37 грн, що складаються з:

1) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14.964,24 грн, а саме:

- податок на доходи фізичних осіб, сплачений відповідачем, (18%) - 2.693,56 грн;

- військовий збір, сплачений відповідачем - 224,46 грн;

- сума перерахована відповідачем за договором після утримання відповідних податку та збору - 12.046,22 грн.

2) єдиний соціальний внесок, сплачений відповідачем при оплаті професійної правничої допомоги (22%) - 3.292,13 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 1009 від 10.07.2019 відповідач згідно договору перерахував адвокату Красковій І.І. кошти в сумі 12.046,22 грн.

Окрім цього відповідачем подано платіжні доручення № 1005 від 09.07.2019 на суму 2.693,56 грн, отримувачем є УДКСУ у Печерському районі м. Києві сплата ПДФО за червень 2019 року; платіжне доручення № 1006 від 09.07.2019 на суму 224,46 грн, одержувачем є ГУ ДКСУ у м. Києві військовий збір за червень 2019 року; платіжне доручення № 1007 від 09.07.2019 на суму 3.292,13 грн, одержувачем є ДПІ у Печерському р-ні ГУ Міндоходів оплата єдиного внеску за червень 2019 року, разом на суму 6.210,15 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За висновками суду, заявлений відповідачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям, що наведені у ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України.

Так, фактично відповідачем підтверджено здійснення перерахування коштів адвокату за надані за договором послуги лише в розмірі 12.046,22 грн.

Кошти ж в сумі 6.210,15 грн не є витратами на правничу допомогу та сплачені відповідачем не адвокату. При цьому умови укладеного між відповідачем та адвокатом договору не встановлюють, що податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та єдиний соціальний внесок сплачуються відповідачем та входять до складу витрат на правничу допомогу.

Враховуючи те, що відповідачем підтверджено правовий статус адвоката, наявність доказів фактичного перерахування йому коштів на підставі договору, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, господарський суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати відповідача на правову допомогу покладаються на позивача частково в сумі 12.046,22 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (01011, м. Київ, вул. Рибальська, 22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Меш» (01042, м. Київ, вул. М.Приймаченко, 1/27, офіс 304/5, ) 12.046 (дванадцять тисяч сорок шість) грн 22 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова