Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/296/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Голюк Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Грабчук О.В. - адвокат, договір (угода) №11/03/2 від 11.03.2019 про надання правничої допомоги,

від відповідача: Вальчук Л.В., доручення за вих. №501 від 04.07.2019,

Касянчук В.П., довіреність №131 від 22.02.2019.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Лівінського Василя Олександровича

до Відділу освіти Андрушівської райдержадміністрації

про стягнення 71549,38 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 30585,00 грн. основного боргу, 27463,67 грн. пені, 2625,00 грн. 3% річних, 10848,71 грн. інфляційних.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач неналежним чином виконав умови договору підряду на будівництво котельні на твердому паливі Івницької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів по вул. Верескова, 1 в с. Івниця Андрушівського Житомирської області від 23.09.2015, в результаті чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові та просив задовольнити в повному обсязі, а також стягнути витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в його задоволенні, так як 30585,00 грн. вартості виконаних робіт були зараховані, як зменшення заборгованості, завданої матеріальної шкоди відділу освіти, так як при проведенні Державною фінансовою інспекцією в Житомирській області ревізії фінансово-господарської діяльності відділу освіти за період з 01.01.2013 по 01.02.2016 виявлено, що ФОП Лівінським при проведенні будівельних робіт по будівництву котельні на твердому паливі Івницької ЗОШ було завдано матеріальної шкоди в сумі 76825,41 грн. Також представник відповідача заперечував проти стягнення витрат на правничу професійну допомогу.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, між Відділом освіти Андрушівської райдержадміністрації (замовник/відповідач) та Фізичною особою-підприємцем Лівінським Василем Олександровичем (підрядник/позивач) укладено договір підряду на будівництво котельні на твердому паливі Івницької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів по вул. Верескова, 1 в с. Івниця Андрушівського Житомирської області від 23.09.2015 (а.с. 14-19), відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором та додатками до нього, підрядник зобов`язується виконати:

а) коригування робочого проекту "Будівництво котельні на твердому паливі Івницької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів по вул . Верескова, 1 в с. Івниця Андрушівського району Житомирської області",

б) будівництво котельні на твердому паливі Івницької ЗОНІ І-ІІІ ступенів то вул. Верескова 1 в с. Івниця Андрушівського району Житомирської області згідно згаданої в пп. а) п.1.1. проектно-кошторисної документації,

а замовник зобов`язується прийняти закінчені роботи в строки і в порядку, визначені цим договором та додатками до нього, та оплати ти їх (п.п. 1.1. договору).

Згідно п.п. 3.1.-3.2. договору вартість договору визначається за договірною ціною, розрахованою згідно Правил визначення вартості будівництва ДБН 1.1.-1-2000 зі змінами та доповненнями. Ціна договору динамічна і становить 850718,00 грн.

Також п. 4 договору сторони визначили, що розрахунки проводяться наступним шляхом :

замовник сплачує підряднику аванс в розмірі 30% від договірної ціни. Підрядник зобов`язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу. По закінченні тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику.

Кінцеві розрахунки здійснюються у двотижневий термін після виконання і приймання всіх передбачених договором (контрактом) робіт та реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Розрахунки по договору проводяться протягом 3-х робочих днів з дня підписання акту приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма №КБ-3) складеною відповідно кошторисної документації, розрахованої відповідно до ДБН 1.1.-1-2000 зі змінами та доповненнями, за умови підписання представниками з авторського та технічного нагляду.

До рахунку додаються: акт приймання-виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма №КБ-3) та інші документи.

Відповідно до п.п. 5.1. - 5.3. договору строк виконання робіт (або надання послуг) до 20 грудня 2015 року. Термін виконання робіт може бути продовжений з-за умови несвоєчасного фінансування.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Усі додатки до договору набувають чинності з моменту їх підписання уповноваженими представниками сторін та діють протягом строку дії цього договору (п.п. 5.2. договору).

Місце виконання робіт Україна, Житомирська обл., Андрушівський район, с. Івниця (п.п. 5.3. договору).

04.03.2019 між сторонами у справі укладено додаткову угоду № 3 до договору підряду від 23.09.2015, згідно умов якого, у зв`язку з зміною ринкових цін та коригуванням кошторису, необхідним для завершення повного, будівництва котельні на твердому паливі Івницької ЗОШ І-ІІІ ступенів та введенням її в експлуатацію п. 3 Ціна договору викладено в такій редакції:

"3.1. вартість договору визначається відповідно до експертного звіту №1183 від 28.12.2015, розрахованого згідно правил визначення вартості будівництва зі змінами та доповненнями.

3.2. Загальна сума після коригування проектної документації, становить 1092988 грн. Сума фінансування в 2016 році становить 150000 грн.

3.3 Замовник сплачує Підряднику аванс в розмірі 30% від суми фінансування в 2016 році на придбання та постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів. Кошти використовуються протягом трьох місяців після одержання авансу."

Відповідно до п.п. 2 додаткової угоди № 3 від 04.03.2016 дана додаткова угода вважається укладеною і набирає чинності з моменту її підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2016. Термін виконання робіт до 30.05.2016.

На виконання умов договору підряду позивачем у квітні 2016 року виконано ряд будівельних робіт, що підтверджується відповідними довідками про вартість робіт форми КБ-З та Актами здачі-прийому виконаних робіт форми КБ-2в, підписаними повноважними представниками сторін, що долучені до матеріалів справи (а.с. 20-30).

Разом з тим, Державною фінансовою інспекцією в Житомирській області було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Відділу освіти Андрушівської районної державної адміністрації за період з 01.01.2013 по 01.02.2016. В ході ревізії було встановлено що відповідачем при проведенні будівельних робіт по будівництву котельні на твердому паливі Івницької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів завдано матеріальної шкоди в сумі 76825,41 грн.

Відділом освіти Андрушівської районної державної адміністрації вартість виконаних робіт за договором підряду від 23.09.2015 зараховано в рахунок цієї заборгованості, тому на думку відповідача заборгованість ФОП Лівінського В.О. перед Відділом освіти Андрушівської РДА становить 46240,41 грн.

Разом з цим, Відділ освіти Андрушівської РДА звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення матеріальної шкоди в сумі 46240,41 грн. (справа №906/739/16). В той же час, рішенням Господарського суду Житомирської області від 14.11.2016 (а.с. 34-40), позовні вимоги Відділу освіти Андрушівської РДА задоволено частково; визнано господарське зобов`язання Відділу освіти Андрушівської районної державної адміністрації сплатити Фізичній особі-підприємцю Лівінському В, О. за котел опалювальний водогрійний твердопаливний КВТ-500 (заводський номер 12349) кошти в загальній сумі 228000,00 грн. за Договором підряду № 17 на будівництво котельні на твердому паливі Івницької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів по вул.Верескова 1, в с. Івниця Андрушівського району Житомирської області від 23 вересня 2015 року частково недійсним з моменту виникнення на суму 51 343,50 грн.; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Лівінського В ,О. на користь Відділу освіти Андрушівської районної державної адміністрації 46240,41 грн. зайво сплачених коштів за котел опалювальний водогрійний твердопаливний КВТ-500 (заводський номер 12349) за Договором підряду № 17 на будівництво котельні на твердому паливі Івницької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів по вул. Верескова 1, в с. Івниця Андрушівського району Житомирської області від 23 вересня 2015року та 1378,00 грн. судового збору.

Проте, постановою Рівненського апеляційного Господарського суду від 19.12.2016 рішення Господарського суду Житомирської області від 14.11.2016 у справі №906/739/16 скасовано в частині часткового задоволення позову та стягнення судових витрат та прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено. В решті рішення залишено без змін. (а.с. 41-47).

Також, з матеріалів справи вбачається, що 12.12.2016 Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області винесено постанову про накладення на ФОП Лівінського В.О. штрафу в розмірі 72000,00 грн. за правопорушення в сфері містобудівної діяльності (ст. 2 ч. 3 п. 8 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності").

Зазначене порушення виявлене в результаті проведення позапланової перевірки на об`єкті по будівництву котельні на твердому паливі Івницької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів по вул. Верескова, 1 в с. Івниця Андрушівського району Житомирської області (а.с.48).

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 адміністративний позов ФОП Лівінського В.О. про визнання протиправною та скасування постанови №57-ю/4-12/4910/10 від 12.12.2016, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором будівельного підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно з ч. 2 ст. 875 Цивільного кодексу України договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.ст. 525 і 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ГПК України).

Таким чином, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 30585,00 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача 27463,67 грн. пені, 2652,00 грн. 3% річних, 10848,71 грн. інфляційних..

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, для застосування до боржника відповідальності у вигляді стягнення пені, вона має бути передбачена законом або договором.

Проте в договорі умова про застосування до відповідача відповідальності у вигляді пені відсутня.

Частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України не встановлені випадки, підстави та порядок застосування пені за порушення зобов`язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних, з урахуванням обставин даної справи, господарський суд встановив, що правомірним є нарахування 3% річних в сумі 2637,89 грн., нарахованих за період з 07.05.2016 по 22.03.2019. В задоволенні вимог щодо стягнення 14,11 грн. 3% річних слід відмовити.

При цьому, суд приймає до уваги, що акти виконаних робіт (а.с. 21-30) не містять точної дати підписання, але такі підписані за роботи виконані саме в квітні 2016 року. За таких обставин суд враховує, що дані роботи могли виконуватись на протязі всього місяця до 30 квітня 2016 року включно і в такий же строк сторони могли підписати дані акти, в такому разі граничний строк оплати виконаних робіт згідно актів за квітень 2016 року настав після спливу 3 робочих днів, тобто з 07.05.2016.

Разом з тим, перевіривши нарахування інфляційних, суд вважає вірним нарахування в сумі 11221,62 грн., проте, позивачем пред`явлено вимогу про стягнення 10848,71 грн.

З урахуванням приписів ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не виходить за межі позовних вимог та вважає такими, що підлягають до задоволення інфляційні в сумі 10848,71 грн.

Заперечення відповідача щодо зарахування суми основного боргу в рахунок завданої шкоди спростовані матеріалами справи, оскільки факт завдання такої шкоди відповідачем був предметом розгляду справи №906/739/16, судове рішення у якій набуло законної сили та відповідно до якого такі позовні вимоги є необґрунтованими.

Також щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності в частині стягнення 27463,67 грн. пені слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. 258 ЦК України).

Водночас, суд дійшов висновку, що в задоволенні вимоги про стягнення пені є такими, що не підлягають задоволенню, як необґрунтовані, тому застосування строку позовної давності до вимог в цій частині втрачає сенс.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду достатніх доказів на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 30585,00 грн. основного боргу, 2637,89 грн. 3% річних, 10848,71 грн. інфляційних обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В іншій частині позову суд відмовляє.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4900,00 грн., суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Грабчука О.В. №685 від 06.09.2012 (а.с. 90).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 ГПК України).

11.03.2019 між Фізичною особою-підприємцем Лівінським В.О. та адвокатом Грабчуком Олександром Васильовичем) укладено договір про надання правничої допомоги (а.с. 88-89).

Відповідно до п. 1 договору адвокат надає правову допомогу позивачу в цій справі щодо здійснення захисту та права представництва інтересів в наступному об`ємі:

- складання позовної заяви про стягнення боргу за договором підряду на будівництво котельні на твердому паливі Івницької ЗОШ І-ІІІ ступенів від 23.09.2015;

- представництво інтересів ФОП Лівінського В.О. у справі за його позовом про стягнення боргу за договором підряду на будівництво котельні на твердому паливі Івницької ЗОШ І-ІІІ ступенів від 23.09.2015.

З урахуванням додатку №1 до договору про надання правничої допомоги №11/03/2 від 11.03.2019 вартість складання позовної заяви становить 2100,00 грн., а представництво інтересів позивача в даній справі - за кожне засідання - 1400,00 грн.

Отже, адвокатом надано послуги по складанню позовної заяви та представленню інтересів позивача в судових засіданнях 30.05.209 та 04.07.2019. Тобто вартість послуг по наданню професійної правничої допомоги становить 2100,00 + 1400,00 + 1400,00 = 4900,00 грн.

Обґрунтовуючи вимогу про відшкодування витрат по оплаті юридичних послуг, відповідач також надав до матеріалів справи відповідний акт про виконані послуги.

Дослідивши подані представником позивача документи щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд з урахуванням того, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню вважає обґрунтованим до стягнення 3018,21 грн., тобто пропорційно задоволений вимогам.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відділу освіти Андрушівської райдержадміністрації (13400, Житомирська область, м. Андрушівка, пл. Т.Г. Шевченка, 1, ід. код 02142980)

- на користь Фізичної особи-підприємця Лівінського Василя Олександровича ( АДРЕСА_3 , ід. номер НОМЕР_1 ) 30585,00 грн. основного боргу, 2637,89 грн. 3% річних, 10848,71 грн. інфляційних, а також 1183,26 грн. сплаченого судового збору, 3018,21 грн. витрат по оплаті професійної правничої допомоги.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 15.07.19

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу4

2, 3 - сторонам (рек. з повід.)