СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2019 р. Справа № 913/632/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Попков Д.О., суддя Радіонова О.О.

секретар судового засідання Євтушенко Є.В.

за участю представників:

прокурор - Хряк О.О. (службове посвідчення №028256 від 15.08.2014р.);

від позивача - не з'явився;

від відповідача-1 - не з'явився;

від відповідача-2 - Бровко О.М. (адвокат, довіреність №2323/19 від 25.03.2019р.);

від третьої особи - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області, м. Сєвєродонецьк вх. № 1843 Л/З на ухвалу господарського суду Луганської області від 21.05.2019р. у справі № 913/632/17 (суддя - Корнієнко В.В., повний текст складено та підписано 27.05.2019р.)

за позовом керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області, м. Сєвєродонецьк, в інтересах держави в особі Міністерства молоді і спорту України, м. Київ

до Сєвєродонецької міської ради Луганської області, м. Сєвєродонецьк

та до Публічного акціонерного товариства «РВС Банк», м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Відділу молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради, м. Сєвєродонецьк

про визнання недійсними рішення та договору іпотеки

ВСТАНОВИЛА:

Керівник Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області звернувся з позовом до господарського суду Луганської області в інтересах держави в особі Міністерства молоді і спорту України (далі - позивач) до Сєвєродонецької міської ради (далі - відповідач-1) та до Публічного акціонерного товариства «РВС Банк» (далі - ПАТ «РВС Банк», відповідач-2) про:

- визнання недійсними пунктів 1, 3 рішення Сєвєродонецької міської ради № 2223 від 09.08.2005р. «Про заходи, спрямовані на отримання кредиту Комунальним підприємством «Сєвєродонецьктеплокомуненерго»;

- визнання недійсним договору іпотеки від 07.09.2005р., укладеного між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та Сєвєродонецькою міською радою, посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Єпіфанцевою Н.В. 07.09.2005р. за реєстровим номером 4083.

В позовній заяві прокурор також просив господарський суд визнати поважними причини пропуску позовної давності.

Позовні вимоги обґрунтовано посиланням на положення статей 21, 203, 215 Цивільного кодексу України, статті 207 Господарського кодексу України, статей 1, 14 Закону України "Про іпотеку", статей 3, 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", статей 4, 6, 10, 16, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статей 1, 6, 28 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади"; перевищенням повноважень Сєвєродонецькою міською радою під час прийняття спірного рішення та укладення договору іпотеки, оскільки в іпотеку було передано майно, що належить до об'єктів загальнодержавного значення, і не підлягає приватизації та передачі в іпотеку.

Проте, позивач у письмових поясненнях зазначив, що Законом України "Про фізичну культуру та спорт", Положенням про Міністерство молоді та спорту України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 220, не передбачено повноважень міністерства у спірних правовідносинах; за змістом підпункту 35 пункту 4 зазначеного Положення Міністерство молоді та спорту України відповідно до покладених на нього завдань здійснює в межах повноважень, передбачених законом, контроль за ефективністю використання спортивних споруд, але за інформацією із Електронного реєстру спортивних споруд України, будівля Льодового палацу спорту м. Сєвєродонецька перебуває у комунальній власності, а органом управління є відділ у справах сім'ї, молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради. Отже, з огляду на вимоги законодавства, Міністерство молоді та спорту України вважає, що може розпоряджатися тільки тим майном, яке належить до сфери його управління.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 12.09.2017 р. відмовлено в підтвердженні підстав представництва керівнику Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Міністерства молоді та спорту України з позовними вимогами, дану позовну заяву повернуто без розгляду.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.10.2017 р., яка постановою Верховного Суду від 12.03.2018 р. залишена без змін, ухвалу господарського суду Луганської області від 12.09.2017 р. скасовано, справу передано на розгляд до господарського суду Луганської області.

Рішенням господарського суду Луганської області від 09.07.2018 р., яке постановою Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2019р. залишено без змін, позов прокурора задоволено у повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 26.02.2019р. постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2019р. та рішення господарського суду Луганської області від 09.07.2018р. скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Луганської області.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 21.05.2019р. позов прокурора залишено без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.226 ГПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що прокурор не обґрунтував наявність підстав представництва в суді інтересів держави в особі Мінмолодьспорту, не обґрунтував можливості останнім самостійно представляти власні інтереси у спірних правовідносинах, і відповідно, не обґрунтував та не довів, що Міністерство не здійснює або неналежним чином здійснює свої владні повноваження.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду, керівник Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу для розгляду до господарського суду Луганської області.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

За доводами апеляційної скарги, Міністерство молоді та спорту України, яке є органом, уповноваженим державою на здійснення повноважень у спірних правовідносинах, не вжито цивільно-правових заходів щодо визнання недійсними спірних рішення Сєвєродонецької міської ради та іпотечного договору, що призводить до порушення економічних інтересів держави. Більше того, скаржник стверджує, що позивач помилково вважає, що може розпоряджатися тільки тим майном, яке належить до сфери його управління, що свідчить про неналежне виконання Міністерством своїх обов'язків.

На думку прокурора, підставою для його представництва є порушення інтересів держави, які викликані незаконною передачею спортивної споруди - будівлі Льодового палацу спорту, яка відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» має загальнодержавне значення, що ослаблює економічні основи держави, викликає обмеження можливості реалізації державної політики у сферах фізичної культури і спорту.

Прокурор вважає, що постановою Верховного Суду від 12.03.2018 р. у даній справі підтверджено правильність визначення позивача в особі Міністерства молоді та спорту України, а ухвалою господарського суду Луганської області від 15.04.2018р. підтверджені підстави для представництва інтересів держави в суді.

Отже, прокурор в апеляційній скарзі посилається на те, що Міністерство молоді та спорту України є заінтересованою особою у правовідносинах, пов'язаних з переходом будівлі Льодового палацу спорту як спортивної споруди з зимових видів спорту Олімпійського резерву, із комунальної власності територіальної громади м.Сєвєродонецька Луганської області до приватної власності, що свідчить про неправильні висновки суду першої інстанції про відсутність процесуальної дієздатності на підставі п.1 ч.1 ст.226 ГПК України.

Крім того, скаржник зазначає, що за відсутності ухвали про залишення позовної заяви без руху місцевим господарським судом зроблено передчасний та помилковий висновок про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави та залишено позовну заяву без розгляду.

Прокурор у судовому засіданні 15.07.2019р. підтримав в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача-2 у судове засідання також з'явився, проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях.

Представники позивача, відповідача-1 та третьої особи у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Сєвєродонецькою міською радою Луганської області 09.08.2005 прийнято рішення № 2223 «Про заходи, спрямовані на отримання кредиту Комунальним підприємством «Сєвєродонецктеплокомуненерго», пунктом 1 якого надано дозвіл директору КП "Сєвєродонецьктеплокомуненерго" Головко Ю. О. на підписання кредитного договору, договору застави, додаткових угод до нього та інших супутніх документів.

Пунктом 2 цього рішення Сєвєродонецькій міській раді надано право виступити майновим поручителем за виконання КП "Сєвєродонецьктеплокомуненерго" своїх зобов'язань у повному обсязі, включаючи суму кредиту, процентів за користування кредитними коштами, комісій, можливих санкцій та інших платежів за кредитним договором між КП "Сєвєродонецьктеплокомуненерго" та АКБ "ТАС-Комерцбанк".

Згідно з пунктом 3 зазначеного рішення, Сєвєродонецькою міською радою надано згоду на заставу банку для забезпечення виконання обов'язків за кредитним договором власності територіальної громади м. Сєвєродонецька - комплексу Льодового палацу спорту, розташованого за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 28, оціночна вартість якого станом на 30.04.2005 становить 10 170 539 грн.

31.08.2005 між АКБ "ТАС-Комерцбанк" (правонаступником якого є відповідач-2) і КП "Сєвєродонецьктеплокомуненерго", як позичальником, укладено кредитний договір № 249-К/30, за умовами якого банк надає позичальникові грошові кошти у виді кредитної лінії на умовах строковості, платності, повернення, забезпеченості та цільового характеру використання з лімітом фінансування 5 000 000,00 грн. із 08.09.2005, 7 000 000,00 грн. - із 01.02.2006 і кінцевим терміном повернення не пізніше 07.09.2007, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти, інші платежі у порядку та строки, встановлені кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 07.09.2005 між АКБ "ТАС-Комерцбанк" і територіальною громадою міста Сєвєродонецька в особі Сєвєродонецької міської ради укладено іпотечний договір, зареєстрований у реєстрі за № 4083 та посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н. В. та одночасно накладено заборону на відчуження зазначеного у договорі нерухомого майна, а саме - будівлі Льодового палацу спорту, розташованої за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 28, що належить на праві власності територіальній громаді міста Сєвєродонецька в особі Сєвєродонецької міської ради, до припинення договору іпотеки.

Відповідно до пункту 2 договору іпотеки, у забезпечення виконання основного зобов'язання Сєвєродонецька міська рада передає в іпотеку АКБ "ТАС-Комерцбанк" належне на праві власності майно: будівлю Льодового палацу спорту, буд. 28 по вул. Маяковського, у м. Сєвєродонецьку Луганської області.

Посилаючись на бездіяльність Міністерства молоді і спорту України - не вжиття цивільно-правових заходів щодо визнання недійсними спірних рішення Сєвєродонецької міської ради та іпотечного договору, що призводить до порушення економічних інтересів держави, прокурор звернувся з позовом до господарського суду Луганської області в інтересах держави в особі Міністерства.

При цьому, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді прокурор вважає порушення інтересів держави, які викликані незаконною передачею спортивної споруди - будівлі Льодового палацу спорту, яка відповідно до положень ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" має загальнодержавне значення, що ослаблює економічні основи держави, викликає обмеження можливості реалізації державної політики у сферах фізичної культури і спорту.

Прокурор стверджує, що вибуття будівлі Льодового палацу спорту з комунальної власності підриває матеріальну і фінансову основу місцевого самоврядування, яким згідно ст. 142 Конституції України, в тому числі, є нерухоме майно, що перебуває у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що, в свою чергу, завдає істотної шкоди інтересам держави, яка згідно з ст. 7 Конституції України гарантує місцеве самоврядування.

Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 09.08.2005 (т. 1, а.с. 144), витягом із Реєстру прав власності на нерухоме майно, який видано Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації від 09.08.2005 за № 8001124, реєстраційний № 11659743, п. 2.1. Статуту Льодового палацу спорту (т. 1, а.с. 52-62), листом комітету з фізичної культури та спорту Сєвєродонецької міської ради від 19.08.2005 № 256 (про те, що комітет з фізичної культури та спорту Сєвєродонецької міської ради прийняв на свій баланс майновий комплекс Льодового палацу спорту) (т. 1, а.с.145), спірна будівля Льодового палацу спорту, на момент пред'явлення прокурором даного позову, перебувала у власності територіальної громади м. Сєвєродонецька в особі Сєвєродонецької міської ради (комунальна власність).

Дана обставина визнається усіма учасниками справи, в апеляційному порядку не спростовується та не заперечується.

Сутність розглядуваного спору, в означеному випадку, полягає у доведенні прокурором/позивачем підстав для визнання недійсними п.п.1, 3 рішення Сєвєродонецької міської ради №2223 від 09.08.2005р. «Про заходи, спрямовані на отримання кредиту КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» та визнання недійсним іпотечного договору №4083 від 07.09.2005р., предметом якого є будівля Льодового палацу спорту, на підставі положень ст.ст.21, 203, 215 Цивільного кодексу України, ст.207 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 14 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.3, 5 Закону України «Про приватизацію державного майна», ст.ст.4, 6, 10, 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.1, 6, 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади»; оскільки Сєвєродонецькою міською радою під час прийняття спірного рішення було перевищено повноваження та укладено договір іпотеки, за яким передано майно, що належить до об'єктів загальнодержавного значення і не підлягає приватизації та передачі в іпотеку.

Своєю чергою, за змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у визначеного позивача захищуваного суб'єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для позивача, унеможливлює задоволення позову.

Між тим, беручи до уваги статус суб'єкту, який ініціював розгляд означеного спору, в процесуальному аспекті положень ч.2 ст.19 Конституції України предметом судової оцінки в розглядуваній справі, враховуючи зміст ч.ч.3, 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та ч.5 ст.53 Господарського процесуального кодексу України, також є:

- порушення чи загроза порушення інтересів держави (кореспондується із згадуваною в постанові умовою звернення до суду, передбаченою ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України та ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України);

- нездійснення або неналежне здійснення захисту таких інтересів компетентним державним органом або відсутність такого органу/відсутність у нього повноважень відносно звернення до суду з позовною заявою.

Так, сутність апеляційного перегляду в розглядуваному випадку полягає, насамперед, у встановленні наявності обставин порушення інтересів держави в особі Міністерства молоді і спорту України, наявності/відсутності у останнього процесуальної дієздатності у розумінні ст.44 Господарського процесуального Кодексу України.

Своєю чергою, розглянувши оскаржувану ухвалу місцевого суду, в контексті доводів та вимог апеляційної скарги, а також вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 26.02.2018р., судова колегія зазначає наступне:

У відповідності до вимог ч.1 ст.316 Господарського процесуального кодексу України, вказівки постанови Верховного Суду є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.02.2019р. у справі №913/632/17, якою було передано справу на новий розгляд до господарського суду Луганської області, останній сформував відносно розглядуваних правовідносин наступні застереження:

- по-перше: «…при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні положення статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося (постанови Верховного Суду України від 10.02.2016р. у справі №6-3005цс15, від 25.05.2016р. у справі №6-605цс16)…» (далі - застереження 1);

- по-друге: «…водночас судами не було достеменно з'ясовано, у чому саме полягає порушення інтересів держави, зважаючи на те, що прокурором заявлено позов в інтересах держави в особі Міністерства молоді та спорту України, зокрема про визнання недійсним договору від 07.09.2005р., стороною якого (договору) зазначене міністерство не є; до того ж будівля Льодового палацу спорту (за висновком судів, і це підтверджено самим Міністерством молоді та спорту України у письмових поясненнях на позов, відзиві на апеляційну скаргу) перебуває саме у комунальній власності та на балансі відділу молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради, а Законом України «Про фізичну культуру та спорт», Положенням про Міністерство молоді та спорту України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014р. №220, як наголосило міністерство, не передбачено здійснення ним повноважень у спірних правовідносинах..» (далі - застереження 2);

- по-третє: «…поза увагою судів залишилися і судові рішення, ухвалені господарськими судами в інших судових справах: №913/1200/16 за позовом керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Сєвєродонецької міської ради до ПАТ «РВС Банк», треті особи - КП «Сєвєродонецьктеплокомуенерго», Заклад «Льодовий палац спорту відділу молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради», приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Єпіфанцева Н. В., про визнання припиненими зобов'язань іпотеки, зняття заборони відчуження, виключення внесених записів до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек; №913/864/16 за позовом ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» до Сєвєродонецької міської ради, третя особа - КП «Сєвєродонецьктеплокомуенерго», про звернення стягнення на майно шляхом визнання права; №30/5014/1940/2012 за позовом ПАТ «Сведбанк» до КП «Сєвєродонецьктеплокомуенерго» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 31.08.2005 №249-К/30 у сумі 4208602,27грн...» (далі - застереження 3);

- по-четверте: «…судам слід достеменно з'ясувати початок перебігу позовної давності щодо позовних вимог у цій справі, урахувавши наведені положення законодавства, доводи учасників справи та наявні у справі докази…» (далі - застереження 4).

Відносно означених застережень на адресу суду першої інстанції надано вказівку «…для правильного вирішення цього спору необхідно урахувати викладене, встановити усі обставини, що входять у предмет доказування такого позову, надати оцінку усім доводам учасників справи, взяти їх до уваги чи спростувати такі, з'ясувати дійсні права та обов'язки сторін і, виходячи з установленого, застосувати ті норми права, якими регулюються спірні правовідносини…».

Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що виконання означених вказівок Верховного Суду процесуально можливо тільки у випадку вирішення спору по суті шляхом прийняття судового рішення відносно обґрунтованості/необґрунтованості заявлених позовних вимог, оскільки:

- необхідність встановлення наявності/відсутності захищуваного розглядуваним позовом суб'єктивного права визначеного прокурором позивача, яке (суб'єктивне право) в розглядуваному випадку та суб'єктному складі учасників спірних правовідносин кореспондується зі встановленням державного інтересу та визначенням належного органу, уповноваженого його представляти, є саме матеріально-правовим у розумінні ст.15 Цивільного кодексу України, а не процесуальним аспектом права на звернення з позовною заявою до суду у розумінні ч.4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України. Своєю чергою, у відповідності до вимог п.4 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України вирішення цих питань здійснюється саме в мотивувальній частині рішення, що впливає на подальше визначення можливості задоволення/відмови у задоволенні позовних вимог по суті.

- встановлення обставин початку перебігу та закінчення строку позовної давності (у разі попереднього з'ясування приналежності позивачеві захищуваного суб'єктивного права та наявності факту його порушення визначеним відповідачем) за змістом ч.ч.2-5 ст.267 Цивільного кодексу України також здійснюється виключно у рішенні суду, а не в ухвалі, та впливає на можливість задоволення позовних вимог.

Між тим, апеляційний суд зазначає, що всупереч вищевикладеного, місцевий суд переглядуваною ухвалою взагалі проігнорував вказівки щодо згаданих вище застережень 1, 3, 4 Верховного Суду, викладених в постанові від 26.02.2019р. у справі №913/632/17. Свою чергою, відносно застереження 2 щодо необхідності з'ясування питання у чому саме полягає порушення інтересів держави, зважаючи на те, що прокурором заявлено позов в інтересах держави в особі Міністерства молоді та спорту України, зокрема про визнання недійсним договору від 07.09.2005р., безпідставно оформив свої висновки щодо неналежності Міністерства молоді та спорту України в якості позивача (через відсутність повноважень щодо розпорядженням майном - Льодовим палацом спорту) ухвалою про залишення позову без розгляду. При цьому, всупереч власному висновку про встановлену відсутність відповідних повноважень у визначеного прокурором позивача, місцевий суд наголошує на ненадання прокурором доказів наявності у Міністерства молоді та спорту України таких повноважень - адже недоведеність наявності не повинна ототожнюватися із встановленням відсутності повноважень, яке передбачає саме оцінку в порядку ст.86 Господарського процесуального кодексу України наявних/наданих доказів. Колегія апеляційного суду наголошує, що висновок про неналежність позивача може бути сформульований лише при розгляді справи по суті і винесення рішення відносно заявлених позовних вимог, оскільки неналежність позивача є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Більш того, ототожнення встановленої місцевим судом відсутності у Міністерства молоді та спорту України повноважень з недоведеністю їх наявності прокурором демонструє безпідставне поєднання матеріального та процесуального аспектів права на звернення з позовними вимогами до суду. Наслідком такого ототожнення є неправильне застосування судом ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», адже відсутність обґрунтування не може бути констатовано у розглядуваному випадку, коли прокурор таке обґрунтування навів, але суд, не погоджуючись з ним, спростував його своїми висновками. Дефект процесуальної дієздатності підписанта позову, на який посилався місцевий суд, постановляючи оскаржувану ухвалу (п.1 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України), унеможливлює розгляд питання про обґрунтованість позовних вимог такого підписанта, до якого фактично вдався господарський суд Луганської області, оцінюючи неналежність визначеного прокурором позивача.

Зважаючи на викладене, апеляційний суду дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваної ухвали господарським судом помилково застосовано п.1 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України, що свідчить про незаконність ухвали господарського суду Луганської області від 21.05.2019р. у справі №913/632/17.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області та скасування переглядуваної ухвали господарського суду Луганської області від 21.05.2019р. у справі №913/632/17.

За змістом ст.280 Господарського процесуального кодексу України, такий висновок апеляційного суду має наслідком направлення справи до господарського суду Луганської області для розгляду справи по суті.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, понесені прокурором судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відносяться на рахунок відповідачів - Сєвєродонецької міської ради Луганської області та Публічного акціонерного товариства «РВС Банк», що потрібно врахувати при розподілі судових витрат місцевим судом за результатами розгляду справи по суті.

Таким чином, керуючись ст.ст.4, 5, 44, 53, 129, 226, 269-271, 273, 275, 280, 281, 282, 284, 316 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу господарського суду Луганської області від 21.05.2019 р. у справі № 913/632/17 скасувати.

Справу передати на розгляд господарському суду Луганської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 22.07.2019 р.

Головуючий суддя В.І. Пушай (з окремою думкою)

Суддя Д.О. Попков

Суддя О.О. Радіонова