ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2019 року Справа № 903/239/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. , суддя Крейбух О.Г.

без виклику сторін у справі

розглянувши апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради, м.Володимир-Волинський Волинської області

на рішення Господарського суду Волинської області, ухваленого 13.05.19р. суддею Кравчук А. М. у м.Луцьку

у справі № 903/239/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м.Луцьк

до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради, м.Володимир-Волинський Волинської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Володимир-Волинське управління Державної казначейської служби України у Волинській області, м.Володимир-Волинський Волинської області

про стягнення 172 432 грн. 44 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суд Волинської області від 13.05.2019р. у справі №903/239/19 позов Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Володимир-Волинське управління Державної казначейської служби України у Волинській області, про стягнення 172 432,44грн. - задоволено.

Стягнуто з Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" 172 432,44грн. відшкодування вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговій категорії населення та 2586,49грн. витрат по сплаті судового збору, а всього: 175 018,93грн..

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати повністю та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;

- вказує, що позовні вимоги ПАТ "Укртелеком" про стягнення коштів з Управління соціального захисту населення подані за неналежністю. Свої вимоги ПАТ "Укртелеком" насамперед слід адресувати до установ, в компетенцію яких входять повноваження виділення відповідних коштів на послуги зв`язку. І взагалі, право громадян на пільги стосується лише самих громадян, які з даного питання звертаються до установ соціального захисту населення, які захищають права громадян та визначають право на отримання пільг. Оцінивши ситуацію в державі, користуючись прогалинами в законодавстві, ПАТ "Укртелеком" створив конфліктну ситуацію, а саме якщо кошти не виділені на відшкодування пільг з послуг зв`язку державою, то чи в компетенції ПАТ "Укртелеком" приймати самостійні рішення з надання та відшкодування пільг на такому рівні. В діях ПАТ "Укртелекому" вбачається прямий фінансовий інтерес та матеріальна зацікавленість позивача по справі. Ігноруючи листи-роз`яснення про роботу, яка ведеться з даного питання між Державою і міською владою, ПАТ "Укртелеком" продовжує надсилати управлінню розрахунки та акти звірки. Просто вимагати в будь-який спосіб кошти за надані пільги, за якими ніхто не звертався (договір управління з ПАТ "Укртелеком" не укладався, заяви від пільговиків не надходили), поставивши відповідача, міську раду перед фактом, незаконно. Питання надання пільг з послуг зв`язку протягом 2018 року було не до кінця вирішеним на державному рівні. Вказує не та, що управління соціального захисту населення, підзвітне та підконтрольне виконавчому комітету на місцевому рівні, не може вирішувати питання державного рівня;

- зазначає, що листом Міністерства фінансів України №9010-03-21/10329 від 14.04.2017р. було роз`яснено, що в умовах поглиблення децентралізації влади та розширення повноважень органів місцевого самоврядування місцеві органи виконавчої влади, які володіють ситуацією на місцях та можуть оперативно впливати на її зміну, які володіють ситуацією на місцях та можуть оперативно впливати на її зміну, мають можливість самостійно визначати обсяг надання пільгових послуг, забезпечуючи при цьому, контроль за ефективними і цільовим використанням коштів на цю мету. Таким чином, питання забезпечення надання пільг з послуг зв`язку окремим категоріям громадян за рахунок коштів місцевих бюджетів має розглядатися відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування;

- вказує, що Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради неодноразово надсилався бюджетний запит на Бюджетну комісію з проханням виділити кошти з місцевого бюджету для відшкодування пільг з послуг зв`язку для вирішення питань забезпечення населення пільгами згідно чинного законодавства. Проте, у зв`язку з браком вільних залишків у місцевому бюджеті, рішення по даному питанню не було підтримано членами постійної депутатської комісії, а рішення про місцевий бюджет приймається виключно міською радою. Відповідно п.3 ст.23 Господарського кодексу України правові акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, прийняті в межах їх повноважень, є обов`язковими для виконання усіма учасниками господарських відносин, які розташовані або здійснюють свою діяльність на відповідній території;

- покликається на те, що відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, передбачених ст.11 цього Кодексу. Тому, виходячи з норм чинного законодавства та сучасної практики, можна визначити, що одним з основних підстав виникнення зобов`язаннь є правочини. Враховуючи те, що договір на відшкодування пільг ПАТ "Укртелеком" з Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир - Волинської міської ради не укладався протягом 2018р. відповідна інформація про кількість та статус пільговиків позивачу не надавалась, розрахунки і акти звірки не приймалися, а тому ПАТ "Укртелеком" займається самочинством і стверджує що може надавати пільги без укладення відповідного договору хоча згідно п.1 ст.11 Закону України "Про телекомунікації" взаємодія операторів телекомунікацій з органами державної влади та органами місцевого самоврядування стосовно отримання телекомунікаційних послуг здійснюється на договірних засадах відповідно до законодавства України. Також, судом першої інстанції не було прийнято до уваги те що позивачем не підтверджена сума стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги, пільгових категорій громадян так як в розрахунках поданих до матеріалів справи (позивачем) а саме "Розрахунок заборгованості за надані телекомунікаційні послуги"; "копій актів звірки", а також "Розрахунків видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг» вказує категорію пільги "Багатодітні сім`ї", "Учасник війни" пільги яким з 01.07.2015р. надаються з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, який передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. №389;

- вказує про те, що як надавалася пільга на послуги зв`язку протягом 2018 року ПАТ "Укртелеком" і чи мають дані особи право неї - нікому не відомо, тому згідно яких підстав було визначено коло осіб які отримали пільги і чи законно вони отримані. ПАТ "Укртелеком" протягом 2017 та 2018 років надсилає на адресу управління матеріали, з вимогою їх перевірки та відшкодування пільг з послуг зв`язку. Управління, в свою чергу, доступно та зрозуміло, керуючись чинним законодавством та наділеними повноваженнями повертає матеріали з поясненнями причин неможливості здійснити такі відшкодування. В свою чергу складається таке враження що ПАТ "Укртелеком" має намір отримати кошти, і для них не важливо в який саме спосіб це має бути. Управління є заручником даної ситуації, так як керується лише чинним законодавством і не вирішуємо питання, які виходять за межі нашої компетенції, адже позивач по справі належним чином був повідомлений про ситуацію в Державі і про те, що управління не мало підстав на той час проводити відшкодування пільг з послуги зв`язку.

Листом Північно - західного апеляційного господарського суду №903/239/19/2430/19 від 30.05.2019р. матеріали справи №903/239/19 витребувано з Господарського суду Волинської області.

07.06.2019р. до Північно - західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №903/239/19.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 10.06.2019р. відмовлено в задоволенні клопотання Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради на рішення Господарського суд Волинської області від 13.05.2019р. у справі №903/239/19 залишено без руху та встановлено скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги та надання суду відповідних доказів.

24.06.2019р. на електронну адресу та на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради на виконання ухвали Північно - західного апеляційного господарського суду від 10.06.2019р. надійшла заява з додатками, зокрема, із платіжним дорученням від 19.06.2019р. №215 про сплату судового збору в сумі 1293,24грн..

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 26.06.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради на рішення Господарського суду Волинської області від 13.05.2019р. у справі №903/239/19, ухвалено розглянути апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради на рішення Господарського суд Волинської області від 13.05.2019р. у справі №903/239/19 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження та запропоновано позивачу та третій особі подати до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в порядку ст.263 ГПК України протягом 10 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, тощо.

08.07.2019р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Володимир-Волинського управління Державної казначейської служби України у Волинській області надійшли письмові пояснення від 04.07.2019р. №02-02/1249 по справі, у яких зокрема, зазначено про те, що відповідно до ст.43 Бюджетного кодексу України та Положення про Володимир-Волинське управління Державної казначейської служби України Волинської області, затвердженого Наказом Державної казначейської служби України від 21.11.2011р. №108, основним завданням Володимир-Волинського управління Казначейства є реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Органи казначейства здійснюють розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів.

Здійснення платежів відповідно до взятих бюджетних зобов`язань передбачено ст49 Кодексу. Розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов`язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу Казначейства, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством.

Зобов`язання розпорядників та одержувачів коштів державного бюджету реєструються органами Казначейства за процедурами, регламентованими Порядком реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012р. №309 (далі - Порядок №309).

Відповідно до п.2.2 Порядку №309, розпорядники бюджетних коштів протягом 7 робочих днів з дати взяття бюджетного зобов`язання подають до відповідного органу Казначейства Реєстр бюджетних зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів за формою згідно з додатком 1 (далі - Реєстр) на паперових (у двох примірниках) та електронних носіях і оригінали документів або їх копії, засвідчені в установленому порядку, що підтверджують факт узяття бюджетного зобов`язання.

Органи Державної казначейської служби України здійснюють платежі на підставі платіжних доручень розпорядників та одержувачів бюджетних коштів за наявності в обліку відповідного бюджетного зобов`язання та фінансового зобов`язання у межах залишків коштів на рахунках розпорядників та одержувачів бюджетних коштів за відповідними кодами економічної класифікації видатків та класифікації кредитування бюджету.

Таким чином, реєстрація зобов`язань розпорядників та одержувачів бюджетних коштів на підставі договорів, укладених в усній формі, органами Казначейства не здійснюється.

Відповідно за даними звітності станом на 01.07.2019р. по Управлінню соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради відсутня прострочена кредиторська заборгованість за надані телекомунікаційні послуги громадянам, які відповідно до Законодавства України отримують їх на пільгових умовах.

12.07.2019р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" надійшов письмовий відзив від 11.07.2019р. №119-13-31/19 на апеляційну скаргу, в якому заперечило проти її доводів, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Покликається на те, що згідно Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" (позивач), як оператор телекомунікацій у своїй діяльності керується нормами діючого законодавства, зокрема Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, та вище зазначеними нормами Законів України "Про телекомунікації" від 18.11.2003р. №1280-ІV, Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України 11.04.2012р. №295. Разом з тим, зобов`язання ПАТ "Укртелеком" надавати телекомунікаційні послуги пільговим категоріям, кореспондується з обов`язком органів місцевого самоврядування здійснювати оплату послуг, які надаються на пільгових умовах.

Відповідно до підпункту 20-4 ст. 91 Бюджетного кодексу України передбачені пільги з послуг зв`язку та передбачені законодавством пільги. Вказані норми передбачають, що пільгове надання послуг зв`язку фінансується за рахунок видатків місцевих бюджетів будь-якого рівня шляхом визначення у відповідному місцевому бюджеті коштів.

Згідно ст. 70 Бюджетного кодексу України видатки та кредитування місцевих бюджетів включають бюджетні призначення, встановлені рішенням про місцевий бюджет, на конкретні цілі, пов`язані з реалізацією програм та заходів згідно із статтями 89-91 цього Кодексу. Також відповідно до положень ч.1 ст.61 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (Закон) органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України.

Частина 1 ст.66 Закону ставить вимогу до місцевих бюджетів, в частині, що місцеві бюджети мають бути достатніми для забезпечення виконання органами місцевого самоврядування наданих їм законом повноважень та забезпечення населення послугами не нижче рівня мінімальних соціальних потреб. Пільги що передбачені положення ст.63 Законом України "Про телекомунікації" належать до загальнодоступних послуг та входять до групи мінімальних соціальних потреб.

Згідно п.3 постанови Кабінету Міністрів України "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" від 29.01.2003р. №117 Міністерство соціальної політики подає інформацію, що міститься в Реєстрі, центральним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування для забезпечення надання пільг особам, які мають на них.

Відповідно до п.3 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги затвердженого постановою КМУ від 29.01.2003 р. №117 (надалі Положення), управління праці та соціального захисту населення організовують збирання, систематизацію і зберігання інформації та забезпечують її автоматичне використання для контролю за відомостями, які подаються підприємствами, що надають послуги, для розрахунків за них.

У відповідності до пунктів 10, 11 Положення підприємства та організації , що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга". Що зроблено в нашому випадку, однак ігнорувалося відповідачем.

Згідно зазначеного Положення відповідач зобов`язаний був:

- щомісяця звіряти інформацію, що міститься в автоматизованому Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не проводити розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації;

- після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги , скласти реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою "5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою "7- пільга", акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3- пільга";

- до 15 числа подавати фінансовим органам районних у містах держадміністрацій, виконавчих органів міських рад, акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга".

Вказані норми скаржником не виконувалися не підписувалися акти звірки, не розглядалися та не оброблялися належним чином розрахунки, які надавалися позивачем. Також, скаржник ігнорує як документи пов`язані з наданням послуг пільговій категорії осіб, які надсилаються йому так і чинне законодавство України , яке зобов`язує їх приймати.

Просить суд рішення Господарського суду Волинської області від 13.05.2019р. у справі №903/239/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, за період з січня по грудень 2018 року Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Волинської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" надавало послуги пільговій категорії громадян, які підлягають під дії Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про охорону дитинства" на загальну суму 172 432,44грн., про що свдчать розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з нарахуванням пільг форми № 2-пільга, актами звіряння розрахунків за надані послуги, на які надаються пільги, між ВАТ "Укртелеком" та головним розпорядником коштів місцевого бюджету Управлінням соціального захисту населення Виконкому Володимир-Волинської міської ради (а.с.13-250, т.1, а.с.1-89, т.2).

Міністерство фінансів України листом №09010-03-16/6857 від 16.03.2017р. повідомило Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", що відшкодування витрат за надання пільг з оплати послуг окремим категоріям громадян має розглядатися місцевими органами виконавчої влади за рахунок виділених з місцевого бюджету коштів на цю мету (а.с.90, т.2).

Надалі, Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Волинської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" направило Управлінню соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з нарахуванням пільг форми №2-пільга та акти звіряння з сумою заборгованості, що підтверджується описами вкладень та повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.46, 75, 103, 131, 159, 187, 213 239, т.1, а.с.14, 39, 64, 89, т.2).

Однак, Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради відшкодування пільг з телекомунікаційних послуг у 2018 році не здійснило, акти звірки, надіслані позивачем, не підписало, заперечень не надало.

За вказаних обставин, Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Волинської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради про стягнення 172 432,44грн..

Обґрунтовуючи позовну заяву, Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Волинської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" посилається на невиконання Управлінням соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради зобов`язань по оплаті наданих телекомунікаційних послуг пільговій категорії осіб.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 02.04.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №903/239/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Володимир-Волинське управління Державної казначейської служби України у Волинській області, тощо.

18.04.2019р. до Господарського суду Волинської області від Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради надійшов письмовий відзив №1186 від 15.04.2019, згідно якого позовні вимоги заперечує. Вказує, що запити відносно кількості осіб, які мають право на пільги, ПАТ "Укртелеком" не надсилало, а отже позивач не має достовірних даних щодо прав громадян на отримання пільг. Між сторонами існували тривалі договірні відносини щодо компенсації пільг за надані телекомунікаційні послуги до 31.12.2015р.. Однак згідно п.61 договору №30/15-30 від 02.01.2015р. термін дії закінчився 31.12.2015р., випадки його пролонгації на наступний рік умовами договору не передбачено. Нові договори за період з 2016-2018рр. не укладались. Вказує, що держава не монетизує пільги і не скасовує їх, а перекладає їх фінансування на місцеві бюджети без надання необхідних коштів. Додаткові джерела надходжень, нормативи відрахувань по окремих податках та зборах протягом 2018 року не збільшилися, тому кошти для фінансування податків за надані пільги з послуг зв`язку відсутні. Надісланий бюджетний запит з проханням виділити відповідні кошти залишився без задоволення. Крім того, з матеріалів справи не вбачається надання пільг фізичним особам, які дійсно мають право на отримання даних пільг.

Володимир-Волинське управління Державної казначейської служби України у Волинській області у поясненнях від 18.04.2019 покликається на те, що згідно з даними звітності станом на 01.04.2019р. по Управлінню соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради відсутня прострочена кредиторська заборгованість за надані телекомунікаційні послуги громадянам, які отримують їх на пільгових умовах.

У відповіді від 25.04.2019 №72-13-31/19 на відзив Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Волинської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" звертає увагу на те, що Управлінням соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради вимоги Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою КМУ від 29.01.2003р. №117, не виконував, акти звірки не підписував, надані позивачем розрахунки не розглядались та не оброблялись. Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради ігнорує документи, пов`язані з наданням послуг пільговій категорії осіб, які надсилаються йому та чинне законодавство України, яке зобов`язує їх приймати.

Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради у запереченнях №1811 від 06.05.2019 на відповідь на відзив позовні вимоги заперечує, оскільки строк дії спірного договору закінчився 31.12.2015р., його пролонгація не передбачена. Сума стягнення позивачем належним чином не підтверджена.

Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Волинської області від 13.05.2019р. у справі №903/239/19 позов задоволено.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", „Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус", "Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про прокуратуру" передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв`язку (телекомунікаційні послуги).

Відповідно до п.3 ст.63 Закону України "Про телекомунікації" та п.63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. №295 (далі - Правила), споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Закон України "Про телекомунікації" та Правила не передбачають жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

Вказані положення законодавства закріплюють реалізацію державних соціальних гарантій певним категоріям громадян; визначеному законодавчо обов`язку оператора телекомунікаційних послуг надавати послуги зв`язку тим категоріям громадян, які мають установлені законодавством пільги з їх оплати, відповідає обов`язок держави в особі її органів відшкодувати вартість наданих послуг суб`єкту господарювання, який їх надає.

Згідно з ч.6 ст.48 Бюджетного Кодексу України, бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

За змістом підпункту "б" пункту 4 ч.1 ст.89 та ст.102 Бюджетного Кодексу України до видатків місцевих бюджетів належать видатки на відшкодування вартості послуг зв`язку, які надані тим категоріям громадян, яким державою надані пільги з їх оплати, що здійснюється за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до чинного законодавства України ПАТ "Укртелеком" надає послуги зв`язку на пільгових умовах категоріям громадян, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

На виконання вимог ст.102 Бюджетного Кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету та встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. №117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги", а також здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги (пункт 2 Порядку).

Згідно з п.3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Відповідно до п.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. №117, підприємства та організації, які надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга". Дане правило позивач виконав, що підтверджується доказами направлення розрахунків.

Уповноважений орган щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не проводить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації (п.11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги).

Матеріали справи свідчать, що на виконання вимог Законів України Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Волинської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" надано телекомунікаційні послуги на пільгових умовах за період з 01.01.2018р. по 31.12.2018р., зокрема: січень 2018р. 14 901,04грн.; лютий 2018р. 14667,08грн.; березень 2018р. 14 294,78грн.; квітень 2018р. 14 138,67грн.; травень 2018р. 16 080,16грн.; червень 2018р. 14 404,22грн.; липень 2018р. 13 909,56грн.; серпень 2018р. 13 772,39грн.; вересень 2018р. 13 643,08грн.; жовтень 2018р. 13 291,29грн.; листопад 2018р. 14 899,26грн.; грудень 2018р. 14 430,91грн., всього на загальну суму 172 432,44грн., що підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг.

Однак, відповідач оплату витрат позивача, пов`язаних із наданням пільг у вказаний період не провів, у зв`язку з чим його заборгованість становить 172 432,44грн..

Доказів на підтвердження зворотнього матеріали справи не містять.

Водночас, позивачем на адресу відповідача були надіслані розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг (ф.№2-пільга), та акти звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги (ф.№3-пільга), що підтверджується описами вкладень до цінних листів з повідомленнями про вручення.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем доказів виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не надано, як і не надано доказів вчинення дій, передбачених п.11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги.

За вказаних обставин, між сторонами виникли правовідносини з надання послуг зв`язку окремим категоріям населення на пільговій основі, у яких відповідач як розпорядник відповідних коштів зобов`язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

При цьому, чинне законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов`язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України.

Отже, відповідач є розпорядником коштів місцевого бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, а тому на підставі вищезазначених норм законодавства відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, має здійснюватись відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.509, ч.ч.3 та 4 ст.11 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Позивач є суб`єктом господарювання, який надає телекомунікаційні послуги споживачам, метою діяльності якого як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до ч.2 ст.3 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Таким чином у позивача виникло цивільне право на відшкодування вартості послуг зв`язку, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а у відповідача як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - цивільний обов`язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша ст.167 ЦК України); по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст.170 ЦК України).

Також, слід зазначити, що п.14 Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України" від 20.12.2016р. №1789-VIII, ч.1 ст.91 Бюджетного кодексу України було доповнено пунктом 204, зокрема:

До видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; ветеранам праці; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали інвалідами під час проходження військової служби; інвалідам, дітям-інвалідам та особам, які супроводжують інвалідів I групи або дітей-інвалідів (не більше одного супроводжуючого); реабілітованим громадянам, які стали інвалідами внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сімом, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім`ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування.

Таким чином, враховуючи п.204 ст.91 Бюджетного кодексу України, п.3 Порядку №256, слід дійти висновку, що відповідач має законодавчо встановлений обов`язок по відшкодуванню або фінансуванню пільг з послуг зв`язку.

При цьому, доводи відповідача щодо неможливості здійснення виплат позивачу по компенсації витрат для надання пільг з оплати телекомунікаційних послуг та інших пільг окремим категоріям громадян зводяться до відсутності бюджетних асигнувань для таких виплат та відсутності підписаного між сторонами договору.

Частиною 2 ст.218 ГК України та ст.617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002р. №5-рп/2002, від 17.03.2004р. №7-рп/2004, від 01.12.2004р. №20-рп/2004, від 09.07.2007р. №6-рп/2007).

Зокрема, у Рішенні від 09.07.2007р. №6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006р. №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а саме, у справі "Кечко проти України" (заява №63134/00), ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

В рішеннях ЄСПЛ від 18.10.2005р. у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та від 30.11.2004р. у справі "Бакалов проти України" також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).

Слід зазначити, що чинним законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов`язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається у відповідності до вимог Законів України.

Згідно п.3 ст.63 Закону України "Про телекомунікації", телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Отже надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян є обов`язком позивача.

У відповідності до п.3, 10, 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. №117, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи): 1) організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю відомостей, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги, і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей; 2) ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1 - пільга", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків; 3) вносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги; 4) надають консультації пільговикам, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організаціям, що надають послуги.

Підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга". Уповноважений орган щомісяця: 1) звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації; 2) після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою "5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою "7-пільга"; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга"; 3) до 15 числа подає: фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою "3-пільга"; Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій звіти згідно з формами "4-пільга" та "6-пільга".

З наведеного вбачається, що до компетенції відповідача належить забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення на території Володимир-Волинського району Волинської області, і саме відповідач зобов`язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно із чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

Водночас, слід також звернути увагу на те, що не визначення порядку відшкодування різниці вартості послуг зв`язку на пільгових умовах проти повної вартості є непропорційним втручанням держави у право власності позивача непорушність якого гарантується Конституцією України та Конвенцією "Про захист прав людини і основоположних свобод".

В свою чергу, держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Аналогічні правові позиції наведені у постановах Верховного Суду від 06.06.2018р. у справі №911/1541/17, від 17.04.2018р. у справі №906/621/17, від 05.07.2018р. у справі №904/7478/17, тощо.

Крім того, телекомунікаційні послуги на пільгових умовах позивачем надавались не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього, про що зазначалось вище. Як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач у справі, в силу закону зобов`язаний відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних коштів ці витрати.

Таким чином, відповідач відповідає за своїми зобов`язаннями, які виникли безпосередньо із закону, і така відповідальність не може ставитися в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

За вказаних обставин та встановлений судом факт наявності обов`язку відповідача відносно відшкодування наданих позивачем послуг пільговим категоріям осіб (за законом) та підтверджений розмір вказаних відшкодувань свідчать про відсутність підстав до невиконання відповідачем відповідного обов`язку.

Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності, а також встановлені судом обставини, відсутність доказів сплати відповідачем витрат на надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям споживачів, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з вірним висновком місцевого господарського суду про те, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 172432,44грн..

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, рішення Господарського суд Волинської області від 13.05.2019р. у справі №903/239/19 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради - без задоволення.

Керуючись ст.ст.129, 247-252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради, м.Володимир-Волинський Волинської області залишити без задоволення, а рішення Господарського суд Волинської області від 13.05.2019р. у справі №903/239/19 - без змін.

2. Справу №903/239/19 повернути до Господарського суду Волинської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складений "19" липня 2019 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Крейбух О.Г.