ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/16338/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Браславець Ю.Ю.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 23.05.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду м. Києва від 03.09.2018 (повний текст складено 13.09.2018)

у справі № 910/16338/17 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (відповідач 1)

Компанії "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES" (відповідач 2)

про визнання договору недійсним

В судовому засіданні 23.05.2019 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", Компанії "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES" про визнання недійсним договору № від 12.09.2016 про закупівлю послуг щодо технічного випробування й аналізування (Послуги з технічних випробувань (Внутрішньотрубне діагностування магістральних газопроводів))", Лот № 1: "Послуги щодо технічного випробування й аналізування (Послуги з технічних випробувань (Внутрішньотрубне діагностування магістральних газопроводів ДУ1400))", укладений між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" та Компанією "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES".

Позов обґрунтований тим, що спірний договір укладений з порушенням вимог ст. 13 Закону України "Про міжнародне приватне право", п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.8 Інструкції та ст. 54 Консульського Статуту, у зв`язку з чим підлягає визнанню недійсним у порядку, передбаченому ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду м. Києва від 03.09.2018 у справі №910/16338/17 в позові відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач, не свідчать про наявність у нього порушеного суб`єктивного права з боку відповідачів.

Оскільки, позивач не є стороною оспорюваного Договору, ним не доведено, що порушуються його права та охоронювані законом інтереси.

В свою чергу, Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (у відповідності до власного статуту (пункти 2.2, 2.5, 2.6, 2.8)) діє як самостійний господарюючий суб`єкт, має право від свого імені набувати майнових та немайнових прав, нести зобов`язання, бути позивачем та відповідачем в суді, може вчиняти будь-які правочини, не заборонені законодавством; втручання органів державної влади або місцевого самоврядування у діяльність товариства не допускаються, крім випадків, прямо передбачених законами України.

Відповідач-1 за захистом свого порушеного права (за умови його наявності) до суду з моменту укладення оспорюваного правочину (12.09.2016) не звертався.

Акціонери не відповідають за зобов`язаннями товариства і несуть лише ризик збитків, пов`язаних із діяльністю Товариства, у межах вартості акцій, що їм належать (п. 4.6 статуту відповідача-1).

Позивачем не вказано наявності ризику у нього, як акціонера відповідача-1, понести збитки від оспорюваного правочину, враховуючи, що доказів виконання такого правочину (оплати грошових коштів, надання послуг) сторонами до матеріалів справи не подано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач 28.09.2018 звернувся до місцевого господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в оскаржуваному рішенні обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права (ст.ст. 15, 215, 216 ЦК України).

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі:

- суд неправильно тлумачить норми закону, а саме ст.ст. 215, 216 ЦК України;

- кожен учасник справи має у ній свій особистий інтерес і позивач звернувся за захистом власних інтересів, а не з метою представництва інтересів відповідача - 1, право на судовий розгляд кожна особа реалізує на свій власний розсуд і реалізація чи не реалізація відповідачем такого права не має будь - якого причинно - наслідкового зв`язку з вимогами позивача про захист своїх інтересів;

- суд ототожнив поняття «охоронюваний законом/законний інтерес» та «право», що призвело до прийняття незаконного рішення;

- позивач вбачає настання негативних для себе наслідків у разі реалізації спірного договору, відтак позовні вимоги спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який сторони мали до вчинення правочину, отже позивачем було обрано належний та ефективний спосіб захисту своїх прав.

Доводи та інших учасників справи

У письмових поясненнях представник відповідача - 1 зазначає, що за результатами аналізу довіреності, наданої Компанією "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES" в складі тендерної пропозиції, на підставі якої укладено спірний договір, вбачається відсутність відповідних реквізитів, станом на дату подання даних пояснень (04.04.2019) роботи, згідно договору № від 12.09.2016 про закупівлю послуг щодо технічного випробування й аналізування не розпочато, додаткові угоди з Компанією "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES" не укладались, фінансово - господарські операції не здійснювались, конклюдентні дії щодо виконання договору сторонами не здійснювались, акти приймання - передачі послуг відсутні.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача 31.10.2018 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" повернуто заявнику на підставі п.1 ч.5 ст.260 ГПК України.

14.11.2018 апеляційну скаргу Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подано повторно.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу Скрипці І.М.) апеляційну скаргу позивача 21.11.2018 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 поновлено позивачу строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 24.01.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2019 розгляд справи відкладено на 28.02.2019, приймаючи до уваги неявку представника відповідача 2.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2019 відкладено розгляд справи на 04.04.2019, приймаючи до уваги неявку представника відповідача 2.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2019 оголошено перерву у справі до 23.04.2019, враховуючи необхідність додаткового з`ясування обставин справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019, у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Іоннікова І.А., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 задоволено заяву судді Іоннікової І.А. про самовідвід у справі, матеріали справи передано на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2019, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Чорногуз М.Г., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2019 відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 23.05.2019.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизовано зміни складу колегії суддів від 22.05.2019, у зв`язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г. на навчанні з 17.05.2019 по 24.05.2019 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2019 відкрито апеляційне провадження, зазначено, що розгляд справи відбудеться у призначений час 23.05.2019.

Явка представників сторін

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 23.05.2019 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Представник відповідача - 1 в судовому засіданні апеляційної інстанції 23.05.2019 просив врахувати письмові пояснення, надані ним до матеріалів справи, судові витрати покласти на відповідача - 2.

Представник відповідача - 2 в судове засідання апеляційної інстанції 23.05.2019 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини його неявки суду невідомі.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника відповідача - 2 обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

25 березня 2016 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" оприлюднено на веб - порталі уповноваженого органу у сфері державних закупівель (tender.me.gov.ua) оголошення №086083 (бюлетень №58 від 25.03.2016) про проведення закупівлі послуг (відкритих торгів) щодо технічного випробування й аналізування (Послуги з випробувань (внутрішньо трубне діагностування магістральних газопроводів) за лотами:

Лот №1. "Послуги щодо технічного випробування й аналізування (Послуги з випробувань (Внутрішньотрубне діагностування магістральних газопроводів ДУ 1400))";

Лот №2. "Послуги щодо технічного випробування й аналізування (Послуги з випробувань (Внутрішньотрубне діагностування магістральних газопроводів ДУ 1200))";

Лот №3. "Послуги щодо технічного випробування й аналізування (Послуги з випробувань (Внутрішньотрубне діагностування магістральних газопроводів ДУ 1000))";

Лот №4. "Послуги щодо технічного випробування й аналізування (Послуги з випробувань (Внутрішньотрубне діагностування магістральних газопроводів ДУ 800, ДУ 700, ДУ 500))";

02 червня 2016 відбулось розкриття пропозицій конкурсних торгів та 02 липня 2016 за результатами їх оцінки переможцем закупівлі по усім чотирьом лотами визнано Компанію "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES" (надалі відповідач -2) та акцептовано пропозицію останньої.

12 вересня 2016 за результатом проведеної процедури закупівлі між відповідачем-2 та позивачем було підписано договори закупівлі послуг за лотами №1 та №4, а саме: договір про закупівлю послуг № (лот №1); договір про закупівлю послуг № (лот №4).

Судом першої інстанції встановлено, що компанія відповідача-2 зареєстрована та знаходиться у Об`єднаних Арабських Еміратах відповідно до відомостей, зазначених у тексті договору та відкритих відомостей, розміщених на офіційному вебсайті Торгово промислової палати Абу - Дабі (Abu Dhabi Chamber of Commerce Industry, http:abudhabichamber.ae).

Відповідно до п. 9.1. Договору про закупівлю послуг № (лот №1), правом, яке регулює оспорюваний Договір, сторони визначили законодавство України.

Як вбачається з оспорюваного Договору, його підписано від імені Компанії Відповідача-2 ОСОБА_1 , управляючим директором, на підставі довіреності від 12.05.2016 №1239380.

З перекладу тексту Довіреності від 12.05.2016 №1239380 (підпис перекладача посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Трегубенко О.С. реєстраційна дія №1729), Довіреність видана судовим департаментом Управління судової влади у Об`єднаних Арабських Еміратах.

Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" вважає, щодо Договір про закупівлю послуг від 12.09.2016 № підлягає визнанню недійсним з огляду на те, що останній було підписано з боку компанії відповідача-2 особою, повноваження якої діяти від імені Компанії не підтверджені належним чином у порядку діючого законодавства.

Позивач вважає, що спірний Договір укладений з порушенням вимог ст. 13 Закону України "Про міжнародне приватне право", п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.8 Інструкції та ст. 54 Консульського Статуту, у зв`язку з чим підлягає визнанню недійсним у порядку ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач, не свідчать про наявність у нього порушеного суб`єктивного права з боку відповідачів, оскільки позивач не є стороною оспорюваного Договору, ним не доведено, що порушуються його права та охоронювані законом інтереси.

В свою чергу, Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (у відповідності до власного статуту (пункти 2.2, 2.5, 2.6, 2.8)) діє як самостійний господарюючий суб`єкт, має право від свого імені набувати майнових та немайнових прав, нести зобов`язання, бути позивачем та відповідачем в суді, може вчиняти будь-які правочини, не заборонені законодавством; втручання органів державної влади або місцевого самоврядування у діяльність товариства не допускаються, крім випадків, прямо передбачених законами України.

Відповідач-1 за захистом свого порушеного права (за умови його наявності) до суду з моменту укладення оспорюваного правочину (12.09.2016.) не звертався.

Акціонери не відповідають за зобов`язаннями товариства і несуть лише ризик збитків, пов`язаних із діяльністю Товариства, у межах вартості акцій, що їм належать (п. 4.6 статуту відповідача-1).

Позивачем не вказано наявності ризику у нього, як акціонера відповідача-1, понести збитки від оспорюваного правочину, враховуючи, що доказів виконання такого правочину (оплати грошових коштів, надання послуг) сторонами до матеріалів справи не подано.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 25.12.1997 № 9-зп частини 1 статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист.

Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на ефективний засіб юридичного захисту та заборона дискримінації передбачені статтями 13, 14 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", згідно яких кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження та користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 №15-рп/2002 положення частини 2 статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий захист.

За змістом статей 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Таким чином, право позивача обрати такий спосіб захисту свого порушеного права як визнання недійсним правочину, стороною якого він не є, залежить від того, чи порушеного таким правочином його право. У випадку встановлення такого порушення, визнання правочину недійсним є способом захисту порушеного права позивача, котрий він може обирати на власний розсуд (стаття 20 ЦК України).

В обґрунтування звернення з даним позовом до суду позивачем зазначено, що Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» є єдиним засновником і одноосібним акціонером Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», що закріплено в п. 4.1 Статуту ПАТ «Укртрансгаз».

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонер товариства має право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів, отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства, отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства. Акціонери - власники простих акцій товариства можуть мати й інші права, передбачені актами законодавства та статутом акціонерного товариства.

Так, частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (аналогічна норма права закріплена статтею 20 Господарського кодексу України).

За змістом положень указаних норм права суд, шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

Згідно із частинами 1 та 4 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, Заява 28924/04) констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 № 18-рп/2004 у справі № 1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦК України (справа про охоронюваний законом інтерес) поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Судовому захисту підлягає лише законний інтерес, тобто легітимне прагнення особи до того, що не заборонено законом, враховуючи в сукупності як юридичну, так і фактичну (соціальну) можливість в межах сфери правового регулювання отримати у користування конкретне матеріальне або нематеріальне благо.

Відповідно до п.1.1 ст. 1 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз" засноване НАК "Нафтогаз України" відповідно до рішення установчих зборів від 25.12.2012 на виконання наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 18.07.2012 №530 "Про реорганізацію Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 №360-р "Про реорганізації дочірніх компаній Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

ПАТ "Укртрансгаз" створене внаслідок реорганізації Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" шляхом перетворення в акціонерне товариство та є правонаступником всіх її майнових прав та обов`язків.

Приписами п. 4.1 ст. 4 Статуту встановлено, що засновником та одноосібним акціонером товариства є НАК "Нафтогаз України".

Пунктом 10.1 ст. 10 Статуту визначено, що органами, які здійснюють управління товариством є: Загальні збори акціонерів - вищий орган товариства; Правління - колегіальний виконавчий орган, який здійснює управління поточною діяльністю товариства відповідно до цього статуту, внутрішніх документів товариства та вимог чинного законодавства України.

Крім того, Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» входить до групи підприємств, що контролюються позивачем, та його звітність включається до консолідованої звітності Групи Нафтогаз (п. 1.2 статуту ПАТ «Укртрансгаз», відтак результати господарської діяльності Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» впливають на прибуток Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Отже, позивач зацікавлений в ефективному здійсненні відповідачем - 1 господарської діяльності, стабільності та прибутковості відповідача - 1, отриманні від нього дивідендів, максимілізації його прибутку та прирості ринкової вартості частки, отриманні відповідної частки у разі ліквідації відповідача - 1, у здійсненні відповідачем - 1 затвердженого позивачем фінансового плану (бюджету), бізнес-плану, інвестиційної програми Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз».

Позивач, як суб`єкт господарювання державного сектору економіки, має визначені законодавством України обов`язки перед державою щодо сплати дивідендів, податків та інших платежів.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», як засновник і одноосібний акціонер Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» має охоронюваний законом інтерес у дотриманні ПАТ «Укртрансгаз» норм національного законодавства України, у ефективному здійсненні ПАТ «Укртрансгаз» господарської діяльності та, як наслідок у покращенні фінансових показників товариства. Цей охоронюваний законом інтерес співвідноситься з правами Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на участь в управлінні товариством та на отримання дивідендів.

Як вже зазначалось, 12 вересня 2016 за результатом проведеної процедури закупівлі між Відповідачем-2 та Відповідачем-1 було підписано договори закупівлі послуг за лотами №1 та №4, а саме: договір про закупівлю послуг № (лот №1); договір про закупівлю послуг № (лот №4).

У відповідності до п.п. 4, 17 ч.1 ст.1 Закону України "Про здійснення державних закупівель" договір про закупівлю - це договір, який укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари; органом оскарження є Антимонопольний комітет України.

Відповідно до ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини між юридичними особами вчиняються у письмовій формі.

Однією з основних вимог до вчинення правочину, дотримання якої є обов`язковою умовою для його дійсності, є те, що особа, яка вчиняє такий правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203 ЦК України).

Стаття 207 ЦК України передбачає вимоги до письмової форми правочину. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені.

Як вбачається з оспорюваного правочину, останній від імені Компанії "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES" підписаний ОСОБА_1 , як її представником, на підставі довіреності №1239380 від 12.05.2016.

Порядок видачі, строк дії, припинення та наслідки припинення довіреності визначаються правом держави, у якій видана довіреність, відповідно до ст. 34 Закону України «Про міжнародне приватне право», тобто у даному випадку законодавством Об`єднаних Арабських Еміратів.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав, у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Наразі, чинне законодавство України, або Міжнародні договори, укладені за участю України, не містять умов визнання дійсними документів, виданих уповноваженими органами Об`єднаних Арабських Еміратів, аніж ті, що встановлені ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Об`єднані Арабські Емірати не є учасником Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (Гаазька конвенція, 1961 рік).

Таким чином, враховуючи, що довіреність була видана уповноваженим органом іноземної держави - департаментом Управління судової влади Об`єднаних Арабських Еміратів, у Компанії "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES" виник обов`язок щодо легалізації такої довіреності на території України у визначеному законодавством України порядку, що відповідно здійснено не було.

Порядок такої легалізації з метою забезпечення можливості використання довіреності на території України Компанією "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES" визначено Інструцією про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном (далі Інструкція), затвердженою наказом Міністерства закордонних справ від 04.06.2002 № 113 та Консульським статутом України, затвердженим Указом Президента України від 02.04.1994 №127/94.

Відповідно до п. 1.1. розділу 1 Інструкції, ця Інструкція встановлює порядок учинення консульської легалізації офіційних документів, складених за участю органів державної влади та органів місцевого самоврядування, або таких, що від них виходять, як на території України, так і за кордоном.

Порядок консульської легалізації офіційних документів установлюється Віденською конвенцією "Про консульські зносини" 1963 року, міжнародними договорами та чинним законодавством України, а також цією Інструкцією.

Консульська легалізація офіційних документів - це процедура підтвердження дійсності оригіналів офіційних документів або засвідчення справжності підписів посадових осіб, уповноважених засвідчувати підписи на документах, а також дійсності відбитків штампів, печаток, якими скріплено документ. При цьому консул не несе відповідальності за зміст документа (п.1.2 розділу 1 Інструкції).

Легалізація в установленому порядку документа надає йому право на існування в міжнародному обігу (п.1.3 розділу 1 Інструкції).

Відповідно до приписів ст. 54 Консульського статуту України консул легалізує документи і акти, складені за участю властей консульського округу, або такі, що виходять від цих властей.

Органи України приймають такі документи і акти на розгляд лише при наявності консульської легалізації, якщо інше не передбачено законодавством України або міжнародним договором, учасниками якого є Україна і держава перебування.

Консульська легалізація полягає в установленні і засвідченні справжності підпису, повноважень посадової особи, яка підписала документ чи акт або засвідчила попередній підпис на них, справжності відбитка штампа, печатки, зразки яких отримано консулом офіційним шляхом від компетентних органів держави перебування.

Для легалізації офіційних документів консульська посадова особа на території України користується печаткою та штампом Міністерства закордонних справ України (Представництв МЗС на території України), за кордоном - печаткою та штампом закордонної дипломатичної установи України (п.1.8 розділу 1 Інструкції).

Отже довіреність №1239380 від 12.05.2016, на підставі якої ОСОБА_1 підписав оспорюваний договір, мала бути легалізована у відповідності до законодавства України та Об`єднаних Арабських Еміратів з метою засвідчення справжності підписів та печатки на цій довіреності, а також з метою засвідчення наявності відповідних повноважень у ОСОБА_1 на вчинення (підписання) оспорюваного договору від імені Компанії "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES".

Виходячи з положень ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» відсутність реквізитів, що підтверджують легалізацію довіреності на території України свідчить про те, що вказана довіреність не може бути визнана дійсною на території України, отже повноваження повіреного за довіреністю щодо підписання від імені Компанії "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES" спірного договору не можуть бути визнані дійсними.

Колегією суддів враховані пояснення Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", що станом на 04.04.2019 роботи згідно спірного договору № від 12.09.2016 про закупівлю послуг щодо технічного випробування й аналізування не розпочато, додаткові угоди з Компанією "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES" не укладались, фінансово - господарські операції не здійснювались, конклюдентні дії щодо виконання договору сторонами не здійснювались, акти приймання - передачі послуг відсутні.

Приписами ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу, а саме зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи, що від імені Компанії "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES" договір було підписано особою, повноваження якої діяти від її імені не підтверджені належним чином у порядку діючого законодавства України, договір укладений з порушенням вимог ст. 13 закону України «Про міжнародне приватне право», п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.8 Інструкції та ст. 54 Консульського статуту, договір № від 12.09.2016 про закупівлю послуг щодо технічного випробування й аналізування (Послуги з технічних випробувань (Внутрішньотрубне діагностування магістральних газопроводів))", Лот № 1: "Послуги щодо технічного випробування й аналізування (Послуги з технічних випробувань (Внутрішньотрубне діагностування магістральних газопроводів ДУ1400))", укладений між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" та Компанією "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES" підлягає визнанню недійним у порядку ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Місцевий господарський суд не повно з`ясував всі істотні обставини справи та не надав належної оцінки доказам, представленим в обґрунтування підстав заявленого позову, а тому прийняв судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що було зроблено скаржником та не спростовано відповідачем -2.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду м. Києва від 03.09.2018 у справі №910/16338/17 підлягає скасуванню з вищевикладених підстав, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд позовної заяви пропорційно покладаються на відповідачів, а також, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги позивача, з відповідачів пропорційно підлягають стягненню судові витрати за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду м. Києва від 03.09.2018 у справі №910/16338/17 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 03.09.2018 у справі №910/16338/17 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

4. Визнати недійсним договір № від 12.09.2016 про закупівлю послуг щодо технічного випробування й аналізування (Послуги з технічних випробувань (Внутрішньотрубне діагностування магістральних газопроводів))", Лот № 1: "Послуги щодо технічного випробування й аналізування (Послуги з технічних випробувань (Внутрішньотрубне діагностування магістральних газопроводів ДУ1400))", укладений між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" та Компанією "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES".

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, ідентифікаційний код 30019801) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) 800,00 грн. за подання позовної заяви.

6. Стягнути з Компанії "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES" (P.O. Box # 45526, Abu Dhabi, United Arab Emirates) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) 800,00 грн. за подання позовної заяви.

7. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, ідентифікаційний код 30019801) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) 1200,00 грн. за подання апеляційної скарги.

8. Стягнути з Компанії "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES" (P.O. Box # 45526, Abu Dhabi, United Arab Emirates) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) 1200,00 грн. за подання апеляційної скарги.

9. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

10. Матеріали справи №910/16338/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 23.07.2019.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко