ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/3969/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко І.М.,

учасники справи:

позивач - державне підприємство "Торецьквугілля",

представник позивача - не з`явився,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Індустріал-Сервіс",

представник відповідача - не з`явився,

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Індустріал-Сервіс"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 (суддя - Мельниченко І.Ф.) та

постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2019 (головуючий суддя - Подобєд І.М., судді Орєшкіна Е.В., Широбокова Л.П.)

у справі № 904/3969/18

за позовом державного підприємства "Торецьквугілля" (далі - Підприємство)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Індустріал-Сервіс" (далі - Товариство)

про зобов`язання повернути майно.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Підприємство звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про зобов`язання Товариства повернути статор електродвигуна СТД-3150 інв. № 99990 у відремонтованому стані.

Позовна заява обґрунтована тим, що Товариство незаконно володіє статором електродвигуна СТД-3150 інв. № 99990, який йому було передано за актом приймання-передачі від 06.08.2015 для виконання послуг ремонту за укладеним договором від 22.05.2015 № 6-ТД виконання послуг з ремонту гірничошахтного устаткування (складових частин;далі - Договір № 6-ТД).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 у задоволенні позовних вимог Підприємства про зобов`язання повернути майно відмовлено.

Судове рішення мотивоване безпідставністю та необгрунтованістю вимог, оскільки Товариство повернуло Підприємству спірне майно, а останнє його прийняло, що підтверджується актом приймання-передачі обладнання з капітального ремонту від 17.07.2016 та актом приймання виконаних робіт за липень 2016 року №2016-211.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2019 апеляційну скаргу задоволено. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 скасовано та ухвалено нове рішення, яким:

"Позовні вимоги задоволені повністю.

Зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Індустріал-Сервіс" повернути державному підприємству "Торецьквугілля" статор електродвигуна СТД-3150 інв.№ 9990 у відремонтованому стані".

Стягнуто з Товариства на користь Підприємства судові витрати за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення у справі, суд виходив з того, що матеріалами справи підтверджено передачу Підприємством - Товариству в ремонт статора електродвигуна, однак не підтверджено повернення Товариством цього обладнання з ремонту, а відтак місцевий господарський суд помилково визнав ту обставину, що Товариство належно виконало зобов`язання з повернення Підприємству належного йому майна після виконання обумовлених послуг за Договором № 6-ТД.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Товариство звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить: рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2019 скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з доводами касаційної скарги Товариства:

- судом до спірних правовідносин застосовані норми права, які регулюють надання послуг, проте Договір № 6-ТД є договором підряду;

- суд не дослідив, що вартість ремонтних робіт може бути встановлена лише після складення дефектного акта та підпису сторонами договору кошторисної калькуляції, а тому вартість ремонту, зазначена в специфікації, не є остаточною;

- матеріали справи не містять даних про передачу в ремонт ротора інв. № 99990, однак суд ухвалив рішення на підставі одного акта приймання-передачі обладнання в ремонт, а саме: статора, в якому зазначено, що обладнання також має інв. № 99990;

- судом апеляційної інстанції не надано оцінки тому, що в акті звіряння ремфонду зазначені два інших обладнання, які не підлягають ремонту за Договором № 6-ТД, тобто такий акт складений за іншими договорами;

- строк дії Договору № 6-ТД закінчився 31.12.2016, а тому вимога здійснити ремонт статора після закінчення його дії суперечить умовам цього договору;

- лист з претензією не є належним доказом, який підтверджує, що Товариство утримує майно Підприємства;

- судом апеляційної інстанції не надано відповіді на довід Товариства стосовно того, що апеляційна скарга підписана генеральним директором Підприємства за відсутності у останнього повноважень на її підписання.

Від Підприємства відзиву на касаційну скаргу Товариства до Касаційного господарського суду не надходило.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі встановлено, зокрема, таке.

22.05.2015 державним підприємством "Дзержинськвугілля" в особі директора ВП "Шахта "ім. Ф.Е.Дзержинського" (Замовник) та Товариством в особі генерального директора (Виконавець) укладено Договір № 6-ТД на підставі відкритих торгів від 28.04.2015.

Відповідно до умов пункту 1.1 Договору № 6-ТД Виконавець бере на себе обов`язки з виконання у встановлений цим Договором строк послуг з капітального ремонту роторів та статорів електродвигунів згідно з вимогами стандарту СОУ-10.1.00174071.003.2008, а Замовник зобов`язаний прийняти та оплатити виконані послуги у передбачений цим Договором термін.

Додатковою угодою від 31.12.2015 до Договору № 6-ТД змінено юридичні адреси та реквізити сторін.

18.08.2016 сторони, у зв`язку зі зміною найменування підприємства Замовника, уклали Додаткову угоду та внесли зміни до Договору № 6-ТД, замінивши державне підприємство "Дзержинськвугілля" на державне підприємство "Торецьквугілля" (позивач).

Згідно з додатковою угодою від 11.10.2016 до Договору № 6-ТД Замовник змінив реквізити.

Згідно з пунктами 1.2, 1.3 Договору № 6-ТД найменування, кількісні характеристики, ціна та вартість послуг визначені у Додатку №1 "Специфікація", який є складовою і невід`ємною частиною Договору. Кошторисна вартість послуг з ремонту визначена у Додатку №2 "Кошторисна калькуляція".

Обладнання, яке підлягає ремонту - гірничошахтне устаткування або його окремі складові частини, що складають предмет договору у відповідності з пунктом 1.1 та Додатком №1 цього договору, і передбачені стандартом СОУ-10.1.00174071.003:2008.

Відповідно до пункту 2.1 Договору № 6-ТД ремонт обладнання здійснюється на підприємстві Виконавця за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, проспект Трубників, 56. Транспортування обладнання на підприємство Виконавця здійснюється транспортом Виконавця.

У пункті 2.2 Договору № 6-ТД визначено, що обладнання, яке підлягає ремонту, повинно бути передано Замовником та прийнято виконавцем шляхом підписання сторонами акта здавання у капітальний ремонт гірничошахтного устаткування.

Умовами пункту 2.4 Договору № 6-ТД визначено, що датою здавання обладнання у капітальний ремонт є дата підписання сторонами акта здавання у капітальний ремонт гірничошахтного устаткування, а у разі підписання такого акта з відомістю некомплектності - дата повного укомплектування обладнання Замовником в межах строку відповідно до пункту 2.2.5 цього Договору.

Відповідно до пункту 3.1 Договору № 6-ТД Виконавець зобов`язується виконати послуги з капітального ремонту у порядку, визначеному стандартом СОУ -10.1.00174071.003.2008.

Після здавання обладнання в ремонт та його дефектування Виконавець приступає до виконання послуг з капітального ремонту обладнання. Капітальний ремонт полягає у відновленні його ресурсу не менш ніж на 80% від встановленого у експлуатаційних документах (паспорті, формулярі) виробником, із заміною або відновленням його складових частин (пункти 3.2, 3.3 Договору № 6-ТД).

Згідно з пунктом 3.6 Договору № 6-ТД сторони погодили, що обладнання вважається переданим Замовнику з моменту підписання сторонами акта приймання з капітального ремонту, отримання Замовником акта приймання з капітального ремонту та фактичної передачі обладнання Замовнику. У разі невиконання хоча б однієї з зазначених дій обладнання не вважається переданим Замовнику.

У пункті 3.6.1 Договору № 6-ТД сторони визначили, що Виконавець зобов`язаний забезпечити безперешкодний доступ Замовнику для забирання обладнання та не має права утримувати обладнання після підписання акта приймання з капітального ремонту та передачі одного примірника підписаного акта Замовнику.

Приймання обладнання з капітального ремонту здійснюється у відповідності з вимогами стандарту СОУ - 10.1.00174071.003.2008 (пункт. 3.6.2 Договору № 6-ТД).

За умовами пункту 3.6.3 Договору № 6-ТД транспортування обладнання здійснюється транспортом Замовника в день підписання сторонами акта приймання з капітального ремонту.

Пунктом 5.1 Договору № 6-ТД визначено, що загальна вартість послуг за цим Договором складає 6005345,84 грн., у тому числі 20% ПДВ 1000890,97 грн. Вона складається із сум, зазначених у Додатку №1, який є складовою та невід`ємною частиною Договору.

Згідно з пунктом 9.1 Договору № 6-ТД, з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою від 31.12.2015, договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками обох сторін і діє до 31.12.2016.

Відповідно до узгодженої Специфікації в ремонт передається, поміж іншого обладнання, статор електродвигуна СТД 3150.

На виконання умов Договору Підприємство передало Товариству в капітальний ремонт статор електродвигуна СТД-3150 в кількості 1 шт., інвентарний №99990, що підтверджується актом приймання-передачі обладнання в ремонт від 06.08.2015.

Водночас апеляційним господарським судом встановлено також те, що:

Сторони у пункті 3.4 Договору № 6-ТД визначили, що строк виконання послуг не може перевищувати 30 календарних днів з дати здавання обладнання у капітальний ремонт відповідно до пункту 2.4 цього договору.

Відповідно до пункту 6.4.4 Договору № 6-ТД у випадку безпідставного утримання Виконавцем відремонтованого та невідремонтованого обладнання протягом більш ніж 1 (одного) місяця після закінчення строку, передбаченого пунктом 3.4 цього договору, та у випадках чинення Виконавцем перешкод для забирання обладнання Замовника, Виконавець вважається таким, що володіє майном Замовника незаконно. В такому випадку Замовник має право звернутися до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння у відповідності з нормами Цивільного кодексу України.

Центральним апеляційним господарським судом встановлено, що відповідно до наявних у матеріалах справи копій товарно-транспортної накладної від 06.08.2015 № 06/08-15 та акта приймання-передачі обладнання в ремонт від 06.08.2015 Товариство (виконавець) прийняло від Підприємства (замовник) статор електродвигуна СТД-3150 інв.№99990 для ремонту. Означені документи підписані представниками сторін без заперечень та скріплені печатками підприємств.

Строк, протягом якого відповідач зобов`язаний виконати капітальний ремонт, сплинув 06.09.2015.

Надана відповідачем копія акта №2016-211 приймання виконаних ремонтних робіт за липень 2016 року засвідчує виконання капітального ремонту об`єкту - ротору електродвигуна СТД 3150 6кВ, потужність 3150 кВт, частота обертів дорівнює 3000 об/хв., (інв. № 99990) відповідно до Договору №6-ТД, де, зокрема у розділі "ремонтні роботи", зазначено, поміж іншого, "ремонт електродвигунів змінного струму потужністю понад 100 кВт. Ремонт ротора синхронного електродвигуна з заміною однорядної шинної обмотки полюсів потужністю 3150 кВт".

Судом також встановлено, що з акта приймання-передачі (з капітального ремонту) згідно з договором №6-ТД від 22.05.2016, підписаним сторонами 17.07.2016, вбачається, що Товариство повернуло позивачу ротор електродвигуна СТД 3150, 6кВ, потужність 3150 кВт, частота обертів дорівнює 3000 об/хв., інв. №99990 (ЗРЗ №9531003).

Товарно-транспортною накладною від 17.07.2016 № Р17/07/1 та накладною від 17.07.2016 № 34948 на перевезення ремфонду та готової продукції, які підписані представниками сторін, підтверджується передача Товариством - Підприємству для перевезення автомобілем КАМАЗ АЕ 78-67 СХ: замовлення 9531003 - ротор; СТД-3150; потужн/оберт: 3150/3000; замовлення 9531012 двигун; ЕКВА-200В; потужн/оберт: 200/1500.

Виписка по рахунку за 02.08.2016 також підтверджує, що Підприємством сплачено Товариству 179347,84 грн за капремонт ротора ел.двигуна згідно раз. СФ-000126 від 15.07.2016, дог.№6-ТД від 22.05.2016.

При цьому апеляційний господарський суд дослідив, що в специфікації до Договору №6-ТД вартість капітального ремонту статора електродвигуна СТД 3150 за 1 одиницю становить 527993,79 грн, однак доказів сплати Підприємством за ремонт статора електродвигуна СТД 3150 інв. № 99990 на користь Товариства грошових коштів у сумі 527993,79 грн матеріали справи не містять.

Судом апеляційної інстанції встановлено і те, що з акта звіряння ремфонду, підписаного та скріпленого печатками представників сторін Товариства та Підприємства ОП "Шахта "Центральна" станом на 01.06.2017, встановлено, що у Товариства для проведення капітального ремонту знаходиться таке обладнання ОП "Шахта "Центральна":

Електродвигуни:

- Статор електродвигуна СТД-3150 - 1шт.;

- Електродвигун ВАО-4 800/1500 - 1 шт.;

- Якор з ел.двигуна ДРТ - 1 шт.

Усього: 3 шт.

При цьому Підприємство направляло на адресу Товариства претензію від 14.11.2017 за вих.№10/1439 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яка отримана відповідачем 14.12.2017, однак залишена без відповіді Товариством.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи підтверджують передачу 06.08.2015 Підприємством у ремонт обладнання - статора електродвигуна СТД 3150, інв. № 99990, Товариству та не підтверджують повернення цього обладнання Товариством на момент розгляду цієї справи судом, як не підтверджено і оплати Підприємством вартості ремонту цього обладнання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлює частина перша статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями частини другої статті 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Як правильно зазначено судом апеляційної інстанції, укладений між сторонами Договір № 6-ТД містить елементи договору надання послуг та договору підряду, оскільки предметом спору є як надання послуг, так і виконання робіт, що регулюється статтями 901-907, 837-864 Цивільного кодексу України та правомірно віднесено його до змішаного договору.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина перша статті 903 ЦК України встановлює,що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина перша статті 837 ЦК України також визначає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За частиною першою статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі.

Відповідно до частини першої статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами статті 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

За приписами частини першої статті 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з частинами першою, другою і третьою статті 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна; від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідні органи державної влади; управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

Частиною першою статті 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Отже, враховуючи, що статор електродвигуна був переданий Товариству для здійснення ремонтних робіт за актом приймання-передачі від 06.08.2015, строк виконання ремонтних робіт за умовами договору закінчився 06.09.2015, однак Товариство безпідставно утримує відремонтоване чи невідремонтоване обладнання більше, ніж один місяць після закінчення строку, передбаченого Договором № 6-ТД, апеляційний господарський суд дійшов правильного висновку, що такі дії Товариства є неправомірними та порушують законні права позивача як власника цього майна та як замовника послуг (робіт) за договором на отримання свого майна у відремонтованому стані.

Водночас за приписами ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частини перша і третя статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 73);

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 74);

- суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша і друга статті 86).

У свою чергу, обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Товариство у касаційній скарзі фактично вдається до заперечення обставин, встановлених судами попередніх інстанцій, та спростування здійсненої ними (судами) оцінки доказів у справі.

Водночас відсутність у матеріалах справи акта приймання-передачі в ремонт ротора електродвигуна СТД 3150, 6кВ, потужністю 3150 кВт, частота обертів дорівнює 3000 об/хв., інв. №99990, не є підставою для скасування судового рішення, оскільки приводом звернення Підприємства до господарського суду стала вимога про повернення саме статора електродвигуна СТД-3150, переданого на ремонт Товариству за актом приймання-передачі обладнання в ремонт від 06.08.2015, а не ротора.

Довід скаржника про те, що у ротора і статора електродвигуна зазначений один і той самий інвентарний номер, що свідчить про помилковість зазначення в акті прийому -передачі на ремонт Товариству саме - статору, а не ротору, відхиляється судом, оскільки відповідно до пункту 8 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 № 561, для аналітичного обліку та забезпечення спостереження за використанням у місцях експлуатації основних засобів кожному об`єкту присвоюється інвентарний номер. Якщо частина (компонент) основних засобів визнана підприємством окремим об`єктом основних засобів, то їй також присвоюється інвентарний номер.

Отже, присвоєння окремих інвентарних номерів ротору та статору електродвигуна як окремим об`єктам основного засобу (електродвигуна) є правом Підприємства, яким він може скористатись у разі виявлення такої необхідності і яке стосується виключно внутрішньої діяльності самого Підприємства.

Довід скаржника про те, що вимога здійснити ремонт статора після закінчення строку дії Договору № 6-ТД суперечить умовам цього договору, не береться судом до уваги та не впливає на правильність вирішення спору, оскільки зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Верховний Суд у прийнятті даної постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі "Рябих проти Росії", від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Звертаючись з касаційною скаргою, позивач не спростував наведених висновків суду апеляційної інстанції та не довів неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятих ними судових рішень.

Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, оскільки судами було прийнято рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що надає підстави залишити їх без змін.

У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін постанову суду апеляційної інстанції у даній справі, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Індустріал-Сервіс" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2019 у справі № 904/3969/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко