ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2019 р. Справа№ 911/2842/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Київобленерго»

на рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2019

у справі № 911/2842/18 (суддя Черногуз А.Ф.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Київобленерго»

до Комунального підприємства «Житлове ремонтно-експлуатаційне управління»

про стягнення вартості не облікованої електричної енергії

за участю представників сторін:

від позивача: адвокат Сорочко О.В. (ордер серії КВ №407792 від 20.05.2019);

від відповідача: адвокат Лук`янова Н.М. (ордер серії АІ №1001032 від 05.06.2019),

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Київобленерго» (надалі - ПрАТ «Київобленерго», позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства «Житлове ремонтно-експлуатаційне управління» (надалі - КП «ЖРЕУ») про стягнення вартості не облікованої електричної енергії в розмірі 38 129,04 грн у зв`язку з порушенням відповідачем Правил користування електричною енергією.

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.02.2019 у справі №911/2842/18 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з неправильно застосованої позивачем формули розрахунку для визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення відповідачем Правил користування електричною енергією, а також покладення в основу розрахунку неправильних вихідних даних, що вказує на невідповідність рішення позивача, оформленого протоколом засідання комісії, приписам законодавства.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням, Приватне акціонерне товариство «Київобленерго» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Одночасно в апеляційній скарзі скаржником викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування доводів скарги апелянт зазначає, що суд не надав належної оцінки наявним у справі доказам та прийшов до помилкового висновку стосовно неправильно проведеного позивачем розрахунку оперативно-господарської санкції, адже розрахунок відповідає усім фактичним обставинам та правопорушенню, вчиненому споживачем, а тому допущена позивачем технічна помилка у протоколі №286 не могла слугувати вирішальним чинником при прийнятті оскаржуваного рішення; суд дійшов необґрунтованого висновку про безпідставність застосування позивачем податку на додану вартість при нарахуванні вартості недорахованої електроенергії, яка є оперативно-господарською санкцією, оскільки це не узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у ряді справ, зокрема, у справі №916/1425/17, у справі №911/3327/17.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 поновлено Приватному акціонерному товариству «Київобленерго» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2019 у справі №911/2842/18, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 20.05.2019, встановлено КП «ЖРЕУ» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 та 05.06.2019 у розгляді справи №911/2842/18 оголошувались перерви до 05.06.2019 та 03.07.2019 відповідно.

Відповідач скористався своїм правом, наданим статтею 263 ГПК України, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області - без змін.

Представник скаржника в судовому засіданні 03.07.2019 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача вимоги апеляційної скарги не визнав, доводи, на яких вона ґрунтується вважає безпідставними, а оскаржуване рішення законним, у зв`язку з чим просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Разом з тим, представником відповідача в судовому засіданні було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Господарським судом Київської області справи №911/429/19 за позовом КП «ЖРЕУ» до ПрАТ «Київобленерго» про визнання недійсним та скасування рішення комісії ПрАТ «Київобленерго» по розгляду акту № К 039878 від 21.05.2018 про скасування оперативно-господарської санкції щодо нарахування вартості не облікованої електричної енергії.

Представник позивача проти задоволення даного клопотання заперечив, вважає його необґрунтованим та безпідставним.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників справи, не знайшла підстав для задоволення клопотання про зупинення провадження з огляду на наступне.

Погоджуючись з доводами відповідача про пов`язаність справ №911/2842/18 та №911/429/19 з огляду на те, що в останній КП «ЖРЕУ» оспорює правомірність застосування до нього позивачем оперативно-господарської санкції, провадження в якій ухвалою Господарського суду Київської області зупинене до набрання законної сили рішенням у справі №911/2842/18, однак суд апеляційної інстанції вважає, що задоволення такого клопотання може призвести до порушення ключового принципу ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, так як наявність зупинених проваджень у двох пов`язаних справах унеможливить їх розгляд.

03.07.2019 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення має бути залишеним без змін, виходячи з наступного.

Предметом спору в даній справі є стягнення вартості недорахованої електричної енергії на підставі рішення позивача, оформленого протоколом засідання комісії №286 від 13.06.2018.

Судом першої інстанції встановлено, що між ПрАТ «Київобленерго» та КП «Житлове ремонтно-експлуатаційне управління» було укладено договір №0201 від 12.05.2008 про постачання електричної енергії, за умовами п. 1.1. якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 258 кВт, а споживач сплачує постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами цього Договору.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.3.5. договору під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватись чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ). Споживач зобов`язується забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників постачальника за пред`явленням службового посвідчення до розрахункових засобів (систем) обліку електроенергії, вимірювання потужності та контролю показників якості електроенергії, до пристроїв релейного захисту, автоматики та зв`язку, до електричних установок для проведення технічної перевірки засобів обліку, контролю за рівнем споживання електричної енергії, контрольного огляду електричних мереж від межі балансової належності до точки обліку, для виконання відключення та обмеження у будь-який час доби.

Облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. У разі порушення споживачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником розрахунковим шляхом згідно з вимогами додатку № 4 «Порядок розрахунків за активну електроенергію» та додатку № 5 (5а) «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» (п. 7.1. договору).

Статтею 235 ГК України передбачено, що за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Згідно з частиною другою статті 236 ГК України перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у частині першій цієї статті, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

Отже, рішення постачальника електричної енергії про нарахування вартості недоврахованої спожитої електроенергії є саме оперативно-господарською санкцією.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського кодексу України порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором.

Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України 04.05.2006 № 562 затверджено Методику визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією (далі - Методика).

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Приписами ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин, а на даний час втратив чинність) визначено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Правовідносини, які виникають в процесі продажу та купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 №2019, а також Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312.

Однак, на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами у справі відносини останніх регулювались чинними на той час Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ), затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 №28, що втратили чинність з 11.06.2018 у відповідності до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, а також вищевказаним Законом.

Згідно з п. 5.1 ПКЕЕ, які діяли на момент проведення позивачем перевірки, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем, та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін.

Відповідно до п. 6.41. ПКЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень.

В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, які необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт підписується представником постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та представником споживача. У разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації). Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. Акт підписують тільки особи, які брали участь в контрольному огляді або технічній перевірці.

Відповідно до п. 6.42 ПКЕЕ рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків.

За приписами п.6.43 ПКЕЕ споживач має оплатити розрахункові документи за недораховану електричну енергію протягом 30 календарних днів.

Посилаючись на порушення своїх прав відповідачем, яким допущено правопорушення у сфері господарювання шляхом безоблікового споживання електроенергії, позивач звернувся до Господарського суду Київської області за судовим захистом та вимогою до відповідача про сплату вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил користування електричною енергією у розмірі 38129,04 грн.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначає, що позивачем при проведенні перевірки було допущено ряд порушень, зокрема, акт про порушення було підписано зі сторони позивача особою, яка фактично участі у перевірці не приймала; у вищевказаному документі було відображено недостовірні дані про те, що директор КП «ЖРЕУ» ОСОБА_1 , відмовився підписувати акт, оскільки останній на момент перевірки приймав участь у нараді Бориспільської міської ради. Крім того, 11.06.2018 Правила користування електричною енергією втратили чинність, відтак на засіданні комісії порядок розгляду актів про порушення 13.06.2018 вже мали регулюватись Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312. Всупереч таких Правил позивачем засідання комісії проводилось без участі представника Державної інспекції енергетичного нагляду, а склад комісії, якою приймалось рішення відносно відповідача не містить належної інформації про те, що особи, які входили до її складу є уповноваженими представниками оператора системи; протокол комісії від 13.06.2018 оформлений не відповідно до діючих Правил №312 від 14.03.2018, а за правилами ПКЕЕ від 31.07.1996, які втратили чинність; повноважному представнику відповідача копія протоколу №286 була надана без додатків, оскільки підприємству рахунок за недораховану електроенергію від 18.06.2018 був наданий лише 25.06.2018, а не в день засідання комісії (13.06.2018).

Матеріали справи свідчать про те, що 21.05.2018, прибувши на дільницю КП «ЖРЕУ» за адресою: м.Бориспіль, вул.Київський шлях,27, працівники позивача у складі трьох осіб, здійснили перевірку виконання відповідачем договірних зобов`язань та виявили в діях останнього при користуванні електричною енергією, як зазначено в акті №К039878 від 21.05.2018, порушення п.7.6 ПКЕЕ - «Самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальної організації ПрАТ «Київобленерго», про що у присутності уповноваженого представника відповідача - ОСОБА_1 складено вищезгаданий акт. Також в акті відображено факт відмови споживача в особі ОСОБА_1 від підписання акту та надання зауважень щодо оформленого акту та прогнозовану дату та адресу місця проведення засідання комісії постачальника електроенергії - 06.06.2018 о 13.00, м. Київ, вул. Стеценка, 1А; додаток до Акту - сейф-пакет №ИА00071514 та фото.

Водночас, матеріали справи містять дані про направлення позивачем на адресу КП «ЖРЕУ» листа від 29.05.2018 за вих.06/280/3876, в якому повідомлялось про засідання комісії постачальника, заплановане на 13.06.2018 о 14.00. (а.с.19).

Як вбачається з протоколу засідання комісії від 13.06.2018 №286 по розгляду Акту №К039818 від 21.05.2018, за участю представника споживача - головного інженера Цівун В.О., позивачем прийнято рішення про застосування до відповідача стягнення за порушення споживання електричної енергії за самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі, що не є власністю електропостачальної компанії та провести розрахунок згідно з п.5.5.5 Правил користування роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), п.2.1.5 Методики, із застосуванням формули 2.7 Методики, а величину розрахункового добового споживання визначити по перерізу провідників 2,5 кв.мм за період 183 дні (з 20.11.2017 по 21.05.2018).

Із долученого до протоколу розрахунку вбачається, що нарахування обсягу спожитої відповідачем недорахованої електроенергії здійснено позивачем згідно з п.2.1.5 Методики за формулою 2.7 Методики, за якою величина безоблікового обсягу споживання електричної енергії визначається за формулою W доб.с.п.н. = P с.п. · t вик.с.п., з урахуванням часу використання самовільного підключення протягом доби за період 183 дні, з 20.11.2017 по 21.05.2018. Таким чином, оперативно-господарська санкція нарахована відповідачеві у розмірі 38 129,20 грн, у т.ч. ПДВ 6 354,84 грн.

За висновком суду першої інстанції, з урахуванням тієї обставини, що правовідносини сторін у справі врегульовані договором, комісія з розгляду акта про порушення при проведенні розрахунку мала керуватись та застосовувати для нарахування оперативної санкції положення п.2.7 Методики та формулу розрахунку (2.10) W доб.с.п.н. = P с.п. · t вик.с.п. · Kв, оскільки відповідно до п. 2.7. Методики, у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпункті 5 пункту 2.1 Методики, та за наявності Договору, величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії (W доб.с.п.н., кВт·год) визначається саме за вищевказаною формулою (2.10) - W доб.с.п.н. = P с.п. · t вик.с.п. · K в, натомість позивачем застосовано іншу формулу, а саме, (2.7) W доб.с.п.н. = P с.п. · t вик.с.п.

Таким чином, суд в оскаржуваному рішенні дійшов висновку про неправильне застосування комісією позивача формули (2.7) Методики під час здійснення розрахунку, а крім того, погодився з доводами відповідача про безпідставне включення позивачем в рахунок вартості необлікованої електричної енергії за Методикою податку на додану вартість, вказуючи, що таке нарахування за своєю природою є оперативно-господарською санкцією, а тому не є базою для оподаткування у розумінні ст.185 Податкового кодексу України.

В апеляційній скарзі позивач наголошує на помилковості таких висновків, адже в даному випадку відповідачем було порушено п.2.1.7 Методики «підключення до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника, електроустановок, струмоприймачів або електропроводки поза розрахунковими приладами обліку електричної енергії без порушення схеми обліку», що фактично і зафіксовано в Акті про порушення, а тому розрахунок за формулою 2.7 Методики позивачем здійснено правильно. При цьому скаржник не заперечує того, що у протоколі від 13.06.2018 №286 комісією помилково вказано порушення ПКЕЕ - п.2.1.5 Методики, проте, як наголошує апелянт, з огляду на те, що розрахунок у справі відповідає фактичним обставинам та правопорушенню, яке було вчинено споживачем, технічна помилка у протоколі №286 від 13.06.2018 не може бути визначальним чинником при прийнятті судом рішення, а тому місцевий господарський суд безпідставно відмовив у задоволенні заявлених ним вимог.

Судова колегія приходить до висновку, що допущене відповідачем порушення ПКЕЕ, вказане в Акті, відповідає порушенню, зазначеному в п.7 пункту 2.1 Методики «підключення до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника, електроустановок, струмоприймачів або електропроводки поза розрахунковими приладами обліку електричної енергії без порушення схеми обліку», а не п.п.5 пункту 2.1 Методики, як про це зазначає в Акті позивач.

Відповідно до положень п.2.9 Методики у разі виявлення у споживача порушень, передбачених у підпункті 7 пункту 2.21 Методики, розрахунковий обсяг споживання електричної енергії через проводи (кабелі), якими здійснене самовільне підключення розраховується за формулою (2.7) Методики: W доб.с.п.н. = P с.п. · t вик.с.п.

Водночас, цим же п.2.9 Методики передбачено, що у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 5-7 пункту 2.1 цієї глави, Методика застосовується за умови виявлення місця (точки) підключення до відповідних мереж, про що зазначається в акті про порушення та позначається на схемі.

Однак, як вбачається з Акту, в описі виявленого споживачем порушення так і на виконаній в цьому акті схемі електропостачання споживача, місце самовільного підключення електропроводки до електромережі не зазначено.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги, що неправильність розрахунку не може бути підставою для відмови у стягненні оперативно-господарської санкції, оскільки в такому разі суд має пересвідчитись у правильності усіх вихідних даних, що використовувались енергопостачальником при здійсненні такого розрахунку, а також арифметичну правильність розрахунку.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом у постанові від 31.10.2018 у справі №910/277/18.

Проте, не зважаючи на вищенаведені доводи апелянта, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, з огляду на наступне.

Надаючи оцінку наданим позивачем акту, протоколу рішення комісії, якими останній обґрунтовує свої вимоги, колегія суддів зважає на недоліки, допущені позивачем при складанні акту, що позбавляє суд, через відсутність достатніх вихідних даних, перевірити обґрунтованість та правильність здійсненого енергопостачальником розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, представниками постачальника при здійсненні перевірки відповідно до п.5 Акту про порушення від 21.05.2018 №К039878, не було визначено переліку струмоприймачів та дозволену потужність їх споживання з огляду на відсутність паспортів струмоприймачів. Так, позивачем в Акті зафіксовано, що «визначити повну потужність струмоприймачів немає можливості за відсутності паспортних даних на обладнання. Споживач не надав можливості зробити заміри при максимальному навантаженні».

При цьому, варто зауважити, що вказаний Акт не містить відомостей щодо неможливості проведення представниками позивача замірів потужності струмоприймачів, виходячи зі струму максимального навантаження на час складання акта про порушення ПКЕЕ, оскільки відомості про відмову споживача здійснювати такі заміри чи створення останнім перешкод перевіряючим особам у цьому або їх не допуск, відсутні. Водночас, позивачем не подано належних та допустимих доказів наявності об`єктивних перешкод здійснити відповідні заміри у передбаченому Методикою порядку, в той час як посилання на неможливість здійснити заміри потужності струмоприймачів відповідача ґрунтується на ймовірному припущенні скаржника.

Зазначене підтверджується схемою, зображеною в акті про порушення від 21.05.2018, а також повідомленням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, викладеним у відповіді від 16.11.2018 вих.№10750/20/7-18 на скаргу КП «ЖРЕУ» від 17.09.2018, яким констатовано вищевказані порушення, допущені електропостачальником при складанні Акту.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстав для застосування при нарахуванні до сплати споживачем вартості необлікованої електричної енергії без замірів потужності струмоприймачів за наведеним позивачем розрахунком не було через недотримання постачальником електричної енергії передбачених Методикою вимог, враховуючи відсутність доказів створення споживачем перешкод представникам енергопостачальника для здійснення замірів потужності струмоприймачів при максимальному навантаженні.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача оперативно-господарської санкції, розмір якої визначено рішенням комісії ПрАТ «Київобленерго», оформленим протоколом № 286 від 13.06.2018, є правильним, а доводи апеляційної скарги, не зважаючи на доведеність вчиненого відповідачем правопорушення, такими, що не спростовують висновку суду про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з недостовірно визначеними позивачем вихідними даними, що були використані при розрахунку вартості необлікованої електричної енергії.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує про помилковість висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для нарахування ПДВ на вартість недоврахованої електроенергії, оскільки за правовою природою платіж, визначений комісією електропостачальника є вартістю недорахованої електричної енергії внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, а тому обчислення такої вартості з урахуванням податку на додану вартість є правильним. Крім того, електрична енергія є енергоносієм, який виступає на ринку як товар, що є об`єктом оподаткування ПДВ в силу ст. 185 Податкового кодексу України у відповідності до Закону України від 03.12.1999 №1274.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії Касаційного господарського суду в постанові від 06.03.2018 у справі №916/1425/17.

Проте, такий висновок суду першої інстанції не вплинув на правильність ухваленого судом рішення, яким позивачеві відмовлено у задоволенні позову.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції, хоча і дійшов невірного висновку про безпідставність застосування позивачем ПДВ на вартість недоврахованої електричної енергії, однак це не призвело до прийняття ним неправильного рішення, яким у задоволенні вимог позивача відмовлено.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищезазначене, рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2019 у справі №911/2842/18 має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга ПрАТ «Київобленерго» на вказане рішення - без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 253, 254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» на рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2019 у справі № 911/2842/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 22.02.2019 у справі № 911/2842/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/2842/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.07.2019.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

С.Я. Дикунська