ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 липня 2019 р. справа № 903/458/19

Господарський суд Волинської області у складі судді Войціховського Віталія Антоновича, за участі секретаря судового засідання Сердюкової Аліни Олегівни

та за відсутності представників сторін у зв`язку з їх неявкою в судове засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні господарського суду Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурда Дистрибьюшен Сервісиз Україна", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньпреса", м.Луцьк

про стягнення 50 103,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бурда Дистрибьюшен Сервісиз Україна" звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньпреса" 50 103,49 грн. суми основної заборгованості по оплаті поставлених у відповідності до укладеного між сторонами дилерського договору на поставку періодичних видань друкованих засобів масової інформації №5D від 30.12.2016р. товарно-матеріальних цінностей.

Ухвалою суду від 19.06.2019р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи в судовому засіданні призначено на 18.07.2019р., запропоновано учасникам судового процесу вчинити певні дії та надати суду відповідні додаткові матеріали.

У визначений судом день та час позивач уповноваженого представника в судове засідання не направив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (ухвала від 19.06.2019р. про відкриття провадження у справі, як це вбачається із поштового повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, була вручена ТОВ "Бурда Дистрибьюшен Сервісиз Україна" 24 червня 2019 року).

Відповідач своїм правом на участь в судовому розгляді не скористався, відзиву на позов не подав, причини неявки свого представника в судове засідання суду не повідомив.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 19.06.2019р. направлялась відповідачу за адресою, яка зазначена у позовній заяві та відображена безпосередньо боржником в укладеному договорі на поставку періодичних видань друкованих засобів масової інформації №5D від 30.12.2016р. юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньпреса": м. Луцьк, проспект Президента Грушевського, 30, офіс 144В, рекомендованою кореспонденцією та була повернута до суду без вручення адресату з підстав: "відсутність адресата".

У зв`язку з поверненням поштової кореспонденції без вручення, ухвали Господарського суду Волинської області від 19.06.2019р. про відкриття провадження у справі №903/458/19 були направлені судом супровідним листом від 01.07.2019р. №903/458/19/3528/19 повторно на юридичну адресу відповідача та відображену у видаткових накладних адресу: 43005, м. Луцьк, проспект Президента Грушевського, 30, офіс 47-А, рекомендованою кореспонденцією та були повернуті до суду без вручення адресату з підстав: "відсутність адресата".

Судом встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "Волиньпреса" з кодом зареєстроване в якості юридичної особи за адресою: 43005, м. Луцьк, проспект Президента Грушевського, 30, офіс 144В, в стані припинення юридичної особи чи у процесі провадження у справі про банкрутство не перебуває.

Відтак, при цьому судом засвідчується, що судом вжито всіх необхідних заходів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи за його участі в якості відповідача.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання кореспонденції суду (ухвал від 19.06.2019р.) відповідачем та повернення їх до суду з відміткою "відсутність адресата" є наслідками діяння (бездіяльності) відповідача щодо їх належного отримання, тобто його власною волею. Відтак, відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки, а відповідач, натомість, проявив протиправну процесуальну бездіяльність.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце судових засідань.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з приписами частини 1 та пункту 2 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд зауважує, що сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. №01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальним правами у господарському судочинстві").

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, справи мають бути розглянуті впродовж розумного строку.

В поняття "розумний строк" розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його правта обов`язків цивільного характеру. Право на справедливий судовий розгляд включає в себе право на доступ до суду та право на доступ до правосуддя в широкому розумінні.

Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 9 Конституції України. Пріоритетність застосування норм таких міжнародних договорів у господарському процесі встановлена ст.3 ГПК України.

Відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод" від 17.07.1997 дана Конвенція та Протоколи до неї № 2, 4, 7, 11 є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини.

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Критерій розумності строку розгляду справи також наведений в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 18.11.2003 р. №01-8/1427 (зі змінами та доповненнями, внесеними в останнє інформаційним листом ВГСУ від 24.07.2008р. №01-8/451). У цьому листі зазначено: "Критеріями оцінки розгляду справи упродовж розумного строку є складність справи, поведінка учасників процесу і поведінка державних органів (суду), важливість справи для заявника".

Визначаючи ці критерії, ВГСУ посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Красношапка проти України" № 23786/02 від 30.11.2006 р. (§ 51).

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, можна дійти висновку, що критерії оцінки розумності строку розгляду справи має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумності строку розгляду справи можна застосовувати, коли стороною у спорі є орган державної влади.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, одним із основних завдань господарського судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За таких обставин, беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду спору впродовж розумного строку та норми ч.ч. 1, 3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника, враховуючи той факт, що відповідач, у відповідності до чинного законодавства, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті, суд вважає, що спір належить вирішити у відсутності представника відповідача за матеріалами справи, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд, оцінюючи подані позивачем докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку, що пред`явлений до відповідача позов підставний та підлягає до задоволення.

Викладена позиція суду пов`язана з наступними встановленими в судовому засіданні обставинами:

30 грудня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бурда Дистрибьюшен Сервісиз Україна" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Волиньпреса" (Дилер, Покупець) було укладено дилерський договір на поставку періодичних видань друкованих засобів масової інформації №5D, згідно з умовами котрого ТОВ "Бурда Дистрибьюшен Сервісиз Україна" було взято на себе зобов`язання щодо поставки (передачі у власність) відповідачу товарів (друкованої продукції) у визначених між сторонами асортименті та кількості, а ТОВ "Волиньпреса", в свою чергу, зобов`язання відносно прийняття друкованої продукції, здійснення її оплати у визначеному угодою порядку та розповсюдження друкованої продукції на території Волинської області.

На виконання умов договору позивачем у серпні-грудні місяцях 2018 року було поставлено, а ТОВ "Волиньпреса", прийнято товарно-матеріальних цінностей загальною вартістю 148 430,92 грн., в тому числі: згідно видаткової накладної №3310 від 02.08.2018р. поставлено товарів на суму 8907,59 грн., видаткової накладної №3396 від 09.08.2018р. поставлено товарів на суму 927,40 грн., видаткової накладної №3483 від 16.08.2018р. поставлено товарів на суму 9643,81 грн., видаткової накладної №3570 від 23.08.2018р. поставлено товарів на суму 897,12 грн., видаткової накладної №3661 від 30.08.2018р. поставлено товарів на суму 14221,60 грн., видаткової накладної №3711 від 30.08.2018р. поставлено товарів на суму 97,92 грн., видаткової накладної №3782 від 06.09.2018р. поставлено товарів на суму 889,55 грн., видаткової накладної №3895 від 13.09.2018р. поставлено товарів на суму 11766,86 грн., видаткової накладної №3983 від 20.09.2018р. поставлено товарів на суму 1452,05 грн., видаткової накладної №4081 від 27.09.2018р. поставлено товарів на суму 18211,51 грн., видаткової накладної №4177 від 04.10.2018р. поставлено товарів на суму 851,70 грн., видаткової накладної №4216 від 04.10.2018р. поставлено товарів на суму 20,92 грн., видаткової накладної №4290 від 11.10.2018р. поставлено товарів на суму 10811,22 грн., видаткової накладної №4370 від 18.10.2018р. поставлено товарів на суму 1414,20 грн., видаткової накладної №4471 від 25.10.2018р. поставлено товарів на суму 14321,84 грн., видаткової накладної №4575 від 01.11.2018р. поставлено товарів на суму 1044,45 грн., видаткової накладної №4663 від 08.11.2018р. поставлено товарів на суму 6962,62 грн., видаткової накладної №4734 від 15.11.2018р. поставлено товарів на суму 1144,59 грн., видаткової накладної №4834 від 22.11.2018р. поставлено товарів на суму 29010,32 грн., видаткової накладної №4877 від 22.11.2018р. поставлено товарів на суму 1745,10 грн., видаткової накладної №4935 від 29.11.2018р. поставлено товарів на суму 1228,34 грн., видаткової накладної №5029 від 06.12.2018р. поставлено товарів на суму 12839,25 грн., видаткової накладної №50669 від 06.12.2018р. поставлено товарів на суму 20,94 грн.

Відповідно до ст.ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. (з наступними змінами та доповненнями), господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після їх закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах несе власник або уповноважений орган, який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Судом встановлено, що зазначені вище накладні на поставку ТОВ "Бурда Дистрибьюшен Сервісиз Україна" відповідачу товару та його отримання ТОВ "Волиньпреса" підписані уповноваженими представниками сторін, містять в собі всі визначені законодавством обов`язкові реквізити, в повному об`ємі відображають зміст та обсяги здійснених сторонами на їх підставах, згідно умов підписаного дилерського договору на поставку періодичних видань друкованих засобів масової інформації №5D від 30.12.2016р. господарських операцій.

Пунктом 4.4 дилерського договору на поставку періодичних видань друкованих засобів масової інформації №5D від 30.12.2016р. було встановлено, що строк оплати за всі видання поставленої в рамках цього договору 4 банківські дні з моменту отримання кожної партії продукції, за виключенням особливих випадків і погоджень, обумовлених постачальником.

Відповідно до п.п. 2.2.17, 8.6, 8.7, 8.8 дилерського договору на поставку періодичних видань друкованих засобів масової інформації №5D від 30.12.2016р. ТОВ "Волиньпреса" має право на повернення постачальнику ремісійних видань в установлені постачальником строки.

ТОВ "Волиньпреса" взяті на себе згідно дилерського договору на поставку періодичних видань друкованих засобів масової інформації №5D від 30.12.2016р. зобов`язання в частині проведення з ТОВ "Бурда Дистрибьюшен Сервісиз Україна" розрахунків по оплаті поставленого товару (у порядку, строки та розмірах, визначених угодою) не виконало, їх вартість в повному об`ємі не оплатило у зв`язку з чим заборгувало Постачальнику 50 103,49 грн.

Судом досліджено, що сума заборгованості 50 103,49 грн. включає в себе загальну вартість товарів 148 430,92 грн., поставлених на виконання умов дилерського договору №5D від 30.12.2016р. згідно видаткових накладних за мінусом проведених розрахунків на загальну суму 53 700,36 грн. (докази оплати виписки АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" про рух коштів по рахунку) та за мінусом 44 627,07 грн. вартості товарно-матеріальних цінностей повернутих відповідачем позивачу згідно видаткових накладних №1375 від 02.08.2018р. на суму повернення 973,99 грн., №1438 від 16.08.2018р. на суму повернення 1146,98 грн., №1505 від 30.08.2018р. на суму повернення 2474,20 грн., №1591 від 13.09.2018р. на суму повернення 1118,05 грн., №1659 від 27.09.2018р. на суму повернення 1095,57 грн., №1729 від 04.10.2018р. на суму повернення 1114,31 грн., №1822 від 18.10.2018р. на суму повернення 1733,42 грн., №1961 від 08.11.2018р. на суму повернення 3267,16 грн., №2109 від 22.11.2018р. на суму повернення 891,50 грн., №2191 від 06.12.2018р. на суму повернення 1515,44 грн., №2295 від 20.12.2018р. на суму повернення 1575,82 грн., №2320 від 20.12.2018р. на суму повернення 711,96 грн., №52 від 10.01.2019р. на суму повернення 767,79 грн., №136 від 17.01.2019р. на суму повернення 9978,18 грн., №153 від 17.01.2019р. на суму повернення 16262,70 грн.

З метою досудового врегулювання господарського спору щодо неналежного виконання ТОВ "Волиньпреса" своїх зобов`язань за дилерським договором №5D від 30.12.2016р., позивачем 14.02.2019р. за №20 було направлено на адресу ТОВ "Волиньпреса" претензію про оплату товару в розмірі 52 103,49 грн., котра з боку останнього залишилась без відповіді і належного реагування.

Непроведення відповідачем належних розрахунків з позивачем виступило підставою для його звернення до господарського суду з позовом про примусове стягнення суми існуючої заборгованості.

Відповідно до ст. ст. 174, 181 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність, з акту управління господарською діяльністю, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З положень ст. 509 ЦК України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Суд встановив, що в даному випадку, відносини між ТОВ "Бурда Дистрибьюшен Сервісиз Україна" та ТОВ "Волиньпреса" носять договірний характер, укладений між ними дилерський договір №5D від 30.12.2016р. предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, договірними сторонами розірваний не був.

Згідно з положеннями статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 527, Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання.

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на викладене, враховуючи укладення між сторонами договору, відпуск позивачем на виконання його умов відповідачу товарів, їх отримання ТОВ "Волиньпреса" та не проведення при цьому всіх належних розрахунків і платежів, суд прийшов до висновку про підставність пред`явленого позивачем до відповідача позову в частині стягнення заборгованості в сумі 50 103,49 грн.

Сума боргу повністю підтверджується наявними в матеріалах справи документами, у встановленому випадку не була спростована чи заперечена відповідачем.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 74, 76, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Беручи до уваги, що спір до суду було доведено з вини відповідача, суд вважає, що витрати, пов`язані з поданням позовної заяви до суду та розглядом справи в суді (сплата судового збору), котрі поніс позивач, слід відшкодувати йому у відповідності до ст. 129 ГПК України в повному об`ємі за рахунок ТОВ "Волиньпреса".

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 75, 76-80, 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньпреса" (м. Луцьк, проспект Президента Грушевського, 30, офіс 144В, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурда Дистрибьюшен Сервісиз Україна" (м. Київ, вул. Радищева, 10/14, корпус 3 /ЛІТЕРА "Ю"/, ) 50 103,49 грн. заборгованості та 1921,00 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ на виконання рішення суду видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.ст. 253, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення

складено 19.07.2019р.

Суддя В. А. Войціховський