ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2019 р. Справа№ 920/222/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Пашкіної С.А.

Буравльова С.І.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - Крищук Б.В. довіреність №1001 від 10.01.2019,

розглянувши апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Дорбудсервіс» Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на рішення Господарського суду Сумської області від 16.05.2019 у справі №920/222/19 (суддя Котельницька В.Л., повний текст складено - 20.05.2019) за позовом Фізичної особи - підприємця Лещенка Романа Петровича до Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Дорбудсервіс» Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення 159 146,90 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Фізична особа - підприємець Лещенко Роман Петрович звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом до Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Дорбудсервіс» Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості за договором про надання залізничних транспортних послуг №10 від 01.04.2014 у сумі 159 146,90 грн., з яких - 58 420 грн. основного боргу, 92 695,90 грн. пені, 1 811 грн. 3% річних, 6 220,00 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 16.05.2019 у справі №920/222/19 позов задоволено частково; стягнуто з Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Дорбудсервіс» Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь Фізичної-особи підприємця Лещенка Романа Петровича 38 870,00 грн. заборгованості за договором про надання залізничних транспортних послуг №10 від 01.04.2014, 2 756,25 грн. пені, 1 499,79 грн. 3% річних, 5 063,62 грн. інфляційних втрат, та витрат по сплаті судового збору у розмірі 722,84 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по оплаті послуг з використання залізничної колії протягом строку дії договору №10 від 01.04.2014, тому за висновком суду позовні вимоги позивача в частині стягнення 38 870,00 грн. плати за експлуатацію під`їзного залізничного шляху є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, згідно здійсненого судом перерахунку, позов в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат також підлягає частковому задоволенню.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у їх задоволенні.

Апелянт вказує на безпідставність заявлених позовних вимог. Так, скаржник посилається на нез`ясування місцевим судом права позивача виступати надавачем послуг по проїзду вагонів через стрілочний перевід №128, який згідно зі Статутом залізниці України та правилами обслуговування залізничних під`їзних колій повинен перебувати у розпорядженні ПАТ «Укрзалізниця». Крім того, апелянт стверджує про недоведеність факту виникнення у відповідача обов`язку з оплати за надані залізничні послуги, у зв`язку з неотриманням ним актів приймання-передачі наданих послуг

Представник апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

Позивач правом на участь свого представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання призначеного на 15.07.2019 був повідомлений належним чином; копію ухвали про відкриття апеляційного провадження від 01.07.2019 позивач отримав 06.07.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Слід зазначити, що явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи, що неявка позивача в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, остання розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між Фізичною особою - підприємцем Лещенком Романом Петровичем (виконавець) та Філією «Дорбудсервіс» ДП «Сумський облавтодор» (замовник) 01.04.2014 було укладено договір про надання залізничних транспортних послуг №10.

Відповідно до п. 1.1 договору на підставі Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644 та зареєстрованих в Мін`юсті України 24.11.2000 за №875/5096, Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 06.04.1998 №457, у порядку та на умовах, визначених договором, проводиться експлуатація під`їзного залізничного шляху, який прилягає до залізничної станції «Лебединська» Лебединської південної залізниці через стрілку №128, що обслуговується локомотивом залізниці.

За умовами пункту 1.2 договору виконавець зобов`язується надати, а замовник зобов`язується прийняти у строкове платне використання під`їзний залізничний шлях зі стрілочним переводом №128 включно, загальною довжиною 170 м.

Розмір плати за надані виконавцем транспортні залізничні послуги складає 230,00 грн. за проходження одного вагону через під`їзний залізничний шлях, незалежно від їх типу, виду, кількості та ваги вантажу (пункт 3.1 договору у редакції додаткової угоди №2 від 11.07.2016).

Згідно п. 3.2 договору загальний розмір плати визначається за результатами місяця, у якому надавались транспортні послуги, згідно сформованих виконавцем рахунків на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт та наданих послуг та узгодженим кошторисом між замовником і виконавцем.

Оплату вартості послуг виконавця замовник здійснює в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на п/р № НОМЕР_1 у Лебединському відділенні ПАТ КБ «Хрещатик», МФО 300670, код ДРФО НОМЕР_2 , не пізніше 10-го числа кожного місяця, наступного за місяцем, у якому надавалися транспортні залізничні послуги (п. 3.3 договору).

У відповідності до п. 4.2.1 договору замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно і в повному обсязі провадити оплату провізної плати за транспортне обслуговування.

Договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами (п. 6.3 договору).

Відповідно до п.п. 6.4, 6.5 договір укладається терміном на 1 (один) рік, з 01.04.2014 по 01.04.2015 включно. Якщо жодна зі сторін не пізніше, ніж за 10 днів до закінчення строку дії договору не заявить про намір його розірвати, цей договір автоматично пролонгується (продовжується на тих самих умовах) на строк - один рік.

Згідно п. 6.8 договору, зміни в договір можуть бути внесені тільки за взаємною домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до договору.

Як зазначає позивач, відповідачем як замовником залізничних транспортних послуг неналежним чином виконувались взяті на себе зобов`язання за договором №10 від 01.04.2014, в частині оплати провізної плати за отримані залізничні транспортні послуги у період з 01.07.2017 по 30.09.2018.

Позивач стверджує, що ним на адресу відповідача надсилались відповідні акти звіряння розрахунків та акти приймання-передачі послуг з рахунками на їх оплату, примірники яких відповідачем позивачу не було повернуто.

Також, відповідачу надсилались претензії №6/17 від 20.10.2017 та №1/18 від 05.03.2018 з вимогою сплатити заборгованість за договором.

Утім, заперечень щодо претензійних вимог відповідачем не надано.

Вказане призвело до виникнення заборгованості у відповідача перед позивачем в розмірі 58 420,00 грн., що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду. Крім того, за несвоєчасно здійснену провізну плату за надані послуги, позивачем на суму боргу також нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Судом першої інстанції позов задоволено частково.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За твердженнями позивача, в період з 01.07.2017 по 30.09.2018 на виконання умов договору №10 від 01.04.2014 виконавцем надано замовнику послуги:

- у липні 2017 року на суму 690,00 грн.;

- у серпні 2017 року на суму 8 050,00 грн.;

- у вересні 2017 року на суму 2 760,00 грн.;

- у жовтні 2017 року на суму 7 360,00 грн.;

- у листопаді 2017 року на суму 10 350,00 грн.;

- у грудні 2017 року на суму 7 820,00 грн.;

- у січні 2018 року на суму 1 610,00 грн.;

- у лютому 2018 року на суму 230,00 грн.;

- у травні 2018 року на суму 3 910,00 грн.;

- у червні 2018 року на суму 3 450,00 грн.;

- у серпні 2018 року на суму 2 760,00 грн.;

- у вересні 2018 року на суму 10 120,00 грн.

Позивач зазначає, що надані ним послуги у сумі 58 420,00 грн. відповідач не оплатив.

Разом з тим, 05.03.2018 відповідач звернувся до позивача з листом №38, у якому зазначив про необхідність переглянути або розірвати договір про надання залізничних транспортних послуг, у зв`язку з втратою філією повноважень для заключення договорів і розпорядження фінансовими ресурсами.

Враховуючи умови п. 6.5 договору №10 від 01.04.2014, а також положення його п. 6.8 в частині внесення змін у договір виключно за взаємною згодою сторін, судом першої інстанції встановлено, що строк договору закінчився 01.04.2018, оскільки відповідачем у листі №38 від 05.03.2018 було заявлено про намір його розірвати і сторонами не було досягнуто згоди щодо зміни його умов.

Тому, за вірним висновком суду, враховуючи факт припинення дії договору з 01.04.2018, розрахунок заборгованості має здійснюватися за період з липня 2017 року по лютий 2018 року.

У зв`язку з неповерненням відповідачем на адресу позивача направлених йому актів приймання-передачі послуг, актів звіряння розрахунків, позивач 15.11.2018 направив запит до Регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» про надання інформації, яка кількість вагонів була подана та прибрана в адресу та/або на замовлення філії «Дорбудсервіс» ДП «Сумський облавтодор» по станції Лебединська Південної залізниці у період з липня 2017 року по вересень 2018 року з використанням залізничної колії, що знаходиться за стрілочним переводом №128.

Листом Регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 30.11.2018 №НЮ-26/405 отримано відповідь з датами прибуття, переліком вагонів та на які під`їзні колії, що знаходяться за стрілочним переводом №128, прибували вагони, адресовані та/або замовлені ДП «Сумський облавтодор».

З даної відповіді залізниці вбачається, що за період з липня 2017 року по лютий 2018 року на станцію Лебединська на адресу отримувача ДП «Сумський облавтодор» прибуло 169 вагонів.

Отже, враховуючи, що ціна за проходження одного вагону складає 230 грн., загальний розмір плати за користування під`їзною залізничною колією в зазначеному періоді становить - 38 870,00 грн.

Однак, доказів, які б підтверджували оплату отриманих відповідачем послуг у сумі 38 870,00 грн., матеріали справи не містять.

Таким чином, наявні у справі документи свідчать про доведеність існуючої заборгованості у відповідача перед позивачем у сумі 38 870,00 грн., і за вірним висновком суду першої інстанції вимога позивача про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню - у розмірі вказаної суми боргу.

Стосовно позовної вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Пунктом 5.4. договору №10 від 01.04.2014 визначено, що за порушення замовником строків внесення оплати, встановлених п. 3.3 договору, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

Враховуючи те, що відповідач прострочив виконання зобов`язання за договором, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 2 756,25 грн. пені, 1 499,79 грн. 3% річних та інфляційних в сумі 5 063,62 грн.

Разом з тим, апелянт посилається на нез`ясування місцевим судом права позивача виступати надавачем послуг по проїзду вагонів через стрілочний перевід №128, який згідно зі Статутом залізниці України та правилами обслуговування залізничних під`їзних колій повинен перебувати у розпорядженні ПАТ «Укрзалізниця».

Щодо наведених доводів, колегія суддів зазначає наступне.

В матеріалах справи, міститься договір оренди під`їзного залізничного шляху №6 від 10.01.2014, укладений між ОСОБА_3 (орендодавець) та ФОП Лещенко Р.П. (орендар).

За умовами вказаного договору (п. 1.1) орендодавець зобов`язується передати орендареві, а орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування під`їзний залізничний шлях, який належить орендодавцю на праві приватної власності, що посвідчується договором купівлі-продажу під`їзного залізничного шляху до складу продтоварів на аукціоні від 06.08.2002 серії ВАА №140405, посвідченим державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Сумської області Лисенко В.Ф. 06.08.2002 та зареєстрованим в реєстрі за №1-2097.

При цьому, об`єктом договору визначено під`їзний залізничний шлях, у тому числі один комплект стрілочного переводу за №1 (згідно класифікації ПАТ «Укрзалізниця» стрілочний перевід №128), що знаходиться за адресою - м. Лебедин Сумської області, район залізничної станції «Лебединська», загальною довжиною 170 метрів.

З викладеного вбачається, що на момент укладення договору про надання залізничних транспортних послуг №10 від 01.04.2014, спірний під`їзний залізничний шлях перебував у ФОП Лещенко Р.П. на праві оренди, а отже, саме позивач виступав надавачем послуг у відповідності до умов вказаного договору, чим спростовуються доводи скаржника.

Твердження апелянта про недоведеність факту виникнення у відповідача обов`язку з оплати за надані залізничні послуги, у зв`язку з неотриманням ним актів приймання-передачі наданих послуг, колегією суддів відхиляються, виходячи з наступного.

За інформацією, доданою до довідки Регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» №НЮ-26/405 від 30.11.2018 підтверджується факт подання вагонів, які прибували на станцію Лебединська в адресу вантажоодержувача ДП «Сумський облавтодор», на під`їзні колії за стрілочним переводом №128, із зазначенням помісячно кількості вагонів, які прибули у період з липня 2017 року по лютий 2018 року.

При цьому, за умовами договору оплата не пов`язана з отриманням актів приймання-передачі виконаних робіт та наданих послуг, а визначена настанням терміну. Так, відповідно до п. 3.3 договору №10 від 01.04.2014 оплату вартості послуг виконавця замовник здійснює в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на п/р № НОМЕР_1 у Лебединському відділенні ПАТ КБ «Хрещатик», МФО 300670, код ДРФО НОМЕР_2 , не пізніше 10-го числа кожного місяця, наступного за місяцем, у якому надавалися транспортні залізничні послуги.

Отже, у відповідача виник обов`язок з оплати за надані послуги у розмірі, погодженому сторонами у додатковій угоді №2 від 11.07.2016.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийняте з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Дорбудсервіс» Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 16.05.2019 у справі №920/222/19 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Сумської області від 16.05.2019 у справі №920/222/19.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 18.07.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді С.А. Пашкіна

С.І. Буравльов