ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"19" липня 2019 р. м. Черкаси

справа № 925/620/19

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., в приміщенні суду розглянув заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євраліс Семенс Україна», м. Київ, вул. Васильківська, 14 (поштова адреса: м. Київ, вул. Глибочицька, 40У, оф.2)

до товариства з обмеженою відповідальністю «Седна-Агро», Черкаська область, м. Монастирище, вул. Соборна, 3

про стягнення 95 645 003,41 грн. заборгованості та санкцій,

без виклику представників сторін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євраліс Семенс Україна» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Седна-Агро» про стягнення заборгованості за поставлене насіння кукурудзи, соняшнику та ріпаку згідно договору поставки від 31.08.2017р. №1803 в розмірі 95 645 003,41 грн., в тому числі: 72 286 169,01 грн. основного боргу, 13 267 451,09 грн. пені, 8 717 946,10 грн. - 22% річних, 1 373 437,21 грн. інфляційних втрат та відшкодування судових витрат.

В підготовче засідання 18.07.2019р. представник позивача подав заяву від 18.07.2019р. про забезпечення позову, в якій просить суд:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно товариства з обмеженою відповідальністю «Седна-Агро» (місцезнаходження: 19100, Черкаська область, м. Монастирище, вул. Соборна, буд. 3, ) в межах суми стягнення 95645003,41 грн., з урахування судового збору 672350,00 грн. (всього 96317353,41 грн.), а саме:

- будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1280,1 кв. м., зареєстрована в Реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером 03;

- будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 398,4 кв. м., зареєстрована в Реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером 08;

- будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 732,0 кв. м, зареєстрована в Реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером 23855808;

- все інше наявне у Відповідача майно, в тому числі рухоме, та грошові кошти відповідача, що належать йому і знаходяться у нього чи в інших осіб (на рахунках у банку).

Заява мотивована тим, що Відповідач відмовляється добровільно сплатити суму боргу, не зважаючи на те, що строк оплати товару сплинув ще у жовтня 2018 року.

Позивач вказує, що необхідність забезпечення позову викликана значною сумою заборгованості Відповідача, яка при імовірному задоволенню судом позовних вимог Позивача має бути примусово стягнута на користь Позивача. Позивачу не відомо, чи має Відповідач достатні грошові кошти, але достовірно відомо, що Відповідачу належить майно, за рахунок якого виконання імовірного рішення суду буде реальним.

Позивач зазначає, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень Відповідач є учасником значної кількості судових справ, що вочевидь ставить під загрозу виконання імовірного рішення суду у даній справі. Крім того, за відомою Позивачу інформацією, нещодавно до Відповідача з позовною заявою про стягнення значної суми заборгованості звернувся інший контрагент Відповідача (ТОВ «Сингента», ).

Позивач стверджує, що відповідні вимоги стягувачів у судових справах, у тому числі вимоги ТОВ «Сингента», та можливе добровільне виконання зобов`язань Відповідачем перед стягувачами за рахунок існуючого майна та коштів Відповідача унеможливлять ефективне виконання імовірного рішення суду у даній судовій справі та позбавлять Позивача можливості отримати заявлену у позові суму заборгованості.

З огляду на зазначене вище, Позивач вказує, що у нього наявні всі підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення даного позову реальне виконання імовірного рішення суду опиниться під загрозою.

В підготовчому засідання 18.07.2019р. представник позивача заяву про забезпечення позову підтримав та просив задовольнити.

В підготовчому засідання представник відповідача заперечив проти задоволення заяви про забезпечення позову. Окремо 19.07.2019р. через канцелярію суду подав письмові спростування доводів позивача (заявника).

Звертає увагу суду на недостовірність інформації позивача. Майно, на яке позивач бажає накласти арешт, з 2013 року не є власністю відповідача. позивачем не запропоновано зустрічного забезпечення, що є порушенням приписів ст. 139 ГПК України. Також позивач не надає доказів скрутного матеріального становища відповідача та грунтує свої вимоги виключно на припущеннях, в тому числі і на ймовірному задоволенні позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Згідно частини 1 статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина 2 статті 136 ГПК України).

Згідно частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Згідно пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно пункту 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №16 достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У рішенні ЄСПЛ «Волошин проти України» зазначено - ключовим для концепції справедливого розгляду справи як у цивільному, так і кримінальному провадженні є те, щоб скаржник не був позбавлений можливості ефективно представляти свою справу в суді та мав змогу нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін (див. рішення у справі «Стіл та Морріс проти Сполученого Королівства» (Steel and Morris v. the United Kingdom), заява № 68416/01, п. 59, ECHR 2005). Принцип рівності сторін вимагає «справедливого балансу між сторонами», і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом (див. рішення від 26 травня 2009 року у справі «Бацаніна проти Росії» (Batsanina v. Russia), заява № 3932/02, § 22).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євраліс Семенс Україна» не підтверджено доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування забезпечення позову.

Заява ТОВ «Євраліс Семенс Україна» ґрунтується лише на припущеннях задоволення позову та можливого невиконання рішення суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Об`єктивних доказів скрутного матеріального становища відповідача чи значних сум зобов`язань відповідача перед третіми особами позивач не надав.

Заява товариства з обмеженою відповідальністю «Євраліс Семенс Україна» до задоволення не підлягає, оскільки вона не мотивована, ґрунтується на припущеннях, без посилання на конкретні обставини та докази, які підтверджують можливе утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду без вжиття заходів до забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Євраліс Семенс Україна» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено відповідно до чинного законодавства.

Суддя Г.М. Скиба