ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року Справа № 926/1070/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ

до Управління праці та соціального захисту населення Заставнівської районної державної адміністрації

про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та трьох відсотків річних у сумі 9284511,42 грн

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент фінансів Чернівецької обласної державної адміністрації

Суддя С.О. Миронюк

Представники сторін:

Від позивача Попов В.Д. представник. Довіреність № 007.1Др-38-1218 від 26.12.2018 р.

Від відповідача Альошкіна Г.М. представник. Розпорядження № 21-ос від 20.06.2019 р.

ОСОБА_1 . ОСОБА_2 . представник. Довіреність від 04.07.2019 р.

Від третьої особи Олійник ОСОБА_3 .М представник. Довіреність № 9 від 20.05.2019 р.

ОСОБА_4 . ОСОБА_5 . представник. Довіреність № 20 від 03.07.2019 р.

Чобан Ю.І. представник. Довіреність № 17 від 02.07.2019 р.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Заставнівської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості за Договором № 54 від 06.08.2015 р. в сумі 9 284 511,42 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що між сторонами 06.08.2015 року укладено договір № 54 на відшкодування втрат, пов`язаних з наданням пільг та житлових субсидій населенню на постачання природного газу, відповідно до пункту 1.2. якого постачальник здійснює постачання природного газу населенню, що мають право на пільги та житлові субсидії, а платник здійснює розрахунки за надані пільги.

Далі позивач стверджує, що Товариство з обмеженою відповідальністю ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ своєчасно надавало населенню послуги в обсязі субвенцій, передбачених Державним бюджетом у відповідності до умов укладеного між сторонами договору, а відповідачем порушено взяті на себе зобов`язання щодо відшкодуванню витрат понесених ТзОВ ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ та не відшкодовано позивачу кошти за надані послуги на загальну суму 8 859,88 грн., на які позивачем нараховано інфляційні на загальну суму 7 216 708,73 грн., та 3% річних втрат в розмірі 2 058 942,81 грн.

Провадження у справі відкрито ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 17.04.2019 року, справу до розгляду в підготовчому засіданні призначено на 08.05.2019 року.

Ухвалою суду від 08.05.2019 р. залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент фінансів Чернівецької обласної державної адміністрації та відкладено підготовче засідання на 29.05.2019 р.

17.05.2019 р. від представника позивача надійшла заява про закриття провадження по справі в зв`язку з оплатою суми основного боргу. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму фінансових санкцій та витрати по сплаті судового боргу.

24.05.2019 р. від третьої особи надійшли письмові пояснення, в якому останній вказує, що видатки на інфляційні витрати та три відсотків річних від простроченої суми та судовий збір в обсягах субвенції державного бюджету не передбачались.

Ухвалою суду від 29.05.2019 р. відкладено підготовче засідання на 13.06.2019 р.

07.06.2019 р. від Департаменту фінансів Чернівецької обласної державної адміністрації надійшли письмові пояснення в яких останній вказує, що станом на 01.03.2019 р. заборгованість становила 1 355 615,47 грн., а станом на 20.05.2019 р. заборгованість повністю погашена.

11.06.2019 р. від відповідача надійшло клопотання в якому останній просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 13.06.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 04.07.2019 року.

04.07.2019 р. від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі Міністерство фінансів України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача. Обґрунтованих підстав залучення особи до участі у справі подане клопотання не містить.

В судовому засіданні 04.07.2019 р. оголошено перерву до 08.07.2019 р.

За правилами ст.50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Названа норма ст.50 ГПК України зобов`язує заявника зазначити, яким чином рішення у справі може вплинути на права або обов`язки осіб, щодо яких заявлено про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, щодо однієї із сторін, тобто які обов`язки можуть виникнути або який вплив зазнають права третіх осіб у майбутньому у відносинах зі сторонами справи в разі задоволення або відмови у задоволенні позову.

Умови статті 50 ГПК України передбачають необхідність у з`ясуванні питання, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з даної справи особу (залучену 3 особу) наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

Підставою для залучення особи до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог, за нормами ст.50 ГПК України, є обґрунтоване твердження про вплив на права та/або обов`язки третіх осіб у майбутньому у відносинах зі сторонами справи в разі задоволення або відмови у задоволенні позову.

Клопотання відповідача про залучення третьої особи не містить зазначення того, яким чином рішення у справі, чи в разі задоволення, чи в разі відмови у задоволенні позову, вплине на права та обов`язки Міністерства фінансів України.

Враховуючи предмет спору, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача щодо залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог Міністерство фінансів України.

За наведеного, суд відмовляє у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи - Міністерства фінансів України.

08.07.2019 р. від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження по справі до набрання законної сили рішення по справі № 926/19/19 за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Товариства з обмеженою відповідальністю Чернівцігаз збут про стягнення заборгованості в сумі 43226251,28 грн. за Договором № 16-459-Н купівлі-продажу природного газу від 28.10.2016 року.

В задоволенні заяви відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення по справі № 926/19/19 рішення по справі № 926/19/19 суд відмовляє, виходячи з наступного:

Відповідно до п. 5 ч. 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом наведеної норми процесуального права підставою для зупинення провадження у господарській справі є сукупність таких складових як розгляд іншої справи іншим судом, пов`язаність цієї іншої судової справи з даною господарською справою та об`єктивна неможливість розгляду останньої до вирішення судом зазначеної іншої справи.

Предметом даної справи є заборгованість по відшкодуванню втрат, пов`язаних з наданням пільг та житлових субсидій населенню на постачання природного газу на підставі Договору № 54 від 06.08.2015 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ та Управлінням праці та соціального захисту населення Заставнівської районної державної адміністрації. Рішення по справі № 926/19/19 не містить обставин які є необхідними для вирішення справи № 926/ 1070/19.

В судовому засіданні 08.07.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, з підстав викладених у письмових поясненнях на позов, а саме посилаючись на те, що видатки на інфляційні витрати та трьох процентів річних від простроченої суми в обсягах зазначеної субвенції державного бюджету не передбачаються.

Розглянувши подані сторонами і третьою особою документи і матеріали, заслухавши представників сторін та третьої особи, вживши всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи, на яких ґрунтуються позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті суд встановив.

Згідно статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (стаття 179 ЦК), сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (стаття 627 ЦК).

Частиною 1 статті 509 ЦК України унормовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В даному випадку між сторонами у справі укладено договір № 54 від 06.08.2015 року на відшкодування втрат, пов`язаних з наданням пільг та житлових субсидій населенню на постачання природнього газу.

Відповідно до пункту 1.1. Договору, предметом цього договору є відносини сторін щодо надання пільг та житлових субсидій населенню по оплаті за спожитий природний газ за рахунок коштів, отриманої субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам згідно пункту 3 статті 102 Бюджетного кодексу України.

Пунктом 1.2. зазначеного Договору унормовано, що згідно з умовами договору постачальник здійснює постачання природнього газу населенню, що мають право на пільги та житлові субсидії, а платник здійснює розрахунки за надані пільги та житлові субсидії населенню по оплаті за спожитий природний газ в межах обсягів передбаченої субвенції на поточний рік з врахуванням фактичної заборгованості перед постачальником.

Відповідно до пункту 2.1.1. Договору, постачальник зобов`язується реалізувати в поточному році газ населенню, що має пільги і житлові субсидії відповідно до списків пільговиків та уповноважених власників/наймачів, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату наданих послуг, що надаються Платником Постачальнику на умовах цього Договору. Нарахування населенню пільгової плати за газ проводиться виключно на підставі списків пільговиків та уповноважених власників/наймачів, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату наданих послуг.

Пунктом 2.1.2. Договору закріплено обов`язок постачальника щомісячно надавати платнику розрахунки на відшкодування пільг з оплати за природний газ на електронних носіях відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги до 10 числа місяця наступного за звітним та складати з Платником акт звірки розрахунків по відшкодуванню пільг та житлових субсидій населенню з оплати за спожитий природний газ і зведений реєстр для проведення розрахунків з попередньої оплати не більше ніж 1 місяць, яка визначається Сторонами у Додатку №1 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пункту 2.2.1. вищевказаного договору, платник зобов`язується прийняти на себе зобов`язання перед Постачальником в частині відшкодування витрат на оплату за природний газ, пов`язаних із наданням визначеній категорії населення пільг та призначених субсидій.

При цьому, відповідно до пунктів 2.2.2., 2.2.3., 2.2.4. Договору, платник зокрема зобов`язується надавати постачальнику щомісячно до 25 числа поточного місяця списки осіб, що мають право на пільги та/або зміни до вказаних списків; надавати постачальнику щомісячно до 25 числа поточного місяця списки уповноважених власників/наймачів, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату наданих послуг та/або зміни до вказаних списків та здійснювати розрахунок щодо відшкодування пільг та субсидій шляхом перерахування постачальнику попередньої оплати на кожний наступний місяць, згідно з угодженою сторонами договірною величиною споживання природного газу по попередній оплаті на поточний рік, що зазначена у Додатку №1 до Договору, який є невід`ємною його частиною.

Остаточний розрахунок здійснюється платником до 10 числа наступного місяця шляхом перерахування Постачальнику коштів на відшкодування пільг та субсидій відповідно до фактичної заборгованості перед постачальником.

При цьому, відповідно до пункту 2.2.5. Договору, платник зобов`язується до 10 числа кожного місяця представляти постачальнику акт звіряння розрахунків за надані послуги.

Відповідно до пункту 7.1. Договору, договір набирає чинності з моменту його укладення, поширює свою дію на відносини сторін, що склались з 01.07.2015 року та діє до 31 грудня 2015 року, а в частині відшкодування пільг та субсидій до їх повного здійснення. В разі, якщо за 10 днів до закінчення дії Договору жодна із сторін не подасть особисто або рекомендованим листом іншій стороні письмову заяву про його припинення, цей договір щорічно продовжується з 01 січня відповідного наступного року до 31 грудня відповідного наступного року, а відшкодування пільг та субсидій здійснюється відповідно до чинного законодавства України, що регламентує їх відшкодування у відповідному році.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положення статті 612 Цивільного кодексу України встановлюють, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу вимог статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням вищенаведеного вбачається, що позивач на виконання умов договору, свої зобов`язання виконував належним чином, що підтверджується долученими до матеріалів справи актами звірки розрахунків за надані населенню субсидії за січень 2016 року по лютий 2019 року та надав послуги пільговим категоріям населення Заставнівського району на загальну суму 322 826 437,76 грн.

Відповідач свої зобов`язання щодо відшкодуванню витрат понесених ТзОВ ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ виконував неналежним чином та не відшкодував позивачу кошти за надані послуги на загальну суму 8 859,88 грн. у відповідності до умов та строків укладеного між сторонами договору, а сплатив основну суму заборгованості лише після звернення ТзОВ ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ до Господарського суду Чернівецької області із позовом.

Пунктом 3.1. Договору № 54 від 06.08.2015 року встановлено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, згідно умов даного Договору, сторони несуть відповідальність у відповідності до чинного законодавства.

Відповідно до статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно із статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 625 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із даних законодавчих положень, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, позивачем за неналежне виконання зобов`язання укладеного між сторонами договору по сплаті суми основного боргу нараховано відповідачу інфляційні втрати на загальну суму 7 216 708,73 грн. за період з 01.05.2016 р. по 28.02.2019 р.

Згідно із Законом України Про індексацію грошових доходів населення, індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті Урядовий кур`єр. Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України Про інформацію є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

У пункті 3.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 17 грудня 2013 року № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань зазначено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03 квітня 1997 року № 62-97р.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань та виходячи з норм чинного законодавства, погоджується з останнім та вважає обґрунтованим стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в сумі 7 216 708,73 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних від суми основного боргу - 2 058 942,81 грн. за період з 01.05.2016 р. по 28.02.2019 р.

Перевіривши відповідність здійснених позивачем обчислень з урахуванням дати виникнення грошового зобов`язання та дати оплати, суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

При цьому, суд звертає увагу сторін на наступне.

Законодавством не установлено залежності відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів із виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій із державного бюджету.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 березня 2018 року в справі № 904/6252/17.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що сама по собі відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до положень статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України та в рішенні від 30 листопада 2004 року у справі Бакалов проти України зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно п. 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, відповідач не надав доказів зменшення або погашення суми заборгованості.

За приписами статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює доказ за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на те, що саме відповідач відповідає за зобов`язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб, суд вважає заперечення відповідача щодо відсутності субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з оплати, що здійснюється за рахунок бюджетних коштів є безпідставними та такими, що не можуть звільняти відповідача від виконання своїх обов`язків.

З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 50, 129, 194, 196, 219, 222, 227, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України суд,

УХВАЛИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Заставнівської районної державної адміністрації (59400, Чернівецька обл., м. Заставна, вул. Галицького, 1-а код 03196251) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівцігаз Збут" (58009, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Винниченка. 9-А. код СДРПОУ 39584988) 7 216 708,73 грн. інфляційних втрат, 2 058 942,81 грн. 3% річних та 139 267,67 грн. судового збору.

3. В частині стягнення заборгованості на відшкодування витрат пов`язаних з надання пільг та житлових субсидій населенню по оплаті за спожитий газ в розмірі 8 859,88 грн. провадження по справі закрити.

4. З набранням судовим рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 12.07.2019 року

Суддя С.О. Миронюк