ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2019 р. Справа № 907/698/18

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Матущак О.І.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників сторін:

від позивача - не з`явився

від відповідача (скаржника) - Балега М.І., Сковородько І.Ф.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Балеги Мар`яни Іванівни, б/н від 15 травня 2019 року

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 15 квітня 2019 року (підписане 24.04.2019 року), суддя Ремецькі О.Ф.

у справі №907/698/18

за позовом Відділу з питань приватизації майна в районі Виноградівської районної ради, м. Виноградів, Закарпатська область

до відповідача Фізичної особи-підприємця Балеги Мар`яни Іванівни, м. Виноградів, Закарпатська область

про розірвання договору оренди

в с т а н о в и в :

28 листопада 2018 року Відділ з питань приватизації майна в районі Виноградівської районної ради звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Балеги Мар`яни Іванівни про розірвання договору №2/17 оренди нежитлових приміщень, укладеного 01 травня 2017 року між Відділом з питань приватизації майна в районі та ФОП Балегою М.І .

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 15 квітня 2019 року у справі №907/698/18 позов задоволено. Суд вирішив розірвати договір №2/17 від 01.05.2017 року оренди нежитлових приміщень (вбудовані приміщення) площею 49,8кв.м., розміщених за адресою: м. Виноградів, вул. Лікарняна, буд. 13 (перший поверх), укладений між Відділом з питань приватизації майна в районі та Фізичною особою-підприємцем Балегою Мар`яною Іванівною .

Рішення суду мотивоване тим, що всупереч умовам укладеного договору оренди, відповідач протягом 1 року і 2 місяців не використовував орендовані приміщення за цільовим призначенням, поряд з тим, порушив строк, передбачений договором на страхування орендованого приміщення. Також судом встановлено, що за результатами проведеної перевірки комісією орендодавця виявлено порушення вимог п.5.3 Договору, орендарем не здійснено (навіть елементарних) заходів протипожежної безпеки, а стан, в якому перебувають орендовані приміщення, є гіршим ніж на момент передачі їх в орендне користування. Поряд з тим, судом встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.01.2019 року № відповідач припинив діяльність фізичної особи-підприємця за власним рішенням 27 жовтня 2017 року, що унеможливлює використання орендованого приміщення за цільовим призначенням. Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Фізична особа-підприємець Балега Мар`яна Іванівна звернулась до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 15 квітня 2019 року у справі №907/698/18 та прийняти нове рішення про відмову в позові. Зокрема, зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки, судом відмовлено у задоволенні клопотання скаржника про відкладення розгляду справи та повернуто без розгляду клопотання про призначення у справі судової експертизи, також апелянт вважає, що судом неправомірно повернуто зустрічний позов відповідача. Щодо підстав для розірвання договору оренди, вважає, що такі відсутні, оскільки орендоване приміщення передано відповідачу у непридатному для використання стані, а використання останнього потребувало проведення капітального ремонту, дозвіл на який з боку позивача не було надано, відтак, апелянт зазначає, що невикористання орендованого приміщення мало місце з вини орендодавця, який не надав дозволу на проведення ремонту. Щодо порушення строку страхування орендованого приміщення апелянт наголошує, що таке не призвело до завдання позивачу будь-яких збитків, відтак, не може бути підставою для розірвання договору оренди. Також вважає неналежним доказом акт огляду орендованого приміщення від 26 липня 2018 року, оскільки такий проводився без участі орендаря. Щодо припинення підприємницької діяльності як фізична особа-підприємець, апелянт пояснила, що вказане дійсно мало місце, у зв`язку з неможливістю використання спірного приміщення за цільовим призначенням, однак, на час вирішення спору судом першої інстанції повторно зареєструвалась підприємцем. Посилаючись на п.10.7 договору оренди, зазначає, що реорганізація орендаря не є підставою для зміни або припинення чинності договору оренди, за винятком випадку приватизації орендованого приміщення орендарем.

У відзиві на апеляційну скаргу (б/н від 29 травня 2019 року) позивач просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 15 квітня 2019 року у справі №907/698/18 - залишити без змін. Зокрема, вказує, що орендар звернувся до орендодавця за погодженням на проведення капітального ремонту лише 25 травня 2018 року, тобто через рік з моменту укладення договору оренди. При цьому, орендар припинив підприємницьку діяльність - 27 жовтня 2017 року, відтак, звернувся за погодженням до орендодавця, не будучи вже підприємцем. Крім цього, позивач у відзиві повідомив, що 19 грудня 2018 року Виноградівська районна рада розглянула питання щодо надання дозволу ФОП Балега М.І. на проведення ремонту орендованих приміщень, однак, рішення депутатами районної лади прийнято не було та відповідно дозвіл на проведення ремонту орендарю не надано.

Відповідач (скаржник) та його представник в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали, просили задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 15 квітня 2019 року у справі №907/698/18 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Оскільки явка представника позивача не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 01 травня 2017 року між Відділом з питань приватизації майна в районі (в тексті договору - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Балегою Мар`яною Іванівною (в тексті договору - орендар) укладено договір №2/17 оренди нежитлових приміщень, відповідно до умов якого, а саме: п.1.1 орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене нежитлове приміщення (будівлю) - вбудовані приміщення (дитячий корпус), площею 49,8 кв. м, розміщене за адресою: м. Виноградів вул. Лікарняна, 13 , на першому поверсі будівлі, що знаходиться на балансі Районної ради; приміщення передається в оренду з метою медичної практики та надання послуг населенню з комп`ютерної томографії.

Згідно з розділом 5 Договору орендар зобов`язався використовувати орендоване приміщення відповідно до його призначення та умов договору; забезпечити збереження орендованого приміщення, запобігати його пошкодженню, псуванню, здійснювати заходи протипожежної безпеки; своєчасно, за погодженням з власником, здійснювати капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого приміщення; протягом місяця після укладення договору застрахувати орендоване приміщення не менше ніж на його балансову (в разі наявності оцінки - ринкову) вартість на користь орендодавця в порядку, визначеному законодавством.

Орендоване приміщення передано відповідачу за актом прийому-передачі нежитлових приміщень в орендне користування від 01 травня 2017 року, в якому сторони погодили, що орендар самостійно вирішує питання щодо підключення до мереж електропостачання та водопостачання.

25 травня 2018 року орендар звернувся до голови Виноградівської районної ради із заявою, в якій просив надати дозвіл на проведення капітального ремонту орендованого приміщення.

У відповідь на вказану заяву Виноградівська районна рада листом (вих.№01-09/301 від 13.07.2018 року) запропонувала доопрацювати та подати до районної ради належним чином оформлену кошторисну документацію, оскільки доданий до заяви кошторис не містив мету та вид будівельних робіт.

08 серпня 2018 року орендар звернувся до голови Виноградівської районної ради із заявою, в якій повторно просив надати дозвіл на проведення капітального ремонту орендованого приміщення. До заяви орендар долучив локальний кошторис на будівельні роботи на 6-ти арк. та копію кваліфікаційного сертифікату відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єкта архітектури на 1 арк.

В подальшому, орендар звертався до районної ради із заявою від 21 листопада 2018 року про надання дозволу на проведення капітального ремонту, вказане питання розглянуто на 26 сесії районної ради 7 скликання, однак, рішення по даному питанню не прийнято та дозвіл на проведення ремонту не надано, про що повідомлено орендаря листом за вих.№01-17/56 від 19 грудня 2018 року.

Поряд з тим, судом встановлено, що 26 липня 2018 року працівниками Відділу з питань приватизації майна в районі проведено перевірку виконання орендарями, що орендують приміщення в будівлях районної лікарні, умов договорів оренди (в тому числі і на підставі договору №2/17), за результатами якої складено акт перевірки виконання орендарем обов`язків по договору оренди від 26 липня 2018 року. Як вбачається з вказаного акту така перевірка проведена в присутності орендаря - ФОП Балеги М.І. , що підтверджується підписом останньої на акті.

У вказаному акті зафіксовано, що в ході перевірки встановлено наступне: з дня укладення договору оренди приміщення не використовується за призначенням; у приміщенні розпочато проведення ремонту (знято плитку); у орендованому приміщенні відсутні засоби пожежогасіння; приміщення застраховано 25 липня 2018 року (договір №77-112/УА168496).

Листом за вих№01-17/41 від 07 вересня 2018 року Виноградівська районна рада Закарпатської області повідомила відповідача про те, що за результатами перевірки виявлено, що за весь період оренди (1 рік 2 міс) орендар не використовує орендовані приміщення за цільовим призначенням; орендарем не здійснено заходів протипожежної безпеки; страхування орендованого приміщення здійснено лише на переддень проведення перевірки 25 липня 2018 року, хоча відповідно до умов договору оренди, орендар зобов`язаний застрахувати орендоване майно у місячний термін після укладання договору оренди; приміщення перебувають у гіршому стані ніж на момент передачі їх в оренду - орендарем розпочато ремонт орендованих приміщень без погодження з власником приміщень - Виноградівською районною радою. Поряд з тим, районна рада повідомила орендаря, що у зв`язку з невиконанням істотних умов договору оренду протягом всього терміну оренди, орендодавець ініціює розірвання договору оренди.

У зв`язку з наведеним вище, 28 листопада 2018 року Відділ з питань приватизації майна в районі Виноградівської районної ради звернувся до суду з цим позовом до Фізичної особи-підприємця Балеги Мар`яни Іванівни про розірвання договору №2/17 оренди нежитлових приміщень від 01 травня 2017 року.

Відповідно до ч.3 ст.291 ГК України на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму.

Згідно з ст.783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: 1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; 2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; 3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; 4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Частиною 3 ст.26 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що договір оренди може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

У п.10.4 договору оренди сторони погодили, що договір може бути розірвано за взаємної згоди сторін або з ініціативи однієї із сторін за рішенням господарського суду.

В ч.1 ст.2 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Орендар зобов`язаний використовувати та зберігати орендоване майно відповідно до умов договору, запобігати його пошкодженню, псуванню (ч.2 ст.18 вказаного вище Закону).

Як зазначалось вище, у п.1.1 договору оренди сторони погодили, що приміщення (дитячий корпус), площею 49,8 кв. м, розміщене за адресою: м. Виноградів вул. Лікарняна, 13 , на першому поверсі будівлі, що знаходиться на балансі районної ради, передається в оренду відповідачу з метою медичної практики та надання послуг населенню з комп`ютерної томографії.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем, у відповідності до п.8.1 договору оренди 26 липня 2018 року проведено перевірку виконання орендарем обов`язків по договору оренди, за результатами якої складено відповідний акт та встановлено, зокрема істотні порушення умов договору з боку орендаря, а саме: невикористання приміщення за призначенням з дня укладення договору, страхування орендованого приміщення з порушенням строку встановленого договором. Вказаний акт підписаний обома сторонами договору без будь-яких зауважень.

Судом встановлено, що договір оренди №2/17 нежитлових приміщень укладено сторонами - 01 травня 2017 року, орендоване приміщення передано відповідачу за актом прийому-передачі - 01 травня 2017 року, разом з тим, на час проведення перевірки - в липні 2018 року, позивачем встановлено, що орендар протягом більш ніж року з дня укладення договору, не використовує надане йому в оренду приміщення за цільовим призначенням (у відповідності до мети, з якою таке приміщення передано йому в оренду), тобто - з метою медичної практики та надання послуг населенню з комп`ютерної томографії, що підтверджується актом перевірки від 26 липня 2018 року.

Колегія суддів звертає увагу, що вказане є самостійною підставою для розірвання договору оренди в судовому порядку за ініціативою орендодавця, у зв`язку з порушенням орендарем умов договору.

Крім того, проведеною перевіркою встановлено, що орендарем порушено вимоги п.5.3 Договору, а саме: не здійснено (навіть елементарних) заходів протипожежної безпеки, а стан, в якому перебувають орендовані приміщення, є гіршим ніж на момент передачі їх в орендне користування. На підтвердження погіршення стану орендованого приміщення позивачем надано висновок про вартість майна (з фотофіксацією стану об`єкта оренди) від 31 жовтня 2016 та докази фотофіксації станом на день складення вищезазначеного акту - 26 липня 2018 року.

Поряд з тим, встановлено, що відповідачем застраховано орендоване приміщення з порушенням місячного строку, передбаченого п.5.5 договору оренди, що підтверджується актом перевірки виконання орендарем обов`язків по договору оренди від 26 липня 2018 року, яким зафіксовано дату страхування об`єкту оренди - лише 25 липня 2018 року.

Відтак, вищенаведене свідчить про невикористання приміщення орендарем протягом року з дня укладення договору та передачі йому приміщення, не здійснення заходів протипожежної безпеки, а також страхування орендованого приміщення лише після спливу одного року з моменту укладення договору.

Разом з цим, колегія суддів не бере до уваги посилання скаржника на неможливість використання орендованого приміщення, у зв`язку з відсутністю згоди власника приміщення на проведення капітального ремонту, оскільки, судом встановлено, що за дозволом на проведення капітального ремонту орендар звернувся до Виноградівської районної ради Закарпатської області лише 25 травня 2018 року, тобто, через рік після укладення договору та підписання акту прийому-передачі приміщення. При цьому, протягом року орендарем не вчинено будь-яких дій, які б свідчили про його намір використовувати надане в оренду приміщення за цільовим призначенням, передбаченим договором оренди. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні та апелянтом суду не надано.

Натомість, судом також встановлено, що 27 жовтня 2017 року, тобто через пів року з дня укладення договору оренди, орендар припинив діяльність фізичної особи-підприємця за власним рішенням, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.01.2019 року №.

Слід зазначити, що у оголошеному конкурсі на право оренди, який передував укладенню договору оренди, для учасників конкурсу визначено мету використання приміщень орендарем, а саме: розміщення суб`єктів господарювання, що діють на основі приватної власності і провадять господарську діяльність з медичної практики, а саме: надання послуг населенню з комп`ютерної томографії, тобто здійснення на орендованій площі підприємницької діяльності.

Поряд з тим, згідно з ст.6 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» фізична особа, яка бажає укласти договір оренди державного майна з метою використання його для підприємницької діяльності, до укладення договору зобов`язана зареєструватись як суб`єкт підприємницької діяльності.

З огляду на наведене вище, оскільки приміщення, відповідно до рішення районної ради та оголошеного конкурсу, передавались в оренду з метою здійснення підприємницької діяльності, орендар зобов`язаний зареєструватись як суб`єкт підприємницької діяльності.

Доводи відповідача про припинення підприємницької діяльності, у зв`язку з відсутністю згоди власника приміщення на проведення капітального ремонту, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, таке припинення відбулося - 27 жовтня 2017 року, тобто, до звернення відповідача до районної ради за дозволом на проведення капітального ремонту (25 травня 2018 року).

Слід зазначити, що згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач повторно зареєструвався як фізична особа-підприємець - 20 лютого 2019 року, тобто під час розгляду справи в суді першої інстанції, що одночасно не спростовує обставин, встановлених судом вище.

Щодо статусу відповідача на час звернення до суду з цим позовом, колегія суддів зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, станом на час звернення позивача до суду з цим позовом - 28 листопада 2018 року, відповідач не був зареєстрований як фізична особа-підприємець, проте, колегія суддів вважає, що цей спір підлягає вирішенню саме господарським судом, зважаючи на характер спірних правовідносин та предмет спору: про розірвання договору оренди, який укладено позивачем з відповідачем саме як з фізичною особою-підприємцем, з метою здійснення останнім господарської діяльності - медичної практики та надання послуг населенню з комп`ютерної томографії.

За змістом ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Виходячи саме з мети укладення договору оренди, який позивач просить розірвати, та з огляду на укладення такого договору з відповідачем як фізичною особою-підприємцем, колегія суддів вважає, що цей спір належить до юрисдикції господарських судів.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Беручи до уваги наведені вище обставини, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову Відділу з питань приватизації майна в районі Виноградівської районної ради до Фізичної особи-підприємця Балеги Мар`яни Іванівни про розірвання договору оренди нежитлових приміщень №2/17 від 01 травня 2017 року.

Щодо посилань апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, то такі не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи, оскільки в ухвалі Господарського суду Закарпатської області від 20 лютого 2019 року наведено причини відмови у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та колегія суддів вважає таку відмову обґрунтованою. Щодо повернення зустрічного позову відповідача, то відповідна ухвала суду першої інстанції була предметом апеляційного оскарження та постановою Західного апеляційного господарського суду від 03 квітня 2019 року у цій справі залишена без змін. Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повернувши без розгляду клопотання відповідача про призначення судової експертизи, не порушив норми процесуального права, оскільки таке клопотання подано відповідачем 15 квітня 2019 року, тобто після закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Доводи апелянта про невикористання орендарем орендованого приміщення з вини орендодавця, який не надав дозволу на проведення капітального ремонту, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки орендарем не надано суду доказів звернення до власника приміщення за дозволом на проведення ремонту, протягом року з дня укладення договору оренди. Поряд з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували вчинення орендарем дій, спрямованих на виконання умов договору оренди щодо використання наданого приміщення відповідно до його мети.

Скаржник у апеляційній скарзі також зазначає, що акт огляду орендованого приміщення від 26 липня 2018 року є неналежним доказом, оскільки такий огляд проводився без участі орендаря, однак, наведене спростовується матеріалами справи та самим актом, в якому зафіксовано, що перевірка проводилась у присутності орендаря - ФОП Балеги М.І. , поряд з тим, вказаний акт містить підпис орендаря. Протилежного апелянтом не доведено.

Колегія суддів частково погоджується з доводами скаржника, що саме по собі порушення строку страхування орендованого приміщення не є достатньою підставою для розірвання договору оренди, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами завдання останньому збитків, однак, колегія суддів вважає, що невикористання орендарем наданого в оренду приміщення у відповідності до мети такого надання протягом більш ніж року з дня укладення договору та передачі приміщення, є самостійною та достатньою підставою для розірвання договору оренди.

Щодо припинення підприємницької діяльності як фізична особа-підприємець, апелянт пояснила, що вказане дійсно мало місце, у зв`язку з неможливістю використання спірного приміщення за цільовим призначенням, однак, на підтвердження наведеного скаржник не надав суду жодних доказів, зважаючи на таке припинення ще 27 жовтня 2017 року. Поряд з тим, суд вважає помилковим посилання скаржника на п.10.7 договору оренди, відповідно до якого, реорганізація орендаря не є підставою для зміни або припинення чинності договору оренди, оскільки в цьому випадку мало місце припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням, що не є тотожним реорганізації.

Відтак доводи апеляційної скарги є безпідставними та такі не спростовують висновків місцевого господарського суду про задоволення позову.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 15 квітня 2019 року у справі №907/698/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Балеги Мар`яни Іванівни - без задоволення.

Матеріали справи №907/698/18 повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 18 липня 2019 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Матущак О.І.