ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2019 р. Справа№ 910/735/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 16.07.2019,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дионисия»

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.03.2019

у справі №910/735/19 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дионисия»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клок»

про стягнення 202 250, 00 грн.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дионисия» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клок» про стягнення 202 250,00 грн. відмовлено повністю.

22.03.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Клок» через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшло клопотання про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дионисия» витрат на професійну правничу допомогу.

У поданому до суду клопотанні відповідач просив суд поновити строк для подачі доказів понесення Товариством з обмеженою відповідальністю «Клок» витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з позивача 14 000,00 грн. таких витрат. До вказаної заяви відповідачем було додано договір про надання правничої допомоги від 04.02.2019 №04/02/19-1, укладений з Адвокатським бюро «Тарас Кулачко та партнери», додаткову угоду №1 від 04.02.209 до нього, акт приймання-передачі наданих послуг від 18.02.2019 на суму 14 000,00 грн., платіжне доручення від 21.03.20109 № 991 на суму 14 000,00 грн., виписку з рахунку, судове рішення у справі №910/735/19, роздруковане з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 28.03.2019 у справі №910/735/19 клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дионисия» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Клок» 9 000 (дев`ять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування прийнятого додаткового рішення суд зазначив, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу підтверджуються у розмірі 14 000,00 грн., водночас, заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами, витраченим часом, обсягом цих послуг. Враховуючи викладене, суд зазначив, що визначені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 000,00 грн. є дещо завищеними, належним чином не обґрунтованими та можуть становить надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу судових витрат, а тому підлягають частковому задоволенню на суму 9 000,00 грн.

Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, 26.04.2019 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес) Товариство з обмеженою відповідальністю «Дионисия» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 у справі №910/735/19.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права при прийнятті додаткового рішення.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до наступного:

- суду не було надано жодних доказів на підтвердження підрахунків, зазначених в акті прийняття-передачі наданих послуг від 18.02.2019 та доказів витрати саме такого часу, як визначено в акті. Зокрема, на підготовку та подачу відзиву представником відповідача було витрачено 4 години. Жодних підтверджуючих документів не додано. До того ж, суд не звернув увагу, що представник відповідача у відзиві продублював текст з попередньо направлених до суду документів;

- під час розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження суд дійшов до помилкових висновків на підставі неправдивих відомостей, наданих представником відповідача. До того ж, судом не обґрунтовано, чому саме вартість послуг за професійну правничу допомогу зменшено саме до 9 000,00 грн.

У апеляційній скарзі апелянтом також було викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 у справі №910/735/19.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 14.05.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дионисия» у справі №910/735/19 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Скрипки І.М., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Дионисия» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 у справі №910/735/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дионисия» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 у справі №910/735/19; зупинено дію додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 у справі №910/735/19 на час апеляційного провадження; розгляд справи призначено на 18.06.2019.

18.06.2019 відповідач подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому просив суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржене додаткове рішення залишити без змін. Відповідач наголосив, що доводи скаржника не мають під собою жодних фактичних підстав. Також у відзиві відповідач просив стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.), яка була надана останньому відповідно до умов Договору про надання правової допомоги №04/02/19-1 від 04.02.2019 у суді апеляційної інстанції, що підтверджується Актом приймання-передачі наданих послуг від 14.06.2019 та платіжним дорученням №1043 від 14.06.2019. Водночас, у відзиві відповідач наголосив на тому, що суд першої інстанції абсолютно безпідставно зменшив розмір витрат на правничу допомогу.

У судове засідання 18.06.2019 з`явився представник відповідача.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 18.06.2019, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 розгляд справи №910/735/19, у зв`язку з неявкою у судове засідання представника позивача, відкладено на 16.07.2019.

У судове засідання 16.07.2019 з`явився представник відповідача.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 16.07.2019, знову не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів, враховуючи, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання у даній справі, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності його представника, оскільки згідно з частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представника відповідача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті додаткового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене додаткове рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (частина 5 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведеної норми законодавства слідує, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

Відповідно до частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегією суддів встановлено, що відповідач, подаючи до суду відзив на позов (том 1, а.с. 30-34), навів у останньому орієнтовний розрахунок судових витрат на правову допомогу, вказав на те, що він скористався послугами адвокатського бюро, надав договір, ордер, копію свідоцтва адвоката.

Із наявного у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення судом встановлено, що примірник рішення від 13.03.2019, яке було прийнято судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у цій справі відповідач отримав 19.03.2019, описане вище клопотання подав до суду 22.03.2019, а відтак строк, визначений у частині 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем пропущений не був і необхідність у його поновленні відсутня.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пукнті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Як вбачається із доданих відповідачем до відзиву на позовну заяву та клопотання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу доказів, 04.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Клок» та Адвокатським бюро «Тарас Кулачко та партнери» було укладено договір про надання правничої допомоги № 04/02/19-1, за яким бюро зобов`язалося надавати відповідачу правничу допомогу стосовно представництва інтересів у господарських судах усіх інстанцій, а також у Верховному Суді у справі №910/735/19. Вартість послуг складає 2 500,00 грн. за одну годину послуг (пункт 3.1. в редакції додаткової угоди №1). Договір набирає чинності з дати його підписання та діє до повного виконання (пункт 4.1.).

До акту приймання-передачі наданих послуг від 18.02.2019 відповідачем та бюро внесено послуги зі складання та подачі до суду заяви про ознайомлення з матеріалами справи та безпосереднє ознайомлення, на що було витрачено 0,6 годин і оцінено в 1 500,00 грн.; надання усної консультації та роз`яснення щодо правової позиції клієнта у справі №910/735/19, на що було витрачено 1 год. і оцінено в 2 500,00 грн.; складання, підготовку до подачі (шляхом прошивання відповідного відзиву і додатків) та подача до суду відзиву у справі №910/735/19, на що було потрачено 4 год., що оцінено в 10 000,00 грн.

Згідно з пунктом 3.3. Договору про надання правничої допомоги, послуги бюро відповідач зобов`язаний оплатити протягом 35 календарних днів з моменту підписання акту про їх прийняття.

Факт реального понесення відповідачем витрат на правову допомогу підтверджується платіжним дорученням від 21.03.20109 №991 на суму 14 000,00 грн. та випискою з поточного рахунку Адвокатського бюро «Тарас Кулачко та Партнери» за період з 21.03.2019 до 21.03.2019.

Розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, судом першої інстанції обґрунтовано наголошено на тому, що подані документи не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з позивача, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Колегія суддів зазначає, що дослідивши опис наданих послуг, приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, відповідність запропонованої адвокатом правової позиції правовим висновкам суду, відображеним у рішенні, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами, витраченим часом, обсягом цих послуг. Визначені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 000,00 грн. є дещо завищеними та можуть становити надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Таким чином, зважаючи на складність справи, надані послуги, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд правомірно зменшив їх розмір та присудив до стягнення з позивача на користь відповідача 9 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, частково задовольнивши клопотання відповідача про компенсацію здійснених останнім витрат на професійну правничу допомогу.

Зважаючи на викладене, доводи скаржника із приводу того, що судом першої інстанції не було обґрунтовано, чому саме вартість послуг за професійну правничу допомогу зменшено саме до 9 000,00 грн. є безпідставними, оскільки місцевий господарський суд належним чином мотивував свою позицію в цій частині.

Позивачем у апеляційній скарзі зазначено, що відповідачем суду не було надано жодних доказів на підтвердження підрахунків, зазначених в акті прийняття-передачі наданих послуг від 18.02.2019, та доказів витрат саме такого часу, як визначено в актах, на надання відповідної послуги.

Вказані доводи колегією суддів відхиляються, оскільки обов`язок доведення неспівмірності таких витрат згідно норм Господарського процесуального кодексу України покладається на сторону, яка заперечує розмір заявлених до стягнення витрат на правову допомогу. Однак, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на спростування даних, викладених в акті прийняття-передачі наданих послуг від 18.02.2019, позивачем до апеляційної скарги не додано.

Твердження скаржника із приводу того, що суд не звернув увагу на те, що представник відповідача у відзиві продублював текст з попередньо направлених до суду документів є безпідставними, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, ані відповідач, ані його адвокат (уповноважений представник відповідача), крім відзиву на позовну заяву позивача та клопотання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу не подавали до суду першої інстанції у справі №910/735/19 будь-яких інших пояснень.

За таких обставин, враховуючи, що позивачу було відмовлено повністю в задоволенні позову, беручи до уваги, що відповідачем підтверджено правовий статус адвоката, наявність доказів фактичного перерахування йому коштів на підставі договору, з огляду на принцип співмірності та розумності судових витрат з наданими послугами, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що судові витрати відповідача на правничу допомогу підлягають відшкодуванню йому за рахунок позивача у розмірі 9 000,00 грн., про що Господарський суд міста Києва, керуючись статтею 244 Господарського процесуального кодексу України, і прийняв додаткове рішення у справі №910/735/19, яке відповідає нормам чинного господарського процесуального законодавства.

Водночас, відповідачем заперечення щодо зменшення судом першої інстанції розміру витрат на правничу допомогу висловлені лише у відзиві на апеляційну скаргу, а тому колегією суддів, з огляду на те, що відповідач не скористався своїм правом на апеляційне оскарження додаткового рішення, відхиляються.

Стосовно викладеного відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу клопотання про стягнення з позивача на свою користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.), яка була надана останньому відповідно до умов Договору про надання правової допомоги №04/02/19-1 від 04.02.2019 у суді апеляційної інстанції, колегією суддів встановлено наступне.

Як підтверджується доданою до відзиву копією Акту приймання-передачі наданих послуг від 14.06.2019, який складено на виконання вимог Договору про надання правничої допомоги №04/02/19-1 від 04.02.2019, укладеного між ТОВ «Клок» та Адвокатським бюро «Тарас Кулачко та Партнери», Адвокатське бюро «Тарас Кулачко та Партнери» надало клієнту (відповідачу у справі) наступні послуги:

- складення та подача до Північного апеляційного господарського суду заяви про ознайомлення з матеріалами справи №910/735/19 та безпосереднє ознайомлення з матеріалами справи №910/735/19 (0,6 годин; загальна вартість наданої послуги 1 500,00 грн.);

- складення та підготовка до подачі (шляхом прошивання відповідного відзиву на апеляційну скаргу та засвідчення копій всіх додатків до такого відзиву) до Північного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Дионисия» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28 березня 2019 року у справі №910/735/19 (1 година; загальна вартість наданої послуги 2 500,00 грн.).

Загальна вартість наданих послуг згідно вказаного акту 4 000,00 грн.

Даний акт є невід`ємною частиною Договору про надання правничої допомоги №04/02/19-1 від 04.02.2019.

Згідно платіжного доручення №1043 від 14.06.2019 ТОВ «Клок» сплатило Адвокатському бюро «Тарас Кулачко та Партнери» 4 000,00 грн. згідно з Договором про надання правничої допомоги №04/02/19-1 від 04.02.2019 відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг від 14.06.2019.

Як вказувалося вище, 18.06.2019 адвокатом Кулачко Т.М. через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду було подано відзив на апеляційну скаргу позивача. Також, 14.06.2019 за поданим через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду клопотанням адвокат Кулачко Т.М. ознайомлювався із матеріалами справи.

Отже, факт надання адвокатом Адвокатського бюро «Тарас Кулачко та Партнери» послуг відповідачу, вказаних в акті, підтверджується матеріалами справи.

З огляду на вказане, колегія суддів, враховуючи рівень складності справи та обсяг доказів, що підлягали вивченню та аналізу, здійснивши оцінку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, дійшла висновку, що клопотання відповідача про стягнення із позивача 4 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених заявником у зв`язку із розглядом справи в апеляційній інстанції, підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги позивача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість понесених відповідачем судових витрат, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає додаткове рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга позивача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат здійснено у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 244, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дионисия» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.03.2019 у справі №910/735/19 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.03.2019 у справі №910/735/19 залишити без змін.

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Клок» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дионисия» (40035, м. Суми, вул. Харківська, 31, ідентифікаційний код 39050347) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Клок» (03035, м. Київ, пл. Солом`янська, 2, ідентифікаційний код 39949343) 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва відповідно до вимог процесуального законодавства.

Матеріали справи №910/735/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.07.2019.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка