ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2019 р.Справа № 922/901/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Васильєвій Л.О.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" про ухвалення додаткового рішення по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро", Київська область, м. Обухів
до 1. Приватного сільськогосподарського підприємства "Маяк", Харківська область, Сахновщинський район, смт. Сахновщина , 2. Фізичної особи ОСОБА_1 , Харківська область, Сахновщинський район, с. Гришівка
про стягнення 2 954 371,67 грн.
за участю представників:

позивача не з`явився;

відповідача 1 - не з`явився;

відповідача 2 - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.07.2019 у справі №922/901/19 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" задоволено частково; вирішено стягнути солідарно з Приватного сільськогосподарського підприємства "Маяк" та Фізичної особи ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" суму основної заборгованості в розмірі 2 227 712,93 грн., відсотки за користування грошовим кредитом в розмірі 23 891,61 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі 122 766,83 грн., 36 % річних в розмірі 122 766,83 грн., інфляційні збитки в розмірі 11 113,56 грн., штраф в розмірі 445 542,59 грн. та судовий збір в розмірі 44 306,92 грн.

15 липня 2019 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" про ухвалення додаткового рішення у справі № 922/901/19 (вх. №17077), в якій позивач просить в примусовому порядку стягнути солідарно з Приватного сільськогосподарського підприємства "Маяк" та Фізичної особи ОСОБА_1 судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 94 165,42 грн.

Вимоги заяви обґрунтовано положеннями ст. ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) з посиланням на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" має право на відшкодування зазначених витрат, оскільки у судовому засіданні під час розгляду справи по суті 08.07.2019 адвокат позивача заявила в усному порядку, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду позивачем будуть надані суду всі докази, які підтверджують розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої, четвертої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.07.2019 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" прийнято та призначено до розгляду на 18.07.2019 о 12:30 год.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, в призначене судове засідання не прибули, в зв`язку з чим розгляд заяви здійснюється судом в порядку частини четвертої статті 244 ГПК України.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, судом встановлено наступне.

За приписами ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 94 165,42 грн.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд враховує правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 03.05.2018 року у справі № 372/1010/16-ц, в якій зазначено наступне.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, в якості доказів понесення витрат на оплату послуг адвоката позивач надав суду:

- копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 21.01.2019 року, укладеного між позивачем та адвокатом Білецькою Наталією Степанівною, (далі - Договір);

- копію додатку № 4 від 25.03.2019 до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 21 січня 2019 року;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3422/10 від 20.09.2007, виданого Білецькій Н ОСОБА_2 .,

- копію довіреності від 01.10.2018, виданої ТОВ "Спектр-Агро" ОСОБА_3 на представництво його інтересів, в тому числі в судах;

- копію акту здачі-приймання наданих правових послуг № 7 від 10.07.2019 за договором надання правової (правничої) допомоги на суму 94 165,42 грн.

З наявного в матеріалах справи Договору про надання правової (правничої) допомоги від 21 січня 2019 року вбачається, що відповідно до пункту 1.1. Договору адвокат взяв на себе зобов`язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а позивач зобов`язався оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами. У пункті 4.1. Договору сторони передбачили, що умови та порядок розрахунків з адвокатом за надання правової допомоги визначаються сторонами в додатках до цього Договору.

Пунктом 4.1 Додатку № 4 від 25.03.2019 до Договору передбачено, що оплата послуг з представництва інтересів у суді першої інстанції здійснюється в наступному порядку: 100 % вартості послуги сплачується замовником адвокату протягом 5-ти банківських днів з дня вступу в законну силу рішення першої інстанції. Правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується сторонами (п. 8.1. Додатку № 4).

Заявник, посилаючись на умови Договору та п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України, вважає що з відповідачів має бути стягнуто витрати на професійну правничу допомогу в сумі 94 165,42 грн., як такі що підлягають сплаті позивачем на користь адвоката.

Проте, суд не погоджується з такими висновками заявника, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу ІІІ Книги п`ятої цього Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналізуючи умови Договору, суд вбачає, що зобов`язання з оплати наданих адвокатом послуг виникне у позивача протягом п`яти банківських днів з дня вступу в законну силу рішення першої інстанції.

Суд зазначає, що на час розгляду заяви позивача, рішення господарського суду Харківської області від 08.07.2019 у справі № 922/901/19 не набрало законної сили, а тому зобов`язання з оплати наданих адвокатом послуг є таким, що не настало.

Отже, твердження позивача про те, що послуги адвоката вартістю 94 165,42 грн. є такими, що підлягають сплаті є необґрунтованими, оскільки строк оплати зазначених послуг не настав.

Факт підписання між позивачем та адвокатом акту здачі-приймання наданих правових послуг № 7 від 10.07.2019 за договором надання правової (правничої) допомоги на суму 94 165,42 грн. не є безумовною підставою для стягнення витрат на правничу допомогу з огляду на вищевикладене.

При цьому, суд зауважує, що позивачем не надано доказів, що свідчать про фактичну оплату витрат на надання правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), на що звертає увагу Верховний Суд у постанові від 03.05.2018 року у справі №372/1010/16-ц.

Посилання позивача на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 16.04.2019 у справі № 909/103/19 та від 05.04.2019 у справі № 909/90/19 як на судову практику щодо стягнення витрат на надання правничої допомоги, не можуть бути прийняті судом з огляду на таке.

Частиною четвертою статті 11 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

У рішенні від 10.11.2005 Великої Палати Європейського Суду з прав людини у справі "Лейла Шахін проти Туреччини" зазначається, що згідно з практикою, закон є чинним положенням, яке застосовується з урахуванням тлумачення, яке дають йому компетентні суди.

Практика країн усталеної демократії свідчить про те, що конкретний варіант тлумачення права, використаний судом, має шанс набути певної стабільності, обов`язковості. Вважається, що це випливає із принципів однакового поводження і правопевності (правової визначеності), які є проявами принципу верховенства права. Ці принципи зобов`язують державну владу дотримуватись обраної правової позиції і не відхилятися від неї доти, доки не з`являться вагомі підстави змінити її і звернутись до іншого розуміння тієї чи іншої норми. Названі принципи певною мірою знаходять підтвердження в національному законодавстві, практиці здійснення правосуддя та роз`яснювальній діяльності вищих спеціалізованих судів. Зокрема, відповідно до частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції, яке до того ж не набрало законної сили, оскільки на даний час переглядаються судом апеляційної інстанції, не може бути прийнято судом, як стала та обов`язкова судова практика.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що оскільки позивачем не надано суду платіжних документів про фактичну оплату послуг адвоката, і строк оплати витрат в сумі 94 165,42 грн. згідно Договору станом на 18.07.2019 не настав, оскільки рішення не набрало законної сили, тому у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат з відповідачів на користь позивача. Зокрема, у разі скасування рішення у даній справі, обов`язок позивача оплатити надані адвокатом послуги не настане.

Керуючись ст.ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення у справі № 922/901/19.

Відмовити в задоволенні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" про солідарне стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства "Маяк" та Фізичної особи ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 94 165,42 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 19.07.2019.

Суддя В.В. Рильова