ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/20874/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Разіної Т.І.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія Холдінг»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.04.2019р. (повний текст складено 23.04.2019р.)

у справі № 910/20874/17 (суддя - Мандриченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія Холдінг»

до 1. Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Локаста»

про визнання права

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2019р., новий розгляд по постанові Верховного Суду від 04.09.2018р., закрито провадження у справі №910/20874/17.

Ухвала мотивована тим, що вимоги про визнання відсутнім права в одного відповідача вимагати від другого відповідача сплати боргу за кредитним договором, яку погашено позивачем (поручителем), та про визнання права поручителя вимагати від боржника сплати ним грошових коштів за кредитним договором, сплачених поручителем, не є вимогами про встановлення юридичних фактів, однак такі доводи можуть розглядатися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право. Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.08.2018р. у справі №910/14144/17.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.04.2019р. у справі №910/20874/17 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах процесуального Закону, прямо порушує принцип судового захисту і перешкоджає доступу до правосуддя, що суперечить ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія холдінг» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.04.2019р. у справі № 910/20874/17.

Публічне акціонерне товариство Комерційного банку «Приватбанк» заперечує проти апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу не відповідач 1 не подав.

Відповідно до п. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідач 2 своїх представників в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Відповідно до пункту 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

22.01.2015р. між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОКАСТА» було укладено кредитний договір №4Л15017И від 22.01.2015р.

В забезпечення умов кредитного договору, 17.11.2016р. між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІМПЕРІЯ ХОЛДІНГ» було укладено договір поруки №4Л15017И/П. /а.с. 10, т.1/.

Враховуючи умови вказаних договорів, позивач платіжним дорученням №8 від 18.11.2016р. виконав кредитне зобов`язання третьої особи на суму 250 082 217,02 грн. /а.с. 11, т.1/.

Пунктом 8 договору поруки сторони погодили, що до поручителя, який виконав обов`язки боржника за кредитним договором, переходять усі права кредитора за кредитним договором і договору (договорам) застави (іпотеки), укладеним з метою забезпечення зобов`язань боржника перед кредитором за кредитним договором, у частині виконаного зобов`язання.

Відповідно до ст.ст. 553, 554 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 2 ст. 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Оскільки порука є договірним зобов`язанням, стосовно якого передбачено обов`язкове дотримання письмової форми (частина перша статті 547 Цивільного кодексу України), моментом укладення такого договору є досягнення згоди з усіх істотних умов, внаслідок якого у сторін виникають взаємні права та обов`язки.

Вимоги про визнання відсутнім права в одного відповідача (кредитора) вимагати від другого відповідача (боржника) сплати боргу за кредитними договорами, які погашено позивачем (поручителем), та про визнання права поручителя вимагати від боржника сплати ним грошових коштів за кредитними договорами, сплачених поручителем, не можуть бути самостійним предметом розгляду в господарському суді. Такі вимоги не призводять до поновлення порушених прав, не можуть самостійно розглядатися в окремій справі, а відповідні доводи підлягають розгляду лише під час вирішення спору про стягнення грошових коштів за такими договорами. (вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №910/14144/17).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Доводи апелянта щодо порушення права на судовий захист, суд апеляційної інстанції зазначає, що кожному гарантоване право на судовий захист відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 р. № 475/97-ВР).

Разом з цим, обираючи спосіб захисту позивач має дотримуватись правил підвідомчості за вимогами чинного процесуального законодавства.

Дослідивши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з`ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених у даній постанові обставин, Північний апеляційний господарський суд доходить до висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 18.04.2019р. у справі №910/20874/17.

керуючись ст.ст. 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.04.2019р. у справі №910/20874/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали оскарження по справі №910/20874/17 повернути до місцевого господарського суду.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Ю.Б. Михальська

Т.І. Разіна