Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.07.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/429/19
Господарський суд Івано-Франківської області у складі:
судді Рочняк О. В.
секретар судового засідання Клапків Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Акціонерного товариства Комерційного Банку "ПриватБанк"
до товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Пром Авто Буд"
про зобов"язання визнати та включити до проміжного ліквідаційного балансу заборгованість в сумі 113 102 грн 74 коп
за участю представників сторін:
від позивача: представник не з`явився
від відповідача: Борис Людмила Дмитрівна
ВСТАНОВИВ: АТ КБ "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ТОВ "Захід - Пром Авто Буд" про зобов`язання відповідача в особі голови комісії з припинення - ліквідатора Горчук Ганни Михайлівни включити до проміжного ліквідаційного балансу товариства кредиторські вимоги АТ КБ "Приватбанк" розмірі 113102 грн 74 коп.
Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення умов укладеного між сторонами договору, відповідач не повернув позивачу надані йому в кредит грошові кошти та не сплатив у повному обсязі проценти за користування ними, в зв`язку з чим станом на 01.03.2019 заборгованість становить 113003 грн 77 коп, що складається із заборгованості за кредитом - 11 210 грн 14 коп., заборгованості за відсотками - 34 796 грн 27 коп., боргу по комісії 6832 грн 04 коп., боргу по пені - 60 165 грн 32 коп. Крім того, за боржником обліковується заборгованість в сумі 97 грн 97 коп за договором банківського обслуговування за надані послуги поточного рахунку, що складається з боргу за послуги в сумі 54 грн 16 коп та боргу по пені 43 грн 81 коп.
Після внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про перебування ТОВ "Захід - Пром Авто Буд" в стані припинення, позивач звернувся до ліквідаційної комісії відповідача з заявою про включення до проміжного ліквідаційного балансу своїх вимог, однак в задоволенні його заяви було відмовлено.
Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 07.05.2019, суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, судовий розгляд справи по суті призначив на 06.06.2019, встановив сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.
29.05.2019 до господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№9286/19).
В судовому засіданні 06.06.2019 суд постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відкладення розгляду справи на 10.07.2019.
В судове засідання 10.07.2019 представник позивач не з`явився, про причини неявки представника позивач суду не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, просила застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності та в позові відмовити.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам у відповідності до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, встановив таке.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
18.03.2011 ТОВ "Захід - Пром Авто Буд" підписано заяву про відкриття поточного рахунку, відповідно до умов якої відповідач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 18.03.2011 та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору (а.с.13-14 том 1).
На виконання умов договору відповідачу відкрито в ПАТ КБ "Приватбанк" поточний рахунок № НОМЕР_1 .
Судом з`ясовано, що відповідач за допомогою системи клієнт-банк Приват24 скористався послугою "Кредитний ліміт" на поточний рахунок у відповідності до Умов та правил, розміщених в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua.
Згідно п.3.2.1.1.1 Умов кредитних ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.
Відповідно до п.3.2.1.1.3 Умов кредит надається в обмін на зобов`язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів в порядку та розмірі, визначених в п.3.2.1.4.1.1, п.3.2.1.4.1.2, п.3.2.1.4.1.3 Умов і винагороди.
Як свідчать наявні в матеріалах справи банківські виписки АТ КБ "ПриватБанк", позивач належним чином виконував свої зобов`язання за договором, в період з 22.03.2011 по 25.07.2013 проводив платежі відповідача за рахунок наданих йому кредитних коштів.
Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ "Захід - Пром Авто Буд" з 20.02.2019 перебуває в стані припинення.
Листом № 11 від 28.03.2019 голова ліквідаційної комісії ТОВ "Захід - Пром Авто Буд" ОСОБА_1 повідомила АТ КБ "ПриватБанк" про те, що не визнає заявлені вимоги, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД, ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ.
Частиною 1 ст.181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.
Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч.7 ст.179 ГК України).
Відповідно до ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає передусім у вільному волевиявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб.
Як визначено в ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з ч.1 ст.207 Цивільного кодексу України договір вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.
За правовою природою договір від 18.03.2011, укладений шляхом приєднання до запропонованих банком умов та тарифів, є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору, що не суперечить нормам чинного законодавства України, оскільки сторонами були здійсненні всі необхідні дії, які спрямованні на набуття, припинення або зміну цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч.1 ст.202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього договору.
Як визначено в ч.1 ст.1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами (ст.1067 ЦК України).
Згідно ст.1069 Цивільного кодексу України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст.1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).
Відповідно до ст.ст.1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України).
При цьому, нарахування неустойки як одного з видів штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, про що зазначено в ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.
Враховуючи, що відповідач не повернув отримані від позивача кредитні кошти та не сплатив нараховані за користування ними відсотки, вимоги АТ КБ "Приватбанк" про включення грошових вимог за договором від 18.03.2011 є обґрунтованими.
Однак, строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (позовна давність), встановлюється у відповідності до ст.257 Цивільного кодексу України тривалістю у три роки, а до вимог про стягнення неустойки - в один рік згідно п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України.
Разом з тим, з заявою до відповідача про визнання грошових вимог по договору від 18.03.2011, включення їх до проміжного ліквідаційного балансу та виплату, позивач звернувся лише 12.03.2019, а до суду з позовом у даній справі - 24.04.2019, тобто з значним пропуском встановленого ст.ст.257, 258 строку.
Як визначено в ч.3 та ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) (ст.266 ЦК України).
З огляду на викладене та враховуючи, що відповідачем до початку розгляду справи по суті заявлено про застосування строку позовної давності щодо вимог АТ КБ "ПриватБанк" у задоволенні позову щодо зобов`язання відповідача внести до проміжного ліквідаційного балансу вимоги позивача на суму 113003 грн 77 коп належить відмовити у зв"язку з пропуском строку позовної давності.
Вимога позивача в частині зобов`язання відповідача внести до проміжного ліквідаційного балансу вимоги позивача на суму 97 грн 97 коп (54 грн 16 коп боргу та 43 грн 81 коп пені) не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Докази у відповідності до ст.ст.76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Підставою виникнення у відповідача заборгованості у розмірі 97 грн 97 коп, позивач зазначає договір банківського обслуговування від 18.03.2011.
На підтвердження наявності боргу позивачем додано виписку з рахунку № НОМЕР_2 (а.с.74 том 1).
Проте, як вбачається з доданої до матеріалів справи заяви про відкриття поточного рахунку від 18.03.2011, відомостей про відкриття відповідачу рахунку № НОМЕР_2 вона не містить.
Будь-яких інших заяв чи договорів, на підставі яких ТОВ "Захід - Пром Авто Буд" відкрито рахунок № НОМЕР_2 у АТ КБ "ПриватБанк" позивачем до матеріалів справи не додано.
Крім того, як вбачається зі змісту виписки по рахунку № НОМЕР_2 , наявної в матеріалах справи, сума дебіторської заборгованості у розмірі 54 грн 16 коп списана згідно протоколу КК_697574 ще 29.09.2014 (а.с.74). Таким чином, у зв"язку з відсутністю основної заборгованості в розмірі 54 грн 16 коп, відсутні підстави для нарахування на неї пені в розмірі 43 грн 81 коп.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про те, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до відповідача щодо зобов`язання внести до проміжного ліквідаційного балансу вимоги в розмірі 97 грн 97 коп, а судом не встановлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги в цій частині необґрунтовані і задоволенню не підлягають.
Судовий збір, у відповідності до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, слід покласти на позивача.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.13, 76, 77, 78, 79, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
в задоволенні позову відмовити.
Судовий збір покласти на АТ КБ "ПриватБанк".
Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 16.07.2019
Суддя О.В. Рочняк