РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

09.07.2019Справа № 910/2934/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Радецької Ю.О., розглянувши у закритому судовому засіданні господарську справу

За позовом Міністерства оборони України (03168, м.Київ, проспект Повітрофлотський, 6, )

до Державного підприємства "Дніпровський проектний інститут" (49008, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Театральна, буд.6, )

про стягнення 53 172,83 грн.

Представники сторін:
від позивача: Гуринець Д.П. за дов.

від відповідача: Пашкевич О.Р. за наказом

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Дніпровський проектний інститут" про стягнення 53 172,83 грн. штрафних санкцій за прострочення виконання робіт по договору № 509/3/18/7 від 22.12.2018 на 123 дні, а саме: 33 887,35 грн. пені, 19 285,48 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 прийнято позовну заяву по справі № 910/2934/19 до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 09.04.2019.

08.04.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому учасник справи позов не визнає, зазначає, що за умовами укладеного договору № 509/3/18/7 від 22.12.2018 відповідач зобов`язався виконати обмірні роботи, детальне обстеження будівельних конструкцій та інженерно-геологічні вишукувань по існуючих спорудах №№ 101, 123, 151, 34, проте в процесі виконання робіт було виявлено недоцільність проведення робіт на об`єкті № 101 через висновок про аварійний загальний технічний стан споруди, за результатом чого замовником було прийнято замовником рішення про недоцільність реконструкції споруд № 101 та № 34. Замовником були надані узгодження та документи для проведення робіт на спорудах № 123, 151 за один день до закінчення контракту, що виключає вину виконавця у простроченні строку їх виконання.

У засіданні суду 09.04.2019 оголошувалась перерва до 14.05.2019.

08.05.2019 через канцелярію суду позивач подав відповідь на відзив, відповідно до змісту якої наголошує, що аргументи відповідача не спростовують факту невиконання зобов`язань у визначений строк; умови контракту в частині строків виконання не змінювались, відповідач зобов`язався виконати роботи протягом 75 календарних днів з дати підписання контракту (до 21.08.2018), натомість Акт виконаних робіт підписаний сторонами без зауважень виконавця щодо дати його підписання 22.12.2018.

У судовому засіданні 14.05.2019 суд постановив подальший розгляд справи здійснювати в загальному позовному провадженні, замінити розгляд справи по суті підготовчим засіданням, встановлено сторонам строк для реалізації процесуальних прав щодо подачі відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив, оголошено перерву у судовому засіданні до 04.06.2019.

04.06.2019 судом протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 02.07.2019.

21.06.2019 до суду засобами зв`язку від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких наполягає на несвоєчасному наданні позивачем вихідних даних на виконання робіт.

27.06.2019 відповідач подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю уповноваженого представника на 02.07.2019.

01.07.2019 представник позивача через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи через об`єктивну неможливість забезпечити явку уповноваженого представника.

Ухвалою суду від 02.07.2019 відкладено розгляд справи по суті спору на 09.07.2019.

У судовому засіданні 09.07.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві та запереченнях.

Судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2018 року між Міністерством оборони України (далі - замовник) та Державним підприємством "Дніпровський проектний інститут" (виконавець за договором) був укладений державний контракт на виконання робіт за державним оборонним замовленням № 509/3/18/7 від 07.06.2018, за умовами якого виконавець зобов`язався за завданням замовника виконати будівництво (реконструкцію) об`єктів і споруд оборонного та спеціального призначення, а саме: обмірні роботи, детальне обстеження будівельних конструкцій та інженерно-геологічні вишукування споруд (будівель) оборонного та спеціального призначення по існуючих спорудах №№ 101, 123, 151, 34 Військової частини А 1119 в м.Калинівка Вінницької області (далі - Роботи), в об`ємах та у строки, що визначені у Календарному плані робіт за державним оборонним замовленням (далі - Календарний план), а замовник - прийняти виконані Роботи та оплатити їх.

Відповідно до умов договору, вартість робіт склала 334 749,60 грн. В подальшому додатковою угодою вартість робіт у зв`язку із зменшенням обсягу виконання робіт було змінено до 275 506,92 грн.

Сторонами в договорі та Календарному плані виконання робіт визначено, що виконавець виконує комплект обмірних креслень по архітектурно-будівельній частині споруд, звіт з детального обстеження будівельних конструкцій та споруд, звіт про результати інженерно-геологічних вишукувань споруд, кількість, найменування та місце розташування яких зазначено в Календарному плані, протягом 75 календарних днів з дати підписання контракту.

Відповідно до пункту 12 договору, розрахунки за виконані та прийняті Роботи здійснюються за умови надходження коштів на рахунок Міністерства оборони України на підставі пред`явленого виконавцем рахунку-фактури, затвердженого замовником акта приймання-передачі виконаних робіт та протоколу узгодження договірної ціни.

Згідно з пунктом 13 договору, виконавець зобов`язався виконати та здати замовнику обсяг Робіт, визначений Календарним планом, з оформленням актів приймання-передачі виконаних Робіт та протоколів узгодження договірної ціни виконаного обсягу Робіт.

За умовами п.17 договору, приймання виконаних Робіт згідно з Календарним планом здійснюється замовником у порядку, визначеному умовами Контракту, з оформленням акта приймання-передачі виконаних робіт. Акт приймання-передачі виконаних робіт затверджується замовником.

Датою виконання Робіт вважається дата затвердження замовником акта приймання-передачі виконаних Робіт (п.25 договору).

Матеріалами справи встановлено та відповідачем не спростовано, що обумовлені договором роботи, які відповідно до погоджень сторін та технічних завдань замовника виконувались щодо споруд № 123, 151, були проведені, їх результаті передані замовнику за Актом № 52-18 приймання-передачі виконаних проектно-вишукувальних робіт за контрактом № 509/3/18/7 від 07.06.2018, який підписаний та затверджений виконавцем та замовником без будь-яких зауважень, але з прострочення строку їх виконання.

З урахуванням умов договору щодо виконання робіт протягом 75 календарних днів з дати підписання контракту, виконання робіт мало бути здійснено до 21.08.2018.

Відповідальність виконавця за порушення строків виконання робіт передбачена сторонами у п. 31 договору.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач всупереч договору своє зобов`язання зі своєчасного виконання робіт не виконав у визначені строки, здійснивши прострочення виконання зобов`язання на 123 дні.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи, що Акт № 52-18 приймання-передачі виконаних проектно-вишукувальних робіт за контрактом № 509/3/18/7 від 07.06.2018 підписаний сторонами та затверджений замовником 22.12.2018, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання, факт чого ним не оспорюється.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 231 Господарського кодексу України у разі, якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором. За порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

За умовами п.31 договору визначено, що за порушення терміну виконання зобов`язання з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотка вказаної вартості.

Позивачем заявлено до стягнення за прострочення виконання робіт: 53 172,83 грн. штрафних санкцій, а саме: 33 887,35 грн. пені за період з 22.08.2018 по 22.12.2018 прострочення та 19 285,48 грн. 7% штрафу від 275 506,92 грн. вартості робіт.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок позовних вимог, суд визнає його обґрунтованим та арифметично вірним.

Згідно зі статтею 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Аналіз положень наведеної норми дає підстави для висновку, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, Цивільний кодекс України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 13.02.2013 у справі № 6-170цс12).

Всупереч ст. 74, 77 ГПК України, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження підстав звільнення його від відповідальності щодо сплати штрафних санкцій по договору, прострочення зобов`язань за яким підтверджено матеріалами справи та відповідачем не заперечується.

Посилання відповідача на наявність обставин, що унеможливили виконання робіт у визначений договором строк до 21.08.2018, а саме: виявлення виконавцем недоцільності проведення робіт на об`єкті № 101 через висновок про аварійний загальний технічний стан споруди, за результатом чого замовником було прийнято рішення про недоцільність реконструкції споруд № 101 та № 34, та в подальшому надання замовником технічних завдань, затверджених Міністерством оборони України 25.07.2018 та 20.08.2018 для проведення робіт на спорудах № 123, 151, що за його переконаннями, виключає вину виконавця у простроченні строку їх виконання, не приймаються судом.

Вказані обставини зміни обсягів виконання робіт замовником підтверджуються листуванням сторін та наданими до справи документами.

При цьому, прийняття виконавцем для виконання робіт у визначений строк документацію: технічні завдання та узгодження виконання робіт за наданими документами, у т.ч. Технічним завданням від 20.08.2018 без претензій щодо строку їх надання, підтверджується поясненнями відповідача та підписом уповноваженої особи, печаткою Державного підприємства "Дніпровський проектний інститут".

Доказів висловлення відповідачем пропозиції щодо внесення змін до договору в частині строку виконання робіт, об`єктивної неможливості виконання робіт, суду не надано.

Укладаючи державний контракт на виконання робіт за державним оборонним замовленням № 509/3/18/7 від 07.06.2018 на визначених умовах. у т.ч. щодо строку виконання робіт, відповідач взяв на себе зобов`язання виконати роботи у визначений строк та погодився із наслідками порушення зобов`язання у вигляді покладення на нього штрафних санкцій відповідно до умов договору та норм чинного законодавства.

Відповідно до положень п.25 договору, датою виконання Робіт вважається дата затвердження замовником акта приймання-передачі виконаних Робіт, тому фактичною датою передачі виконаних робіт відповідно до Акту № 52-18 є 22.12.2018. Вказаний Акт підписаний та скріплений печаткою відповідача без будь-яких зауважень щодо дати його підписання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 53 172, 83 грн. штрафних санкцій є обгрунтованими.

Водночас, судом враховано положення частин 1 та 2 статті 233 ГК України, якими передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У частині 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Приймаючи до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, причини несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача та вжиття відповідачем всіх можливих заходів до виконання зобов`язання по договору № 509/3/18/7 від 07.06.2018, яке виконано з незначним простроченням, в межах дії договору, суд прийшов до висновку про зменшення розміру заявлених позивачем штрафних санкцій до 40%.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій в сумі 53 172,83 є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з урахуванням зменшення, на суму 21 269, 13 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 8, 86, 129, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Дніпровський проектний інститут" (49008, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Театральна, буд.6, ) на користь Міністерства оборони України (03168, м.Київ, Повітрофлотський проспект, 6, ) 21 269 (двадцять одну тисячу двісті шістдесят дев`ять) грн. 13 коп. штрафних санкцій, 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 22.07.2019.

Суддя О.М.Ярмак