ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 912/1701/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, судді: Баранець О.М., Кондратова І.Д.

за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Кіровоградської області

(суддя - Вавренюк Л.С.)

від 03.10.2018

та постанову Центрального апеляційного господарського суду

(головуючий - Кощеєв І.М.; судді: Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П.)

від 15.01.2019

у справі № 912/1701/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Дочірнього підприємства "Центргаз" Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз"

про стягнення 3 758 919, 41 грн,

за участю представників учасників справи:

позивача - Лисенко В.О.;

відповідача - Кропліс К.М.;

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Дочірнього підприємство "Центргаз" Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" (далі - ДП "Центргаз" ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз") про стягнення боргу у загальній сумі 3 758 919, 41 грн, у тому числі: пеня в сумі 3 296 608, 63 грн, 3% річних в сумі 462 310, 78 грн.

1.2. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу від 30.12.2015 № 16-124-Н, що полягає у несвоєчасній оплаті за поставлений позивачем газ.

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 03.10.2018 позовні вимоги задоволено частково. Суд стягнув з ДП "Центргаз" ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" борг у загальній сумі 2 110 615, 10 грн, у тому числі: пеня в сумі 1 648 304, 32 грн, 3% річних в сумі 462 310, 78 грн. У задоволені позову в іншій частині відмовлено.

2.2. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.01.2019 рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.10.2018 скасовано, прийнято нове рішення. У позові відмовлено.

2.3. Господарськими судами встановлено такі фактичні обставини справи:

- між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (продавець) та ДП "Центргаз" ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" (покупець) 30.12.2015 укладено договір на купівлю-продаж природного газу №16-124-Н, за умовами пунктів 1.1.-1.2. якого продавець зобов`язався передати у власність покупцю у 2016 році природний газ (далі-газ), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити газ на умовах договору; газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам;

-відповідно до пункту 2.1 договору, продавець передає покупцю з 01.01.2016 по 31.03.2016 (включно) газ обсягом до 150000,00 тис.куб.м., у тому числі помісячно: січень - 60000 тис.куб.м., лютий -50000 тис.куб.м., березень - 40000 тис. куб.м.;

-згідно з пунктами 3.2., 3.4. договору, приймання-передачі газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу; корегування планових обсягів газу оформляється покупцем у вигляді заявки;

-у розділі 5 договору сторони погодили ціну газу (пункти 5.1.-5.2. договору) та визначили також, що у разі зміни ціни на природний газ та/або зміни тарифів на транспортування та розподіл газу, торгової націнки, вони є обов`язковими для сторін за договором з моменту введення їх в дію, про що сторонами підписується додаткова угода до договору; загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу і становить 481 975 000, 00 грн без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 578 370, 00 грн;

-пунктами 6.1.-6.2. договору передбачено, що оплата планових обсягів газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 25-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць; оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП;

-у пункті 9.3. договору сторонами погоджено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у п`ять років;

-договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31.03.2016 (включно), а в частині розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 11.1 договору);

-договір підписано повноважними представниками продавця і покупця, скріплено печатками сторін;

-шляхом підписання додаткових угод до договору сторонами вносились зміни та доповнення до договору:

згідно з додатковою угодою № 1 від 02.03.2016 до договору сторони виклали пункт 6.1. договору в наступній редакції: "Сторони погодили, що з урахуванням пункту 10.2. цього договору укладення договору (ів) про організацію взаєморозрахунків, крім того, підписання сторонами відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не змінює строків, термінів та умов розрахунків за цим договором, не звільняє покупця від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором, включаючи, але не обмежуючись обов`язком покупця сплатити на користь продавця неустойку (штраф, пеню), платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України"; Договір доповнено пунктом 7.7. в редакції додаткової угоди; пункт 10.2. договору викладено в новій редакції, зокрема, передбачивши, що будь-як спільні протокольні рішення, в тому числі спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписані сторонами відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 № 20, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами не вносять змін до цього договору, та не можуть бути застосовані до відносин за цим договором без підписання сторонами окремої додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього договору; додано до договору пункт 10.6. в редакції додаткової угоди;

згідно з додатковою угодою № 2 від 31.03.2016 до договору сторонами пункт 2.1. договору доповнено абзацом у наступній редакції: "продавець додатково передає покупцю з 01.04.2016 по 30.04.2016 (включно) газ обсягом до 22000 тис. куб.м.; викладено в новій редакції пункти 3.1. та 3.3. договору; з 01.04.2016 викладено в новій редакції пункти 5.1., 5.2. та 5.4. договору, зокрема, вказавши, що сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу і становить 532077713,00 грн без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 638493255,60 грн"; викладено пункт 6.1. договору в наступній редакції: "6.1.Оплата планових обсягів газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем реалізації газу"; викладено пункт 11.1. договору в наступній редакції: "11.1. Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 30.04.2016 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.";

згідно з додатковою угодою № 3 від 30.04.2016 до договору сторонами викладено пункт 2.1. договору у новій редакції, згідно з якою продавець передає покупцю з 01.01.2016 по 30.09.2016 (включно) газ обсягом до 181578,533 тис.куб.м., у тому числі з розбивкою по місяцях в обсягах, погоджених сторонами у додатковій угоді; з 01.05.2016 пункти 5.1., 5.2., 5.4. договору викладено в нових редакціях, вказавши, зокрема, що загальна сума вартості газу за цим договором становить 828505161,62 грн разом з ПДВ; викладено пункт 11.1. договору в новій редакції, вказавши, що договір в частині реалізації газу діє до 30.09.2016 (включно);

згідно з додатковою угодою № 4 від 22.08.2016 до договору сторонами вирішено вважати додаткову угоду від 02.03.2016 № 1 до цього договору такою, що втратила чинність з 01.08.2016; доповнено пункт 6.1. договору абзацами три і чотири у наступній редакції: "Оплата вартості придбаного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій може проводитися за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою КМУ від 11.01.2005 № 20. Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови КМУ від 11.01.2015 № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором"; видалено пункт 6.3. договору; вирішено вважати пункти 6.4., 6.5., 6.6. договору відповідно пунктами 6.3, 6.4., 6.5. договору; викладено пункт 7.2. договору в новій редакції; видалено пункт 7.3. договору; вирішено вважати пункти 7.4., 7.5., 7.6. договору відповідно пунктами 7.3., 7.4., 7.5. договору;

згідно з додатковою угодою № 5 від 28.02.2017 до договору сторонами викладено пункт 2.1. договору у новій редакції, згідно з якою продавець передає покупцю з 01.01.2016 по 30.09.2016 (включно) газ обсягом 167442,813 тис.куб.м., у тому числі з розбивкою по місяцях в обсягах, погоджених сторонами у додатковій угоді; викладено пункт 5.4. договору у новій редакції, згідно з якою загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу і становить разом з ПДВ 742029413,51 грн;

-сторони вказали в додаткових угодах, що решта умов договору є незмінною і обов`язковою для виконання сторонами;

- відповідно до актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2016, 29.02.2016, 31.03.2016, 30.04.2016, 31.05.2016, 30.06.2016, 31.07.2016, 31.08.2016 та 30.09.2016, позивачем належно виконано умови договору та передано у власність покупцю для подальшої реалізації побутовим споживачам газ на загальну суму 742 029 413, 51 грн;

-зазначені вище акти приймання-передачі природного газу підписані повноважними особами позивача і відповідача, скріплені печатками сторін;

-згідно з довідкою по операціях за договором по підприємству відповідача за період з 01.01.2016 по 31.01.2018, за поставлений позивачем на підставі договору газ відповідач розрахувався в повному обсязі. Зазначене також підтверджується наданими відповідачем у справі доказами;

-разом з тим відповідач свої зобов`язання за договором по остаточному розрахунку за фактично переданий газ здійснював несвоєчасно, тобто з порушенням строків, визначених пунктом 6.1. договору та пунктом 6.1. договору в редакції додаткової угоди № 2 від 31.03.2016.

2.4. Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем арифметично правильно та відповідно до вимог чинного законодавства нараховано пеню за зобов`язаннями відповідача за договором з січня по серпень 2016 року на загальну суму 3 296 608, 63 грн та 3% річних за зобов`язаннями у вказаний період в загальній сумі 462 310, 78 грн. Разом з тим судом частково задоволено клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 99% від суми, заявленої до стягнення позивачем, та з метою дотримання балансу майнових інтересів сторін, беручи до уваги стратегічний напрямок господарської діяльності позивача, а також враховуючи правову природу та призначення штрафних санкцій, зменшено пред`явлену до стягнення суму пені до 50%. Отже, суд першої інстанції зазначив, що стягненню з відповідача підлягає пеня в сумі 1 648 304, 32 грн (50% відсотків від пред`явленої до стягнення) та 3% річних в сумі 462 310, 78 грн.

При цьому, судом першої інстанції не прийнято до уваги заперечення відповідача стосовно того, що розрахунок за газ здійснювався відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 № 20, чинної на момент спірних відносин, та спільних протокольних рішень, оскільки зазначеним нормативним актом встановлено державне регулювання порядку перерахування субвенцій, отож, вказана постанова не може впливати на договірні відносини сторін в частині порядку та умов розрахунків за господарськими договорами, у тому числі, купівлі-продажу газу.

Окрім того, місцевим господарським судом зазначено, що згідно з умовами договору та додаткових угод до договору сторонами неодноразово погоджувалось, що укладення спільних протокольних рішень в будь-якому випадку не змінює строків та порядку розрахунків за договором, а внесення змін до договору може відбуватись виключно шляхом укладення відповідної додаткової угоди до договору.

Також судом першої інстанції зроблено висновок, що ані Порядком проведення розрахунків за спожитий природний газ, затвердженим постановою КМУ від 30.09.2015 №792, ані Алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2516 не передбачено заборони проводити розрахунки між продавцем та постачальником газу шляхом перерахування коштів з поточних рахунків на рахунки із спеціальним режимом використання, отже питання остаточного розрахунку за спожитий природний газ не регулюються Алгоритмом, тобто відсутня заборона на здійснення оплат поза механізмом автоматичного розподілу коштів.

2.5. Суд апеляційної інстанції, в свою чергу, відмовляючи в задоволенні позовних вимог повністю, виходив з того, що у даному спорі між учасниками розрахунків, якими зокрема є позивач та відповідач, на відшкодування пільг та субсидій було підписано Спільні протокольні рішення, на підставі яких позивачу було відшкодовано (перераховано) за природний газ плату 497 502 597, 22 грн. Підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, НАК "Нафтогаз України"" у такий спосіб виявив свою згоду здійснити розрахунки відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, і тим самим погодився із зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за договором від 30.12.2015 № 16-124-Н.

Суд апеляційної інстанції вважав, що незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись з постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.01.2019 та рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 03.10.2018, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" подало касаційну скаргу, в якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати повністю, а рішення місцевого господарського суду - в частині, якою зменшено пеню на 50% та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

3.2. Узагальнені доводи касаційної скарги:

-судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального права, зокрема статті 527, 627, 629 Цивільного кодексу України, оскільки не враховано, що державою передбачений певний механізм перерахування субвенцій, проте не врегульовано питання імплементації даних відносин при здійсненні розрахунків за природний газ між постачальником та покупцем, сторони вправі, керуючись принципом свободи договору (стаття 627 Цивільного кодексу України) встановити (конкретизувати) умовами угоди порядок регулювання щодо платежів, здійснених через СПР, строки, якими мають керуватися сторони. При цьому пункт 6.1 договору є дійсним, не оскаржувався в передбаченому законодавством порядку;

-судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, а саме: статті 42, 233 Господарського кодексу України, а також норми процесуального права, зокрема частини 1, 2, 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу ДП "Центргаз" ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" просило відмовити в її задоволенні, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

3.4. Через канцелярію Суду 16.07.2019 від ПАТ "НАК "Нафтогаз України" було подано пояснення щодо необхідності застосування правової позиції об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 31.05.2019 у справі № 924/296/18.

3.5. Також 16.07.2019 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" через канцелярію Суду було подано клопотання про передачу даної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, з огляду на наявність виключної правової проблеми щодо встановлення співрозмірності свободи договору та обов`язку виконання умов договору (статті 526, 627 Цивільного кодексу України) та меж регулювання господарської діяльності з боку держави (стаття 12 Господарського кодексу України) у призмі передбаченого цивільним законодавством права сторін договору відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (стаття 6 Цивільного кодексу України).

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, якими керувався суд

4.1. Відповідно до положень частин 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

4.2. У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 924/296/18, до прийняття якої колегією суддів у даній справі було зупинено касаційне провадження, викладено таку правову позицію.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статті 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 653 цього Кодексу у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Статтею 12 Господарського кодексу України передбачено, що держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

Як убачається зі змісту Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, держава взяла на себе бюджетне зобов`язання із відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто держава офіційно визнає неспроможність підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (залежно від рівня наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулівного впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти, до яких належить і Порядок від 11.01.2005 № 20.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), застосування, чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у справах № 906/790/16, № 905/1100/18 тощо.

Отже, підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків.

4.3. Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до ДП "Центргаз" ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" про стягнення боргу у загальній сумі 3 758 919, 41 грн, у тому числі: пеня в сумі 3 296 608, 63 грн, 3% річних в сумі 462 310, 78 грн.

4.4. Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

4.5. Виходячи із предмета та підстав позову ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до ДП "Центргаз" ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз", до предмета доказування у даній справі входять такі обставини: 1) яка частина оплати за придбаний газ була здійснена відповідачем власними коштами, а яка - шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій"; 2) чи було допущено відповідачем порушення зобов`язання в частині оплати власними грошовими коштами вартості придбаного газу за кожним із актів приймання-передачі природного газу у визначений позивачем спірний період.

Разом з тим суд першої інстанції зазначив лише те, що як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, позивачем нараховано пеню за зобов`язаннями відповідача за договором з січня по серпень 2016 року на загальну суму 3 296 608 ,63 грн та 3% річних за зобов`язаннями у вказаний період в загальній сумі 462 310, 78 грн. Перевіривши наданий позивачем розрахунок, господарський суд вважав його обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції, встановив, що за наданими відповідачем доказами, не спростованими позивачем, покупцем на виконання умов договору повністю та своєчасно сплачено вартість придбаного за договором природного газу, а саме: 742 029 413, 51 грн, з них: шляхом перерахування коштів із поточного рахунку зі спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання продавця сплачено 244 526 815, 59 грн; шляхом перерахування коштів Головним управлінням Державної казначейської служби України в Кіровоградській області на рахунок позивача відповідно до укладених спільних протокольних рішень "Про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України" сплачено 497 502 597, 22 грн.

Разом з тим ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції, не встановлено термінів, в які покупець мав оплатити придбаний ним природний газ; коли фактично такі оплати були здійснені та за рахунок яких коштів, а отже судами попередніх інстанцій не встановлено всіх обставин, які входять до предмета доказування у даній справі, що в свою чергу призвело до передчасних та необґрунтованих висновків про наявність чи відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

4.6. Окрім того, встановивши, що шляхом підписання додаткових угод до договору сторонами вносились зміни та доповнення до договору, суди попередніх інстанцій разом з тим не перевірили чи розповсюджувались умови договору, змінені чи доповнені додатковими угодами, на спірні правовідносини сторін та з якого моменту.

4.7. Доводи касаційної скарги про порушення місцевим господарським судом статей 42, 233 Господарського кодексу України, колегією суддів не можуть бути розглянуті, оскільки суд першої інстанції не встановив з урахуванням всіх обставин справи та на підставі оцінки усіх доказів, наявність правових підстав для нарахування пені та не визначив її розмір.

4.8. Розглянувши клопотання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про передачу даної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає відсутніми правові підстави для його задоволення, оскільки судами попередніх інстанцій не було розмежовано яка частина оплати за придбаний газ була здійснена відповідачем власними коштами, а яка - шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій", про що зазначає сам скаржник у своїх поясненнях, поданих 16.07.2019, а отже з достовірністю не встановлено наявність відповідної заборгованості та як наслідок можливості застосування наслідків порушення зобов`язання, передбачених договором. Також судами попередніх інстанцій не було перевірено чи розповсюджувались умови договору, змінені чи доповнені додатковими угодами, на спірні правовідносини сторін та з якого моменту.

Окрім того, правовий висновок щодо поставленого ПАТ "НАК "Нафтогаз України" питання, зроблено у згаданій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 924/296/18, на яку також посилається скаржник.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

5.2. Згідно з частиною 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або

2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

3) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

5.3. З врахуванням викладеного, оскільки як місцевий, так і апеляційний господарські суди припустились неправильного застосування приписів Господарського процесуального кодексу України стосовно всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а у Верховного Суду відсутня процесуальна можливість з`ясувати дійсні обставини справи, що перешкоджає ухвалити нове рішення у справі, то це відповідно є підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій, та передання справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

5.4. При новому розгляді справи суду слід врахувати наведене, встановити обставини, які входять до предмета доказування у даній справі, а саме: 1) яка частина оплати за придбаний газ була здійснена відповідачем власними коштами, а яка - шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій"; 2) чи було допущено відповідачем порушення зобов`язання в частині оплати власними грошовими коштами вартості придбаного газу за кожним із актів приймання-передачі природного газу у визначений позивачем спірний період. Перевірити чи розповсюджувались умови договору, змінені чи доповнені додатковими угодами, на спірні правовідносини сторін та з якого моменту. В залежності від встановленого і відповідно до вимог закону вирішити спір.

6. Судові витрати

6.1. Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.01.2019 та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.10.2018 у справі № 912/1701/18 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Господарського суду Кіровоградської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді О. Баранець

І. Кондратова