ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2019 р. Справа№ 910/16764/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Буравльова С.І.

при секретарі: Ігнатюк Г.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Прохоров Є.І., дов. № 300-122/03-78 від 08.07.19

від відповідача: Бойчун Н.Д., ордер № 049543 від 11.09.18

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк"

на рішення господарського суду міста Києва від 09.04.2019 р. (повний текст складено 23.04.2019 р.)

у справі № 910/16764/18 (суддя - Бондаренко Г.П.)

за позовом Антимонопольного комітету України

до публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк"

про стягнення 165 200,00 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року Антимонопольний комітет України звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" про стягнення 82 600,00 грн. штрафу та 82 600,00 грн. пені.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.04.2019 р. у справі № 910/16764/18 позов задоволено: стягнуто з публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" 82 600,00 грн. штрафу та 82 600,00 грн. пені в дохід загального фонду Державного бюджету України на рахунок УК у Солом`янському районі міста Києва, , банк отримувана - Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок 6010, код класифікації доходів - 21081100 (символ звітності 106); стягнуто з публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" на користь Антимонопольного комітету України 2 478,00 грн. судового збору.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції зазначив, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем по сплаті штрафу та пені в загальному розмірі 165 200,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк виконання зобов`язання відповідно до статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" настав, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, публічне акціонерне товариство "Європейський газовий банк" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського суду міста Києва від 09.04.2019 р. у справі № 910/16764/18 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказував на те, що банк віднесений до категорії неплатоспроможних, відносно якого розпочата процедура виведення з ринку, шляхом запровадження тимчасової адміністрації та ліквідаційної процедури, а тому вимоги про сплату штрафу за правопорушення у сфері економічної конкуренції та пов`язані з цим вимоги щодо стягнення пені мають розглядатися з урахуванням процедури, встановленої спеціальним Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Отже, на думку апелянта, накладення на банк санкцій у вигляді штрафу, які не є зобов`язаннями зі сплати податків та зборів в ліквідаційній процедурі відповідно до п. 12 ст. 52 Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" призводить до виникнення під час здійснення ліквідації додаткових зобов`язань, які не передбачені законом та не підлягають задоволенню відповідно до статті 46 вказаного Закону.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2019 р., у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Дідиченко М.А., поновлено апелянту пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення, відкрито апеляційне провадження, зупинено дію оскаржуваного рішення, призначено розгляд справи на 16.07.2019 р.

01.07.2019 р. до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 р., у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Буравльова С.І., прийнято апеляційну скаргу до провадження у визначеному складі суддів.

В судовому засіданні 16.07.2019 р. представник позивача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Представник відповідача просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржуване рішення та відмовити у позові.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Антимонопольного комітету України № 384-р від 23.08.2016 р. "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (а.с. 9-13 том 1) на публічне акціонерне товариство "Європейський газовий банк" накладено штраф у розмірі 82 600,00 грн. за вчинення порушення, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді неподання інформації Антимонопольному комітету України на вимогу Голови Антимонопольного комітету України № 20-26.13/01-1166 від 08.02.2016 р. у встановлений ним строк.

Копію рішення № 384-р разом із супровідним листом № 20-26.13/06-9264 від 02.09.2016 р. відповідач отримав 07.09.2016 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 14-15 том 1).

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.01.2017 р. по справі № 910/20170/16 (а.с. 18-22 том 1), яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 р. (а.с. 25-32 том 1), відмовлено у задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" Оберемка Р.А. до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України № 384-р від 23.08.2016 р.

Ухвалами Вищого господарського суду України у справі № 910/20170/16 від 19.06.2017 р. та 27.09.2017 р. повернуто касаційні скарги публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" (а.с. 33-40 том 1).

Враховуючи, що рішення Антимонопольного комітету України № 384-р від 23.08.2016 р., яке отримано відповідачем, є законним, та, в силу ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" обов`язковим до виконання, позивач просив стягнути з відповідача 82 600,00 грн. штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції та 82 600,00 грн. пені за період прострочення оплати з 17.01.2017 р. по 09.02.2017 р. та з 26.04.2017 р. по 27.08.2018 р. (без урахування зупинення періоду часу, протягом якого здійснювався перегляд рішення у судових інстанціях).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем по сплаті штрафу та пені в загальному розмірі 165 200,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк виконання зобов`язання відповідно до статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" настав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Зі змісту частини 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" вбачається, що особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Статтею 62 Закону України "Про захист економічної конкуренції" внормовано, що перебіг строку, який обчислюється роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок. Строк, який обчислюється роками, закінчується у відповідний місяць і число останнього року строку. Строк, який обчислюється місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, який обчислюється місяцями, припадає на такий місяць, що не має відповідного числа, строк закінчується в останній день цього місяця.

Відповідно до частини 8 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" протягом п`яти днів з дня сплати штрафу, суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати до відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Колегією суддів встановлено, що рішення, яке отримано відповідачем 07.09.2016 р., є законним (встановлено при розгляді справи № 910/20170/16), та, в силу ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" обов`язковим до виконання, а отже строк для сплати штрафу, накладеного рішенням Антимонопольного комітету України № 384-р від 23.08.2016 р., розпочався 08.09.2016 р. та закінчився 08.11.2016 р. включно.

На момент вирішення судом першої інстанції спору, штраф у розмірі 82 600,00 грн. відповідач не сплатив, а отже несплачений відповідачем штраф підлягав стягненню у судовому порядку.

Згідно частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

У пункті 20.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 15 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" роз`яснено, що передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися. Слід також мати на увазі, що припинення та зупинення нарахування пені, про які йдеться у цих нормах, відбувається лише у зв`язку з прийняттям рішення, розглядом чи переглядом справи саме господарським судом, а не будь-яким органом, що вирішив (вирішує) спір. Так само і в абзаці 6 частини 5 статті 56 цього Закону йдеться про зупинення нарахування пені на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. У разі виникнення спору з приводу тривалості періоду часу, на який у такому випадку зупиняється нарахування пені, господарському суду слід з`ясовувати пов`язані з цим обставини, а саме коли розпочався розгляд відповідної заяви органом Антимонопольного комітету України та коли ним прийнято рішення за результатами такого розгляду (статті 57, 58 Закону України "Про захист економічної конкуренції""; розділи IX і X Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України № 5 від 19.04.1994 р., з подальшими змінами і доповненнями).

Враховуючи зазначене, нарахування пені за прострочення сплати штрафу зупинялось з 04.11.2016 р. до 16.10.2017 р. (розгляд справи № 910/20170/16 господарським судом міста Києва), з 10.02.2017 р. до 25.04.2017 р. (розгляд справи № 910/20170/16 Київським апеляційним господарським судом).

Отже, за обставин несплати відповідачем штрафу, та періоду, коли нарахування пені за прострочення сплати штрафу зупинялось в силу Закону, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про правомірність вимог позову у заявленому позивачем розмірі, тож з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 82 600,00 грн. штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції та 82 600,00 грн. пені за період прострочення сплати з 04.11.2016 р. до 16.10.2017 р. та з 10.02.2017 р. до 25.04.2017 р.

Відповідно до частини 7 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Наведені в апеляційній скарзі доводи апелянта про те, що банк віднесений до категорії неплатоспроможних, відносно якого розпочата процедура виведення з ринку, шляхом запровадження тимчасової адміністрації та ліквідаційної процедури, а тому вимоги про сплату штрафу за правопорушення у сфері економічної конкуренції та пов`язані з цим вимоги щодо стягнення пені мають розглядатися з урахуванням процедури, встановленої спеціальним Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відхиляються судом апеляційної інстанції, адже Верховним судом України висловлена правова позиція при розгляді аналогічного спору (постанова Верховного суду України від 24.12.2013 р. у справі № 3-36гс13.), що дія Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на вказані правовідносини не поширюється. Окрім цього, рішення Антимонопольного комітету України № 384-р від 23.08.2016 р. не є виконавчим документом, а отже, не може пред`являтися як вимога кредитора відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Колегія суддів також звертає увагу на те, що такі твердження скаржника досліджувались при розгляді господарської справи № 910/20170/16 щодо оскарження рішення Антимонопольного комітету України № 384-р від 23.08.2016 р. та були відхилені судом першої та апеляційної інстанцій (а.с. 21, 30 том 1).

Таким чином зазначені нарахування, застосовані позивачем на підставі Закону України "Про захист економічної конкуренції" не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов`язання або зобов`язання щодо сплати податків і зборів та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов`язань відповідно до положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 09.04.2019 р. у справі № 910/16764/18, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" на рішення господарського суду міста Києва від 09.04.2019 р. у справі № 910/16764/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 09.04.2019 р. у справі № 910/16764/18 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Матеріали справи № 910/16764/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.07.2019р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

С.І. Буравльов