ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2019 року м.Дніпро Справа № 904/5337/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Чус О.В., Чередка А.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2019 (повне рішення складено 15.02.2019, суддя Ліпинський О.В.) у справі

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"

про стягнення плати за користування вагонами у сумі 92 118,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - відповідач) про стягнення плати за користування вагонами у розмірі 87 864,60 грн. та збору за зберігання вантажу у розмірі 4 254,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в травні - червні 2018 року, за залізничними накладними залізницею було прийнято до перевезення на адресу одержувача ПАТ "Північний ГЗК" порожні власні вагони. На шляху прямування на підставі наказів №№537, 538, 540 від 28.05.2018 вказані вагони було затримано через зайнятість колій станції призначення Терни, у зв`язку з неприйняттям вантажу одержувачем ПрАТ "Північний ГЗК" на свою під`їзну колію. За цим фактом станцією затримки Рядова у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, пунктом 9 Правил зберігання вантажів було складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а: №№ 132, 133, 134 від 28.05.2018, акти загальної форми ГУ-23 №№ 371, 372, 373 від 28.05.18. За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника, було нараховано плату за користування спірними вагонами за відомостями форми ГУ-46 №№ 31059152, 01069168, 01069169, 02069172, 02069173, 02069174, 02069181, 03069175, 03069176, 04069162, 04069163, 05069190 та збір за зберігання вантажу за накопичувальними картками ф. ФДУ-92 №№ 08069004, 08069002, 08069003.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2019 у даній справі позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" плату за користування вагонами 87 864,60 грн., збір за зберігання вантажу у розмірі 4 254,12 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 762,00 грн.

Зазначене рішення мотивовано посиланням на обґрунтованість позовних вимог та доведеність наявності у відповідача обов`язку сплатити збір за зберігання вантажів та плату за плату за користування вагонами.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати в частині стягнення 73 730,64 грн. (71050,80 грн. плати за користування вагонами, 2 679,84 грн. збору за зберігання вантажу) та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт зазначає, що позовна заява не відповідає приписам п.2 ч.З ст.162 ГПК України, зокрема, не містить повного найменування позивача, оскільки станом на день звернення із позовом повне найменування позивача, у відповідності до Постанови КМУ № 938, було «акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця».

Постановою КМУ від 31.10.2018 № 938 було затверджено нову редакцію Статуту Позивача. Отже, додані до позовної заяви довіреності жодним чином не підтверджують наявність у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права на підписання позовної заяви, оскільки за вказаними довіреностями на момент звернення із позовом до суду представники позивача Кужавський та Декарчук діють на підставі вже нечинної редакції Статуту ПАТ «Українська залізниця».

Позивачем не надано жодних доказів зайнятості всіх колій ст.Терни, передбачених п. 6 договору про експлуатацію. Також позивачем не доведено факт зайнятості колій на ст.Терни з вини відповідача.

Акти загальної форми, що додані до позовної заяви, враховуючи кількість вагонів та періоди їх затримки, не доводять, що усі колії станції Терни у зазначені періоди були зайняті з вини відповідача, тобто не доведено вини вантажовласника у неможливості прийняти вагони.

Отже, відповідач був готовий прийняти па свої під`їзні колії спірні вагони, затримані згідно наказів ММ 537, 538, 540.

На думку апелянта, поїзним диспетчером дирекції в порушення п.12 Інструкції «штучно» затримано вагони за наказом №543. В результаті чого позивачем неправомірно та необґрунтовано було зроблено розрахунок заборгованості згідно наказів №№537, 538, 540.

Загальний розмір плати за користування вагонами за наказами №№ 537, 538, 540 має складати 16 813,80 грн., а збір за зберігання вантажу - 1 574,28 грн., всього - 18 388,08 грн.

Позивач не зазначив належних фактів, які б підтверджували вину відповідача у затримці вагонів за період дії наказів №№ 537,538,540, починаючи з 29.05.2018 07 год. 16 хв., тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу в період з 29.05.2018 07:15 год., передбачені ст.ст. 46, 119 Статуту.

Позивачем допущено арифметичну помилку під час розрахунку плати за користування вагонами, а саме на сторінках № 12- 13 додатку № 1 до позову «Розрахунок суми позову про стягнення плати за користування вагонами» за відомістю № 04069163 нараховано плату за користування вагонами в розмірі 1801,80 грн. (без ГІДВ). Проте, у підсумку за відомістю позивачем вже зазначена сума 1808,80 грн. (без ІІДВ), і як наслідок, невірно розраховано плату з урахуванням ПДВ.

Тобто, за розрахунком позивача плата за користування вагонами за відомістю №04069163 має складати 1801,80 грн. * 20% ПДВ (360,36 грн.) = 2162,16 грн., (замість заявлених 2 170,56 грн.).

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На думку позивача, відповідач не надав жодного документального доказу в обґрунтування відсутності вини в затримці вагонів та викладеного у відомостях ф. ГУ-46 та накопичувальній картці заперечення, яке не підпадає під жоден з випадків звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачених п.16 Правил користування вагонами та контейнерами.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України "Про акціонерні товариства", ст.248 ЦК України, п.1 ст.104 ЦК України зміна типу акціонерного товариства та його найменування, не є підставою для припинення представництва за виданими довіреностями.

Спірні плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу залізницею було розраховано відповідно до Правил користування вагонами та контейнерами, Правил зберігання вантажів, на підставі ставок плати за користування, наведених в Розділі V Тарифного керівництва № 1, на підставі п.2 Розділу III Тарифного керівництва № 1, керуючись правилами пунктів 5.2, 5.4 Розділу II Тарифного керівництва № 1 при округленні сум платежів, з урахуванням коригуючого коефіцієнту згідно Наказу Мінінфраструктури № 357 від 20.10.2017.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Згідно витягу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2019 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Кузнецова В.О., суддів Чус О.В., Чередко А.Є.

Розпорядженням керівника апарату Центрального апеляційного господарського суду №297/19 від 22.04.2019 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді-доповідача Кузнецова В.О.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду від 22.04.2019 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Коваль Л.А. (доповідач), суддів: Чередка А.Є., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.04.2019 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційної скарги, розгляд справи призначено у судове засідання на 04.06.2019.

Розпорядженням керівника апарату Центрального апеляційного господарського суду №433/19 від 13.05.2019 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з виходом із відпустки судді-доповідача Кузнецова В.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.05.2019 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Кузнецова В.О., суддів Чус О.В., Чередко А.Є. в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

16.02.2018 між ПАТ "Українська залізниця" та ПрАТ "Північний ГЗК" було укладено Договір про надання послуг за № 02076/ПрЗ-2018 (далі за текстом - договір). Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору, його предметом є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях у вагонах Перевізника (залізниці), вагонах залізниць інших держава та в вагонах Замовника (ПрАТ "Північний ГЗК").

Згідно ст. 71 Статуту взаємовідносини залізниці з підприємством (власником колії - ПАТ "ПІВНГЗК"), порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій, визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії.

Відносини щодо подачі і забирання вагонів між залізницею та відповідачем здійснюється на підставі договору № ПР/М-12-2/14-1438 НЮдч "Про експлуатацію залізничної під`їзної колії Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо - збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Терни і Рядова Придніпровської залізниці" від 21.09.2012р.(далі -Договір).

У зв`язку з проведенням реєстрації ПАТ "Укрзалізниця" додатковою угодою № 2 від 15.12.2015 було внесено зміни до договору № ПР/М-12-2/14-1438НЮдч від 21.09.2012р. в частині заміни сторони в зобов`язанні - Державного підприємства "Придніпровська залізниця" на Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" о особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця".

При підписанні вищезгаданої додаткової угоди відповідач підтвердив факт готовності до співпраці з правонаступником Державного підприємства "Придніпровська залізниця" -Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця".

В травні - червні 2018 року за залізничними накладними №№38162160, 38162301, 38162145, 38162178, 38162244, 38161998, 38162053, 38162012, 38162020, 38162038, 38162111, 38162046, 38162129, 38162103, 38162061, 38162095, 38162087, 38162079, 38161915, 38161907, 38161899, 38161857, 38161873, 38161865, 38161980, 38162004, 38161931, 38161972, 38161956, 38161964, 38161949, 38161923, 38161881, 38162293, 38155370, 38155032, 38155065, 38155222, 38155172, 38155214, 38155156, 38155339, 38155255, 38155289, 38155099, 38155305, 38155230, 38155040, 38155412, 38155248, 38155248, 38155321, 38155057, 38155347, 38155263, 38155461, 38155313,38155198, 38155362, 38155271, 38155404, 38155354, 38155388; 79353, 81144, 81106, 81166, 35184, 81120, 81171, 80496, 80925, 81145, 81146, 81325, 81326, 81189, 81208, 81211, 81205, 81195, 81199, 81196, 81220, 81213, 81218, 81209, 81296, 81212, 81274, 81277, 81278, 81187, 81206, 81194, 81217, 81210, 81204, 81207, 81219, 81188, 81192, 81197, 81198, 81201, 81190, 81202, 81203,81200, 81214, 81333, 81327, 81329, 81330, 81331, 81323, 81322, 81295, 81324, 81328, 81215, 81191, 81216, 81193; 79353, 81144, 81106, 81166, 35184, 81120, 81171, 80496, 80925, 81145, 81146, 81325, 81326, 81189, 81208, 81211, 81205, 81195, 81199, 81196, 81220, 81213, 81218, 81209, 81296, 81212, 81274, 81277, 81278, 81187, 81206, 81194, 81217, 81210, 81204, 81207, 81219, 81188, 81192, 81197, 81198, 81201, 81190, 81202, 81203, 81200, 81214, 81333, 81327, 81329, 81330, 81331, 81323, 81322, 81295, 81324, 81328, 81215, 81191, 81216, 81193 залізницею було прийнято до перевезення на адресу відповідача (одержувача) порожні власні вагони.

На шляху прямування, відповідно до вимог пунктів 9, 10 Р. III Правил користування вагонами та контейнерами (далі - Правила), затверджених наказом Міністерства транспорту України 25.02.1999 № 113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458, дані вагони було затримано на підставі наказів №№537, 538, 540 від 28.05.18 через зайнятість колій станції призначення Терни у зв`язку з неприйняттям вантажу відповідачем (одержувачем) на свою під`їзну колію.

За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника було нараховано плату за користування вагонами за відомостями ф. ГУ-46 №№ 31059152, 01069168, 01069169, 02069172, 02069173, 02069174, 02069181, 03069175, 03069176, 04069162, 04069163, 05069190 та збір за зберігання вантажу за накопичувальними картками ФДУ-92 №08069004, 08069002, 08069003. Відомості плати за користування вагонами підтверджено підписом працівника станції, як то передбачає графа "Підпис працівника станції" форми ГУ-46 згідно Додатку № 1 до п. 3 Правил.

Відомості плати ф. ГУ-46 та накопичувальні картки ф. ФДУ-92 відповідачем було підписано із запереченням, згідно якого останній не визнає своєї вини в затримці спірних вагонів.

За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника було нараховано плату за користування вагонами у розмірі 87 864,60 грн. та збір за зберігання вантажу у сумі 4 254,12 грн.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч.ч.1,2,5 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч.5 ст.307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Частинами 1,2 статті 8 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 затверджений Статут залізниць України (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (п. 3 Статуту).

За приписами п. 64 Статуту для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування призначено під`їзні колії.

Пунктом 71 Статуту встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів). Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно з п.119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянам - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50% зазначених розмірів плати. Порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, пунктами 3, 6, 8 - 10, 12 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (що не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість (пункт 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 864/5085).

Місцевий господарський суд, дослідивши обставини та зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність обов`язку у відповідача сплатити збір за зберігання вантажу та плату за користування вагонами. При цьому, суд встановив, що прийняті до перевезення позивачем спірні вагони були затримані на шляху прямування на станціях за наказами через скупчення на станції призначення вагонів, які прибули на адресу відповідача, у зв`язку з неприйняттям вагонів вантажовласником (відповідачем) і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, тобто з вини відповідача. Суди першої інстанції також встановив, що наявними у справі актами форми ГУ-23а, ГУ-23, підтверджується, що вагони були затримані на шляху прямування з вини відповідача через скупчення на станції призначення вагонів і несвоєчасне вивільнення відповідачем колій від вантажу, який прибув на його адресу, що є порушенням статей 46, 47 Статуту залізниць України.

Зайнятість приймально-відправних колій на станції призначення згідно з технологічним процесом роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку Укрзалізниці і власних вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з відповідачем, обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції. Підпунктом 14.2.1 п. 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 31.08.2005 №507, визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції.

Наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту. Отже, на станції призначення, крім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів (також і поїздів відповідача).

Несвоєчасне забирання з колій станції відповідачем вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог пунктом 33 Правил видачі вантажів та статтями 46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням тощо).

Суд погоджується з правильністю висновків господарського суду про те, що позивачем доведено, що прийняті до перевезення позивачем спірні вагони були затримані на шляху прямування через скупчення на станції призначення вагонів вантажовласником і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, тобто з вини відповідача.

Водночас, місцевий господарський суд не звернув увагу, що позивач допустився помилки при розрахунку плати за користування вагонами.

Так, на сторінках № 12-13 додатку № 1 до позову «Розрахунок суми позову про стягнення плати за користування вагонами» за відомістю № 04069163 нараховано плату за користування вагонами в розмірі 1801,80 грн. (без ГІДВ). Проте, у підсумку за відомістю позивачем вже зазначена сума 1808,80 грн. (без ІІДВ), і як наслідок, невірно розраховано плату з урахуванням ПДВ.

Отже, за розрахунком позивача плата за користування вагонами за відомістю №04069163 має складати 1801,80 грн. * 20% ПДВ (360,36 грн.) = 2162,16 грн., (замість заявлених 2 170,56 грн.).

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню, зі стягненням з відповідача на користь позивача плати за користування вагонами в розмірі 87 856,20 грн. та збору за зберігання вантажу у розмірі 4 254,12 грн.

Щодо посилання скаржника на те, що позовна заява не відповідає приписам п.2 ч.3 ст.162 ГПК України, зокрема, не містить повного найменування позивача, оскільки станом на день звернення із позовом повне найменування позивача, у відповідності до Постанови КМУ № 938, було «акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», а також відсутність у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права на підписання позовної заяви, колегія суддів враховує таке.

Пунктом 2 частини 3 статті 162 ГПК України встановлено, що позовна заява повинна містити, зокрема повне найменування (для юридичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 №938 "Про деякі питання акціонерного товариства "Українська залізниця" змінено тип публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство "Українська залізниця".

27.11.2018 проведено державну реєстрацію Статуту AT "Укрзалізниця" у новій редакції. Згідно зазначеної редакції Статуту найменування "публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" змінено на акціонерне товариство "Українська залізниця"

Згідно пункту 54 Статуту AT "Укрзалізниця" органами товариства є загальні збори, наглядова рада, ревізійна комісія та правління, яке відповідно до пункту 87 Статуту є колегіальним виконавчим органом товариства, який здійснює управління його поточною діяльністю. До компетенції правління згідно підпункту 2 пункту 105 Статуту належить, в тому числі, вирішення питань організації господарської діяльності.

У зв`язку зі зміною типу та найменування акціонерного товариства, рішенням правління AT "Укрзалізниця" від 04.12.2018 (протокол № Ц-64/91 Ком.т.) внесено зміни до найменування відокремлених підрозділів AT Укрзалізниця та затверджено положення вказаних підрозділів у новій редакції.

На виконання вказаного рішення правління AT "Укрзалізниця", 07.12.2018 було здійснено заходи щодо внесення відповідних змін у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань у частині найменування відокремлених підрозділів AT "Укрзалізниця".

Таким чином, станом на день подання позовної заяви позивачем правильно зазначено його найменування: «Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

Згідно абзацу 3 частини другої статті 5 Закону України "Про акціонерні товариства" зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

Отже, всі укладені правочини, тому числі договори/угоди, стороною яких є ПАТ "Укрзалізниця" залишаються дійсними і чинними, зміна типу та найменування товариства не припиняє і не змінює права та обов`язки сторін за укладеними правочинами.

Пунктами 1, 4 частини першої статті 248 ЦК України визначено підстави припинення представництва за довіреністю - закінчення строку довіреності, припинення юридичної особи, яка видала довіреність.

За ч.1 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Зважаючи на вищевикладене, зміна типу акціонерного товариства та його найменування не є підставою для припинення представництва за виданими довіреностями.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що позивачем не надано жодних доказів зайнятості всіх колій ст.Терни, передбачених п. 6 договору про експлуатацію, а також недоведення позивачем факту зайнятості колій на ст.Терни з вини відповідача.

Матеріали справи свідчать про те, що залізниця не мала можливості доставити спірні вагони на станцію призначення з огляду на знаходження на її коліях вагонів, що прибули на адресу відповідача раніше та своєчасно не забиралися ним на свою під`їзну колію. Дані факти засвідчено в складених на станції призначення Терни актах загальної форми ф.ГУ-23 №№2290, 2291, 2292, 2298, 2299, 2300, 2305, 2306, 2310, 2317, 2318, 2333, 2354, 2355, 2356, які відповідальними працівниками Комбінату підписано без заперечень.

Зазначені акти доводять вину вантажовласника в затримці спірних вагонів за всі періоди затримки з 29.05.2018 07:15 год. до 29.05.2018 18:40 год. згідно наказу № 537 від 28.05.18; з 29.05.2018 07:15год. до 30.05.2018 10:10 год. згідно наказу № 538 від 28.05.18; з 29.05.2018 07:15 год. до 30.05.2018 14:35 год. згідно наказу №540 від 28.05.18.

Розривів в часі між актами загальної форми нема, що свідчить про безперервність процесу знаходження прибулих на адресу вантажовласника вагонів на коліях станції Терни та вказує на неможливість у зв`язку з цим в просуванні затриманих на підходах спірних вагонів. Вже тільки на початок затримки за спірними наказами на станції призначення простоювали вагони за актами №№2290, 2291, 2292, 2298, 2299, 2300, 2305, 2306, 2310, 2317, 2318, 2333, 2354, 2355, 2356, що вже достатньо для видачі наказу про затримку вагонів з вини ПАТ "Північний ГЗК".

Крім того, мають бути враховані час прибуття вагонів за кожним з актів ф. ГУ-23, складеним станцією Терни, та час обробки вагонів в технічному та комерційному відношенні (огляд вагонів здійснюється сумісно з представником вантажовласника) з моменту їх прибуття до часу початку затримки за кожним з актів загальної форми.

Позивач у відповідності до п. 5 договору своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати на під`їзну колію відповідача вагони, щодо яких станцією Терни складено акти загальної форми №№2290, 2291, 2292, 2298, 2299, 2300, 2305, 2306, 2310, 2317, 2318, 2333, 2354, 2355, 2356. Відповідні записи-повідомлення відображено в Книгах повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження ф. ГУ-2 (т.1 а.с. 238-250).

За весь час затримки спірних вагонів з вини відповідача, підтвердженої актами ф. ГУ-23, залізницею було розраховано спірні плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу.

Таким чином, затримка спірних вагонів на підходах до станції призначення Терни за наказами № 537, 538, 540 від 28.05.2018 відбулася з урахуванням фактичної поїзної обстановки, що склалася на дільниці. Доказів зворотного відповідачем не надано.

При цьому, наказ №541 від 28.05.2018, на який посилається відповідач, в матеріалах справи, відсутній та не має відношення до затримки спірних вагонів за наказами №№ 537, 538, 540 від 28.05.2018.

Отже, позивач не повинен надавати докази причин відправлення пізніше затриманого потягу за наказом № 541 раніше, ніж потягу, затриманого за наказами №№537, 538, 540 від 28.05.2018.

В силу статті 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідачем не доведена відсутність його вини у спричиненні скупчення вагонів на станції призначення, що стало причиною затримки залізницею спірних вагонів на іншій станції на підходах до станції призначення.

Так ПрАТ "Північний ГЗК" не спростовані доводи позивача, а також не доведена наявності обставин, що могли б бути підставою для відмови у позові з огляду на положення пункту 121 Статуту та пункту 16 Правил користування вагонами і контейнерами, згідно з якими вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами: якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником; у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

Зайнятість приймально - відправних колій по станції Терни згідно Технологічного процесу роботи станції планує поїзний диспетчер Дирекції з урахуванням: надання пріоритету у перевезенні вантажів, які їдуть за графіком, з метою уникнення відповідальності залізниці за затримку в доставці вантажу; наявності вільного локомотива і локомотивної бригади; наявності вільних колій попутних станцій для пропуску даних поїздів; знаходження на станції Терни вагонів, що своєчасно не забиралися ПрАТ "Північний ГЗК" на під`їзну колію; наявності вільних колій для обгону локомотива, проведення маневрових робіт, приймання та відправлення навантажених і порожніх власних вагонів.

В Розділі II Єдиного технологічного процесу роботи під`їзної колії ПАТ "ПІВНГЗК" і станцій примикання Терни і Рядова (далі - ЄТП) (копія витягу додається) наведено перелік операцій, що виконуються при обробці поїзда після його прибуття та перед відправленням. Найдовшими за часом є операції з технічного та комерційного обслуговування вагонів.

Отже, підготовка залізницею на коліях станції порожніх власних вагонів під навантаження - звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць України, положеннями договору та ЄТП.

Згідно з п.п.14.2.1 п.14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 31.08.2005 №5076, приймання поїздів на станцію має проводитись на вільні колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції (ТРА станції).

Таким чином, наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць України, положеннями Тимчасової угоди та ЄТП.

Тобто ситуація, за якою всі колії станції постійно зайняті є неможливою, обов`язково мають бути проміжки часу, в які та чи інша колія ставатиме вільною.

Відповідно до пункту 16.4 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411, черговий по станції зобов`язаний забезпечити наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів.

З урахуванням викладеного, на станції призначення окрім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів, в т.ч. поїздів відповідача, його контрагентів.

Визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затримані вагони у певний інтервал часу відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів (пояснення поїзних диспетчерів є в матеріалах справи). Даний висновок збігається з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною в Листі від 12.06.2014 № 0701-11/96/715/14.

За встановлених судом обставин, слід визнати, що затримка вказаних вагонів на підходах до станції призначення Терни за наказами залізниці відбулася з урахуванням фактичної поїзної обстановки, що склалася на дільниці, і це спростовує відповідні доводи відповідача про вину в діях позивача в затримці означених спірних вагонів.

Поїзний диспетчер направив потяг з вантажем, який було затримано згідно наказу №541 раніше ніж порожні потяги, які було затримано згідно наказів №№ 537,538,540, так як, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству (ст.110 Статуту) та зобов`язана доставити вантаж за призначенням у встановлені терміни (ст.41 Статуту).

За встановлених обставин колегія суддів вважає, що відповідач не надав належних документальних доказів в обґрунтування відсутності вини в затримці вагонів на станціях підходу та викладених у відомостях форми ГУ-46 та накопичувальній картці зауважень, які не підпадають під жоден з випадків звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачених пунктом 16 Правил користування вагонами та контейнерами. Письмові зауваження представників відповідача, викладені ними при підписанні відомостей плати за користування вагонами та накопичувальної картки, не свідчать самі по собі, без підтвердження належними та допустимими доказами викладених в цих зауваженнях обставин, про недоведеність позивачем позовних вимог.

Щодо правомірності нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, суд зазначає наступне.

Збір за зберігання вантажів є регульованим тарифом, визначеним п.2 Розділу III Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (Тарифне керівництво № 1), затвердженого Наказом Мінтрансзв`язку України від 26.03.2009 № 317.

Пунктом 2.1 п.2 Тарифного керівництва № 1 передбачено окремі ставки збору:

- при зберігання вантажів у вагонах - 4,0грн за одну тонну;

- за зберігання рухомого складу на своїх осях - 5,9грн за добу.

У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Згідно абзацу 3 пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 864/5085, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника.

Номери актів (акти виступають в якості документальних підстав матеріальної відповідальності вантажовласника), на підставі яких розраховано плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу, зазначено відповідно в графі 14 кожної відомості форми ГУ-46 та в графі "найменування та номер документа" накопичувальної картки форми ФДУ-92.

В даному випадку, в межах справи, що розглядається, документальними підставами вимог про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу є акти форми ГУ-23 №№371,372,373, складені на підставі наказів №№537,538,540.

Одночасне стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу не є порушенням з боку залізниці. За змістом пункту 15 договору власник колії сплачує залізниці: плату за користування вагонами згідно Правил користування вагонами та контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (Тарифного керівництва № 1); збір за зберігання вантажів - у разі затримки їх з причин, залежних від Власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів.

Аналогічну правову позицію містить постанова Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №904/7360/17.

Таким чином, спірну суму плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу позивачем розраховано на підставі норм чинного законодавства з урахуванням фактичних обставин затримки спірних вагоні

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення господарського суду прийняте із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 277 ГПК України підлягає зміні в частині розміру стягуваної суми. Отже, апеляційна скарга підлягає до частковому задоволенню.

3.5. Розподіл судових витрат.

За змістом частини 14 статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення господарського суду підлягає зміні, суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат у порядку статті 129 ГПК України.

Відповідно до ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених вимог, а з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, пропорційно задоволеним вимогам апеляційної скарги.

Керуючись стст.269,275,277,281-283 ГПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2019 у справі №904/5337/18 змінити, виклавши в наступній редакції: "Позов задовольнити частково. Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, Тернівський район; код 00191023) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5а, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108; ) плату за користування вагонами 87 856,20 грн., збір за зберігання вантажу у розмірі 4 254,12 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 761,82 грн. В решті позову відмовити.".

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5а, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (49602, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 108; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, Тернівський район; код 00191023) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5а, ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 0,26 коп.

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді О.В.Чус

А.Є.Чередко