ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2019 р. Справа№ 910/2756/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Буравльова С.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Полішко Ю.О. - адвокат

від відповідача: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Київгаз»

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019

у справі № 910/2756/19 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Акціонерного товариства «Київгаз»

до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація - 105 Голосіївського району

про включення вимог у розмірі 293 361,82 грн. до передавального акту

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про зобов`язання відповідача включити грошові вимоги позивача в сумі 293 361,82грн. до передавального акту.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 910/2756/19 в позові відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що:

- в матеріалах справи наявна вимога позивача про сплату боргу вих. №3461/09 від 27.12.2018 в якій позивач просить відповідача визнати позивача кредитором відповідача з грошовими вимогами у розмірі 314 825,48 грн. Включити зазначені вимоги до реєстру вимог кредиторів відповідача, проте у відзиві відповідачем зазначено, що вищезазначений лист на його адресу не надходив;

- в матеріалах справи відсутні докази направленням та отримання відповідачем вимоги позивача про сплату боргу вих. №3461/09 від 27.12.2018;

- отже судом встановлено відсутність доказів звернення позивача до відповідача з вимогою про сплату боргу, тому відсутні докази порушення прав позивача.

Не погоджуючись з рішенням, Акціонерне товариство «Київгаз» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 910/2756/19 та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зазначив про те, що оспорюване рішення винесене з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального, процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені в рішення суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування вказаної позиції позивач послався на те, що:

- відмова відповідача включити грошові вимоги позивача до передавального акту у зв`язку з пропуском строку заявлення кредиторських вимог є неправомірною, оскільки відповідач реорганізується шляхом приєднання до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», а не шляхом ліквідації;

- пропуск строку заявлення кредиторських вимог при припиненні юридичної особи шляхом реорганізації не породжує жодних правових наслідків згідно положень ст.ст. 105, 107 ЦК України на які посилається відповідач, як на підстави відмови;

- за правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України, від 11.07.2012 у справі № 6-65цс12 виходячи з аналізу змісту норм статей 104, 105, 110 ЦК України, ліквідація є такою формою припинення юридичної особи за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами у передбачених ними випадках, у результаті якої вона припиняє свою діяльність (справи і майно) без правонаступництва, тобто без переходу прав та обов`язків до інших осіб. Іншою формою припинення юридичної особи є передача всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам-правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу чи перетворення (ст.ст.104-109 ЦК України). Приєднання - це така форма реорганізації, при якій одна юридична особа включається до складу іншої юридичної особи, що продовжує існувати й далі, але в більшому масштабі. Приєднувана ж організація припиняє свою діяльність як самостійна юридична особа. У разі приєднання на підставі передавального (а не ліквідаційного) акта орган, який здійснює державну реєстрацію юридичної особи, виключає юридичну особу, яка припинила діяльність, з державного реєстру. Юридична особа-правонаступник, до якої внаслідок приєднання перейшли майно, права та обов`язки припиненої юридичної особи, несе відповідальність за її зобов`язаннями в повному обсязі (стаття 107 ЦК України);

- при універсальному правонаступництві, яке відбувається у випадку реорганізації юридичної особи, зокрема, шляхом приєднання майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника як єдине ціле, причому в цій сукупності єдиним актом переходять всі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва особі, яка припиняється, незалежно від того, виявлені вони на цей момент чи ні. При універсальному правонаступництві, зважаючи на відсутність повної визначеності у складі майна, правонаступник спрямовує свою волю не на набуття окремих прав або обов`язків, а на набуття усієї їх сукупності. В результаті він вступає навіть в такі правовідносини, про існування яких міг не знати (правова позиція викладена в постанові Верховного Суді від 31.05.2018 у справі № 910/1879/17).

Крім того в апеляційній скарзі апелянт повідомив про суд про зміну найменування відповідача з Публічного акціонерного товариства «Київгаз» на Акціонерне товариство «Київгаз».

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2019 справа № 910/2756/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Пашкіна С.А. (головуючий), судді Буравльов С.І., Зубець Л.П.

Ухвалою від 18.06.2019 колегією суддів у складі: Пашкіна С.А. (головуючий), судді Буравльов С.І., Зубець Л.П:

- відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Київгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 910/2756/19;

- справу № 910/2756/19 призначено до розгляду на 09.07.2019 о 11:10;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень, клопотань та письмових пояснень - до 04.07.2019;

- учасникам процесу роз`яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- учасників судового процесу повідомлено, що неявка їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

08.07.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач, з посиланням на пропуск позивачем строку для звернення з кредиторськими вимогами, просив відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Станом на 09.07.2018 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідач представників в судове засідання не направив, про причин неявки суду не повідомив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

З огляду на зміну найменування відповідача з Публічного акціонерного товариства на Акціонерне товариство, колегією суддів внесено відповідні зміни до назви відповідача.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне.

01.01.2008 Відкрите акціонерне товариство «Київгаз», яке змінило свою назву на Акціонерне товариство «Київгаз», як постачальник, та відповідач, як одержувач, уклали договір № 1050401 на постачання природного газу (далі Договір) (а.с.18-23), предметом якого є постачання природного газу, технічне обслуговування і ремонт газопроводів, газового обладнання житла, яке знаходиться на балансні або в оперативному розпорядженні відповідача, перелік яких зазначається в додатку № 1 до договору, та їх оплата.

За змістом розділів І та ІІ Договору позивач зобов`язувався постачати в інтересах відповідача природний газ для побутового споживання, в якості комунальної послуги населенню - наймачам (орендарям, власникам) квартир, іншим особам, які зареєстровані в житловому приміщенні (квартира, комунальна квартира, гуртожиток), надалі - мешканцям, проводити ремонт та заміну газового обладнання, а відповідач - своєчасно оплачувати вартість спожитого мешканцями газу в термін і на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 2.9 Договору встановлено, що якщо відповідач користується послугами ГІОЦ КМДА з розщеплення платежів, щомісячно, до 10 числа наступного за звітним місяцем, він зобов`язується забезпечувати надходження до транзитного рахунку ГІОЦ грошових коштів мешканців квартир - безпосередніх споживачів газу за діючими тарифами по єдиних розрахункових книжках платників комунальних послуг. Якщо відповідач не користується послугами ГІОЦ КМДА з розщеплення платежів, він зобов`язується щомісячно, до 10 числа наступного за звітним місяця, перераховувати на рахунок позивача суму, яку сплатили мешканці квартир за спожитий природний газ.

Згідно п.2.10 договору суми коштів, які надійшли від уповноважених установ та організацій по відшкодуванню втрат за надання пільг та субсидій з оплати природного газу відповідач зобов`язаний перераховувати позивачу протягом 3-х банківських днів з дня отримання. У разі нездійснення окремими мешканцями квартир до 10 числа кожного наступного за звітним місяця нарахованих їм платежів, або у разі не надходження коштів по відшкодуванню пільг та субсидій по оплаті за газ, відповідач повинен вжити всіх необхідних заходів для забезпечення оплати за спожитий газ мешканцями квартир та уповноваженими установами та організаціями по відшкодуванню пільг та субсидій, а саме, шляхом стягнення заборгованості з боржників через суд.

Як зазначено позивачем, на виконання умов договору позивач, за квітень 2015 року поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 319 313,58 грн.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами підписаний акт звіряння розрахунків за послуги з газопостачання ПАТ «Київгаз» та КП «ЖЕО-105 Голосіївського району» (а.с.26) в якому сторонами визнано, що станом на 01.04.2015 заборгованість відповідача перед позивачем за Договором становить 323 322,02 грн.

Крім того відповідач надав позивачу гарантій лист вих. №254 від 19.10.2015 (а.с.24), відповідно до якого гарантував позивачу сплату заборгованості в сумі 306 990,25 грн., підтвердженої звірянням розрахунків станом на 01.07.2015 року за визначним графіком згідно з яким кінцевий термін погашення заборгованості становить грудень 2015 року.

Позивачем до позовної заяви додані відомості ГІОЦ про розподіл коштів (а.с.27-55) які свідчать про часткове виконання відповідачем графіків погашення заборгованості .

Позивачем зазначено, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором на даний час заборгованість відповідач становить 293 361,82 грн.

Колегія суддів зазначає про те, що відповідачем як під час розгляду справи в суді першої, так і під час розгляду справи в суді апеляційної станції заперечень щодо наявності у нього заборгованості перед позивачем у визначені останнім сумі висловлено не було.

Рішенням Київської міської ради від 23.05.2018 №838/4902 «Про реорганізацію комунальних підприємств шляхом приєднання» вирішено реорганізувати, серед іншого, відповідача шляхом його приєднання до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» та встановлено що останнє є правонаступником всіх прав та обов`язків відповідача.

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.08.2018 №1555 «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київської міської ради від 23.05.2018 №838/4902», серед іншого, вирішено утворити комісію з реорганізації відповідача шляхом приєднання до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району».

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) міститься запис про те, що відповідач перебуває в стані припинення з 30.08.2018; строк для заявлення кредиторами своїх вимог - 10.11.2018.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач послався на те, що він звернувся до Комісії з ліквідації відповідача з вимогою про сплату боргу вих. № 3461/09 від 27.12.2018 (а.с. 17), в якій просив визнати позивача кредитором відповідача з грошовими вимогами у розмірі 314 825,48 грн. та включити зазначені вимоги до реєстру вимог кредиторів відповідача.

При цьому відповідач проти отримання вказаної вимоги заперечив та зазначив про те, що оскільки вказана вимога не надійшла у строки, визначені для пред`явлення вимог кредиторів - до 10.11.2018 комісія з реорганізації правомірно відмовила у її задоволенні.

Отже, відповідач відмовив у задоволенні вказаної вимоги позивача в зв`язку з пропущенням строків її пред`явлення.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову дійшов хибного висновку з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки, до яких відноситься спірний Договір, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено вище, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором в частині оплати поставленого позивачем природного газу, у відповідача виникла заборгованість, яка становить 293 362,82 грн. та яка станом на дату звернення до суду з цим позовом відповідачем сплачена не була.

Підстави припинення зобов`язань визначені у ст.ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України (припинення зобов`язання виконанням, припинення зобов`язання переданням відступного, припинення зобов`язання зарахуванням, припинення зобов`язання за домовленістю сторін, припинення зобов`язання прощенням боргу, припинення зобов`язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі, припинення зобов`язання неможливістю його виконання, припинення зобов`язання смертю фізичної особи, припинення зобов`язання ліквідацією юридичної особи).

Серед підстав припинення зобов`язання відсутня така підстава для припинення зобов`язання, як реорганізація юридичної особи шляхом приєднання, а відтак, зобов`язання відповідача щодо сплати спірної заборгованості не припинились лише з огляду на реорганізацію відповідача шляхом приєднання.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Згідно з ч. 1 ст. 106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Згідно з ч. 3 ст. 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Статтею 107 ЦК України визначено, що:

- кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов`язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов`язання, або забезпечення виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом (ч. 1);

- після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами (ч. 2).

Колегія суддів зазначає про те, що така форма реорганізації юридичної особи як приєднання передбачає припинення діяльності одного підприємства як юридичної особи та передачу належних йому активів та пасивів (майнових прав та зобов`язань) до іншого підприємства (правонаступника). При цьому у разі приєднання, нової юридичної особи не створюється.

Вказана форма реорганізації характеризується переходом усіх прав та обов`язків суб`єктів, що реорганізуються, в порядку універсального правонаступництва до іншої особи.

Аналіз норм ст.ст. 106, 107 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» дає підстави стверджувати, що передавальний акт призначений для забезпечення обліку прав та обов`язків, які передаються при реорганізації, і його затвердження як юридичний факт не має самостійного значення для виникнення універсального правонаступництва.

У постанові Верховного Суду від 03.09.2018 у справі № 910/5811/16 викладено правову позицію про те, що:

- згідно з частиною першої статті 107 ЦК України кредитор юридичної особи, що припиняється, може вимагати від неї припинення або дострокового виконання зобов`язання. Тобто кредитор не наділений в силу Закону прямим обов`язком пред`являти кредиторські вимоги до юридичної особи, що припиняється шляхом приєднання;

- припинення юридичної особи шляхом приєднання завжди пов`язано з наявністю правонаступника майнових прав і обов`язків відповідної юридичної особи, тоді як відсутність правонаступництва та погашення кредиторських вимог, у зв`язку з їх непред`явленням у встановлений законом строк, відбувається тільки під час припинення юридичної особи шляхом ліквідації (стаття 111 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 920/608/17 суд звернувся до позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 11.07.2012 у справі № 6-65цс12, за якою:

- виходячи з аналізу змісту норм статей 104, 105, 110 ЦК України, ліквідація є такою формою припинення юридичної особи за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами у передбачених ними випадках, у результаті якої вона припиняє свою діяльність (справи і майно) без правонаступництва, тобто без переходу прав та обов`язків до інших осіб;

- іншою формою припинення юридичної особи є передача всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам-правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу чи перетворення (статті 104 - 109 ЦК України);

- у розумінні зазначених норм закону приєднання - це така форма реорганізації, при якій одна юридична особа включається до складу іншої юридичної особи, що продовжує існувати й далі, але в більшому масштабі. Приєднувана ж організація припиняє свою діяльність як самостійна юридична особа. У разі приєднання на підставі передавального (а не ліквідаційного) акта орган, який здійснює державну реєстрацію юридичної особи, виключає юридичну особу, яка припинила діяльність, з державного реєстру;

- юридична особа-правонаступник, до якої внаслідок приєднання перейшли майно, права та обов`язки припиненої юридичної особи, несе відповідальність за її зобов`язаннями в повному обсязі (стаття 107 ЦК України).

Враховуючи викладене позивач у даній справі взагалі не був наділений обов`язком звертатися до відповідача із вимогою про включення його кредиторських вимог до передавального акту, оскільки у разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників на підставі ч.1 ст.104 ЦК України шляхом універсального правонаступництва (переходять всі існуючі зобов`язання).

При цьому, у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №925/1143/17 (кредитор (позивач у справі) заявив свої кредиторські вимоги до боржника, який реорганізувався, після пропуску строку на заявлення кредиторських вимог та після складення комісією з реорганізації передавального акту) судом висловлено правову позицію про те, що перебування боржника в стані припинення (шляхом злиття) не припинило зобов`язання, у зв`язку з чим в силу статті 107 Цивільного кодексу України кредитор вправі вимагати від відповідача в особі комісії з припинення як виконання зобов`язання так і включення кредиторських вимог за такими зобов`язаннями до передавального акту.

З огляду на обставини, які викладені вище, а саме те, що відповідач реорганізується саме шляхом його приєднання до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», а тому до останнього переходять всі без виключення права та обов`язки відповідача незалежно від внесення їх до передавального акту, позиція відповідача про відмову у включенні спірних вимог до передвального реєстру через пропуск позивачем строку їх заявлення є помилковою.

Викладені відповідачем у відзиві на позов доводи спростовуються обставинами, які встановлені вище.

Частиною 1 статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 2 ст. 277 ГПК України).

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції мали місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 910/2756/19 підлягає скасуванню, а позовні вимоги про зобов`язання відповідача включити грошові вимоги позивача в сумі 293 361,82 грн. до передавального акту підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вимоги, викладені в апеляційній скарзі, а також підстави скасування судового рішення, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Київгаз» задовольняється повністю.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України всі судові витрати по справі, а саме, витрати Акціонерного товариства «Київгаз» за подачу позову та апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Київгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 910/2756/19 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 910/2756/19 скасувати.

3. Позов задовольнити повністю.

4. Зобов`язати Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація - 105 Голосіївського району (01033, м. Київ, вул. Тарасівська, 2, ідентифікаційний код 26385486) включити грошові вимоги Акціонерного товариства «Київгаз» (01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, буд. 4-Б, ідентифікаційний код 03346331) у 293 361 (двісті дев`яносто три тисячі триста шістдесят одна) грн. 82 коп. до передавального акту.

5. Стягнути з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація - 105 Голосіївського району (01033, м. Київ, вул. Тарасівська, 2, ідентифікаційний код 26385486) на користь Акціонерного товариства «Київгаз» (01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, буд. 4-Б, ідентифікаційний код 03346331) витрати по сплаті судового збору в сумі 4 802 (чотири тисячі вісімсот дві) грн. 50 коп.

6. Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.

7. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

8. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

9. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/2756/19.

Повний текст постанови складено: 12.07.2019

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.І. Буравльов

Л.П. Зубець