ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" липня 2019 р. Справа № 903/416/19

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання Коваль Олександр Миколайович

за участю представників сторін:

від позивача: Людва О.В. договір про надання правової допомоги від 23.08.2019.

від відповідача-1: н/з

від відповідача-2: н/з

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: н/з

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області заяву про забезпечення позову у справі №903/416/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Довірче товариство Перша Волинська фінансово-будівельна компанія ТРАСТ-ІНВЕСТ-БУД до Публічного акціонерного товариства Укрінбанк, Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Грушицької Віталіни Віталіївни про визнання недійсним іпотечного договору,

В С Т А Н О В И В:

03.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю Довірче товариство Перша Волинська фінансово-будівельна компанія ТРАСТ-ІНВЕСТ-БУД звернулося в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства Укрінбанк, Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Грушицької Віталіни Віталіївни про визнання недійсним іпотечного договору.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно договору купівлі -продажу від 27.03.1998 ТзОВ Довірче товариство Перша Волинська фінансово-будівельна компанія ТРАСТ-ІНВЕСТ-БУД придбало цілісний майновий комплекс центральний склад об`єднання Волиньбудматеріали, що розташований за адресою м.Луцьк, вул.Садовського, 4, однак в іпотечному договорі від 07.08.2010 предмет іпотеки визначений не як цілісний майновий комплекс, а як окремі об`єкти нерухомого будівництва. У зв`язку із чим просить суд визнати іпотечний договір недійсним.

ТзОВ Довірче товариство Перша Волинська фінансово-будівельна компанія ТРАСТІНВЕСТ-БУД 22.07.2019 подало заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на наступне нерухоме майно, яке є предметом іпотеки відповідно до Іпотечного договору, укладеного 27.08.2010 між Товариством з додатковою відповідальністю «Довірче товариство - Перша Волинська фінансово-будівельна компанія «ТРАНС-ІНВЕСТ-БУД» та Акціонерним товариством «Український інноваційний банк», посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Грушицькою В.В., зареєстровано в реєстрі за №4007, а саме:

- об`єкт незавершеного будівництва магазин з кімнатами приймання їжі і побутовою /літер А-1/ (готовність 97%), загальною площею 166,2 кв.м. (за проектом), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- об`єкт незавершеного будівництва склад з гаражем і столярною майстернею /літер А"-1/ (готовність 95%), загальною площею 348,6 кв.м (за проектом), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- об`єкт незавершеного будівництва адміністративно-побутовий корпус /літер А-2/ з огорожею і замощенням (готовність 97%), загальною площею 309,4 кв.м (за проектом), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- об`єкт незавершеного будівництва приміщення охорони /літер В-1/ (готовність 96%), загальною площею 8,0 кв.м (за проектом), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- об`єкт незавершеного будівництва склад сипучих будівельних матеріалів /літер Г-2/ (готовність 86%), загальною площею 71,1 кв.м (за проектом), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- об`єкт незавершеного будівництва будинок для відпочинку /літер Д-2/ (готовність 94%), загальною площею 163,0 кв.м (за проектом), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

та заборонити будь-яким іншим особам (в т.ч. державним виконавцям відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Волинській області, державним, комунальним та приватним бюро технічної інвентаризації, органам та посадовим особам Державної реєстраційної служби) вчиняти дії щодо предмета спору шляхом його відчуження у будь-який спосіб на користь третіх осіб або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Предавник позивача в судовому засіданні підтримав дану заяву та просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення предавника позивача, дослідивши подані до заяви документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову, зокрема заборонити відповідачу та іншим особами вчиняти певні дії щодо предмету спору.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 5, 6 ст. 140 ГПК України встановлено наступне:

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Слід вказати, що з огляду на положення ст.ст.13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд зазначає, що в заяві про вжиття заходів забезпечення позову позивачем не обґрунтовано, у чому саме полягає утруднення чи неможливість виконання рішення у разі задоволення позовних вимог. Позивачем до заяви про забезпечення позову не подано доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів до забезпечення позову.

В обґрунтування своїх вимог щодо забезпечення позову, позивач посилається на те, що 19.12.2013 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області Бондаруком С.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №41215957 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 06.12.2013 Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення солідарно з Товариства з додатковою відповідальністю «Довірче товариство - Перша Волинська фінансово-будівельна компанія «ТРАНС-ІНВЕСТ-БУД», ОСОБА_1 на користь ПАТ «Український інноваційний банк» заборгованості за Кредитним договором та договором поруки. В рамках вказаного виконавчого провадження державний виконавець здійснює заходи, направлені на звернення стягнення на Предмет іпотеки згідно Іпотечного договору, укладеного 27.08.2010 між Товариством та Банком, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Грушицькою В.В., зареєстровано в реєстрі за №4007.

Доводить, що вартість Предмету іпотеки, зазначеного в Іпотечному договорі від 27.08.2010, а саме окремих будівель, є безперечно нижчою, ніж вартість вказаних вище будівель та відповідного рухомого майна, належного Товариству, визначені як єдиний майновий комплекс. Таким чином, в результаті звернення державним виконавцем стягнення на Предмет іпотеки та визначення його ринкової вартості будуть порушені майнові права Позивача, оскільки вартість будівель як єдиного майнового комплексу, до складу якого входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, буде безперечно вищою, ніж вартість Предмета іпотеки, зазначена в Іпотечному договорі.

Вважає, що в разі задоволення судом позову позивача та визнання Іпотечного договору, укладеного 27.08.2010 між Товариством та Банком недійсним з моменту укладення, на Предмет іпотеки буде звернуто стягнення не як на окремо визначені об`єкти нерухомого майна, а як на сукупність нерухомого та рухомого майна, належного Товариству на праві власності, тобто єдиний майновий комплекс у розумінні ст. 191 ЦК України.

Однак, саме лише посилання на те, що розмір заборгованості позивача перед банком зменшиться, на думку суду не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Також суд зазначає, що вирішуючи питання про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту, заявник не обґрунтовує, яким чином невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання у подальшому рішення господарського суду.

Разом з тим, жодних обґрунтованих причин, у зв`язку з якими необхідно забезпечувати позов та будь-яких належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивачем не надається.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю Довірче товариство Перша Волинська фінансово-будівельна компанія ТРАСТ-ІНВЕСТ-БУД про забезпечення позову від 22.07.2019 не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову.

За таких обставин та з огляду на те, що заявником не доведено, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюванних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

При цьому, відхиляючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст. ст. 74, 136, 137, 140, 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову від 22.07.2019 у справі №903/416/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Довірче товариство Перша Волинська фінансово-будівельна компанія ТРАСТ-ІНВЕСТ-БУД до Публічного акціонерного товариства Укрінбанк, Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Грушицької Віталіни Віталіївни про визнання недійсним іпотечного договору відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення відповідно до ч.1 ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст ухвали виготовлено 23.07.2019.

Суддя І. О. Гарбар