ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1233/19

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/1233/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТ Груп», м. Вишневе

про стягнення 44 432,69 грн.

Представники:

від позивача: Карпінський С.В., адвокат, довіреність б/н від 28.01.2019;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України» (надалі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТ Груп» (надалі-відповідач) про стягнення 44 432,69 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором поставки № АБУ-1305/2 від 13.05.2016, в частині своєчасної оплати отриманого товару.

Ухвалою господарського суду від 20.05.2019 відкрито провадження у справі № 911/1233/19, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений у підготовчому засіданні на 10.06.2019.

Ухвалою суду від 10.06.2019 підготовче засідання у справі № 911/1233/19 відкладено на 26.06.2019.

Ухвалою суду від 26.06.2019 закрито підготовче провадження у справі № 911/1233/19, справу призначено до розгляду по суті на 17.07.2019.

Присутнім в судових засіданнях представником позивача підтримані позовні вимоги в повному обсязі, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не надіслав, про місце і час судових засідань повідомлений належним чином. При цьому, суд відзначає, що ухвали суду направлялись відповідачу на вказану в позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу місцезнаходження відповідача, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, судом враховано абзац 3 підпункту 3.9.1 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», де зазначено, що у разі, якщо ухвалу суду про порушення провадження у справі надіслано за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку, зокрема, з посиланням на закінченням терміну зберігання, вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

13.05.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України» (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВТ Груп» (відповідач, покупець) укладений Договір поставки № АБУ-1305/2, відповідно до умов п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставляти покупцю, а покупець приймати та оплачувати будівельні матеріали (товар). Вид, одиниця виміру, ціна, умови та строки поставки яких визначені сторонами у специфікації, які є невід`ємною частиною договору.

Поставка товару здійснюються на підставі письмових або усних замовлень покупця (п. 3.1 договору).

На кожну партію товару постачальник повинен надати покупцю разом із товаром товарно-транспортну накладну (п. 4.3 договору).

Право власності на товар та ризики виникають у покупця в момент передачі товару покупцю, що фіксується у товарно-транспортних накладних та підтверджують момент передачі та отримання товару покупцем.

Ціна товару встановлюється в національній валюті України та вказується у специфікації та видаткових накладних (п. 5.1 договору).

Сума договору визначається загальною вартістю поставленого товару, відповідно до видаткових накладних, що додаються до договору і є його невід`ємними частинами (п. 5.2 договору).

Умовами п. 6.1, 6.2 договору визначено, що розрахунки за товар здійснюються у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Поставка товару здійснюється за умови 100 відсоткової передоплати. Факт приймання-передачі товару підтверджується підписами представників сторін на товарно-транспортних накладних.

Пунктом 9.1 договору визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.05.2017, а в частині грошових розрахунків, до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Так, позивач належним чином та в повному обсязі виконав взяті на себе, згідно з умовами договору зобов`язання, поставивши відповідачу товар на загальну суму 465 533,10 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи копії видаткових накладних № 4302 від 11.06.2016 на суму 8 035,92 грн., № 4442 від 13.05.2016 на суму 5 024,60 грн., № 4524 від 14.05.2016 на суму 6 681,00 грн., № 4621 від 17.05.2016 на суму 19 424,20 грн., № 4729 від 19.05.2016 на суму 2 802,91 грн., № 4833 від 21.05.2016 на суму 2 813,34 грн., № 4915 від 23.05.2016 на суму 1 881,68 грн., № 4961 від 24.05.2019 на суму 3 763,35 грн., № 5025 від 25.05.2016 на суму 3 763,35 грн., № 5120 від 26.05.2016 на суму 1 881,68 грн., № 5159 від 27.05.2016 на суму 1 881,68 грн., № 5160 від 27.05.2016 на суму 1 571,12 грн., № 5190 від 28.05.2016 на суму 1 881,68 грн., № 5454 від 06.06.2016 на суму 18 345,40 грн., № 5778 від 12.06.2016 на суму 160 822,99 грн., № 5779 від 12.06.2016 на суму 87 654,06 грн., № 5788 від 13.06.2016 на суму 87 637,17 грн., № 5789 від 13.06.2016 на суму 49 666,97 грн.

Накладні підписані представниками позивача та відповідача, підписи яких засвідчені печатками підприємств.

Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять, а отже вказаний у видатковій накладній товар прийнятий відповідачем без зауважень, що свідчить про повноту та якість виконання позивачем своїх зобов`язань згідно з договором, а тому товар вважається прийнятим без зауважень в повному обсязі.

Однак, в порушення умов договору та взятих на себе зобов`язань, вартість товару сплачена відповідачем лише частково в сумі 440 380,63 грн., вартість товару в сумі 25 152,47 грн. залишена відповідачем не сплаченою, зокрема, за видатковою накладною № 5789 від 13.06.2016.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Підписання покупцем видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксує факт здійснення господарських операцій і є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач не забезпечив участі представника у судових засіданнях, письмових пояснень чи доказів повної оплати отриманого товару не надав, матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем грошових зобов`язань за договором з оплати вартості товару, що отриманий від позивача.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача в частині оплати переданого позивачем на підставі Договору поставки № АБУ-1305/2 від 13.05.2016 товару, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 25 152,47 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, в частині своєчасної оплати отриманого товару, позивач просить суд стягнути з відповідача 7 545,74 грн. штрафу, нарахованого від суми заборгованості.

Пунктом 6.2 договору визначено, що у випадку передачі покупцем товару та не оплати його покупцем протягом 5-ти банківських днів від дати поставки товару, покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі 30 % від суми заборгованості. сплата штрафу не звільняє покупця від взятих на себе зобов`язань за договором.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

На підставі вказаних норм права, враховуючи, що розрахунок штрафу, наявний в матеріалах справи є арифметично вірним, вимога позивача про стягнення з відповідача 7 545,74 грн. визнається судом та підлягає задоволенню.

Також, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача 9 532,78 грн. інфляційних втрат та 2 201,70 грн. 3 % річних, нарахованих від суми заборгованості за видатковою накладною № 5789 від 13.06.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд здійснивши розрахунок заявлених до стягнення інфляційних втрат, враховуючи, що за розрахунком суду, сума інфляційних втрат, є більшою заявленої позивачем до стягнення, отже суд дійшов висновку щодо задоволення вказаної вимоги за розрахунком позивача в сумі 9 532,78 грн., в межах заявлених позовних вимог.

Крім того, перевіривши нарахування 3 % річних, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення вказаної вимоги в сумі 2 190,26 грн., розраховані за період з 19.06.2019 по 14.05.2019, згідно з п. 7.2 договору.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТ Груп» (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Жовтнева, 30, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України» (04053, м. Київ, вул. Гоголівська, 43-А, кв. 2, ) 25 152 (двадцять п`ять тисяч сто п`ятдесят дві) грн. 47 коп. заборгованості, 7 545 (сім тисяч п`ятсот сорок п`ять) грн. 74 коп. штрафу, 9 532 (дев`ять тисяч п`ятсот тридцять дві) грн. 78 коп. інфляційних втрат, 2 190 (дві тисячі сто дев`яносто) грн. 26 коп. 3 % річних та 1 919 (одна тисяча дев`ятсот дев`ятнадцять) грн. 34 коп. судового збору.

Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 19.07.2019.

Cуддя О.О. Христенко