СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2019 р. Справа № 922/1880/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І. , суддя Тихий П.В.

при секретарі Пархоменко О.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

1-го відповідача - не з`явився;

2-го відповідача - не з`явився;

третьої особи- не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м. Харків (вх. № 2021 Х/1-18)

на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.06.2019 року у справі №922/1880/19, постановлену в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Присяжнюк О.О) повний текст якої складено 18.06.2019 року.

за позовом ОСОБА_1 , м.Харків

до Фізичної особи - підприємця Огір Тетяни Валеріївни, м. Харків

Приватного виконавця Бабенко Дмитра Анатолійовича, м. Харків

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні 2-го відповідача - Державне підприємство "Сетам", м. Київ

про визнання недійсним звіту від 18.06.2018 про незалежну оцінку нерухомого майна

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.06.2019 року у справі №922/1880/19 відмовлено в задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця Гриненко Жанни Петрівни (вх.№1880 від 14.06.2019 року) про забезпечення позову по справі №922/1880/19.

ОСОБА_1 з ухвалою суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 18.06.2019 року у справі №922/1880/19; ухвалити рішення про задоволення заяви про забезпечення позову; зупинити реалізацію арештованого майна, а саме: нежитлових приміщень 1-го поверху № 3, 4, 6, 10-15, 16-18, 18а, 186, 18в, 19-23, 33-39, 39а, 40-42, 2-го поверху №1-5 в літ. «А-2» загальною площею 425,1 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати приватного виконавця Бабенка Дмитра Анатолійовича, Державне підприємство «Сетам» зняти з реалізації майно, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху № 3, 4, 6, 10-15, 16-18, 18а, 186, 18в, 19-23, 33-39, 39а, 40-42, 2-го поверху №1-5 в літ. «А-2» загальною площею 425,1 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про наступне.

Висновки, викладені в ухвалі господарського суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи;18.06.2018 року суб`єктом оціночної діяльності-фізичною особою-підприємцем Огір Т.В. складено звіт про незалежну оцінку нерухомого майна, який не відповідає вимогам закону, оскільки складений без доступу до оцінюваного приміщення та ґрунтується виключно на припущеннях; замовником оцінки виступала неналежна особа, а тому відповідна оцінка не може відображати реальну та об`єктивну вартість майна; приватним виконавцем Бабенко Д,А,, з урахуванням відомостей вказаного звіту, майно виставлено на продаж у системі електронних торгів «Сетам».

У разі задоволення позову відповідна оцінка майна буде визнана недійсною, що унеможливлює її використання для визначення вартості майна з метою реалізації в рамках виконавчого провадження; нерухоме майно виставлено на продаж за ціною, визначеною оскаржуваною оцінкою;невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача, оскільки у зв`язку з реалізацією майна за ціною, розмір якої визначено з порушенням вимог закону, позивачу доведеться ініціювати нові судові процеси з приводу визнання торгів недійсними, повернення відповідного майна до законного володільця тощо.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2019 року, суддею - доповідачем у даній справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Тихий П.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.07.2019 року з урахуванням ухвали від 18.07.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.06.2019 року у справі; залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні 2-го відповідача - Державне підприємство "Сетам"; зобов`язано надіслати на адресу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні 2-го відповідача - Державне підприємство "Сетам" копії позовної заяви, апеляційної скарги і доданих до них документів. Належні та допустимі докази направлення документів на адресу третьої особи надати до суду апеляційної інстанції; учасникам справи встановлено строк до 10.07.2019 року на протязі якого вони мають право подати відзиви на апеляційну скаргу; призначено справу до розгляду на 17.07.2019 р.

В судове засідання 17.07.2019 року представники сторін не з`явилися.

На підтвердження направлення копії ухвали суду від 04.07.2019 року учасникам справи у справі додано фіскальні чеки УДППЗ "Укрпошта" від 08.07.2019 року: №186 №208, №178, з яких вбачається, що 2-й відповідач отримав копію ухвали суду 13.07.2019 року, позивач-11.07.2019 року, 3-тя особа-12.07.2019 року, від 1-го відповідача надійшла довідка про повернення з позначкою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с.48-54, том 1).

Крім того, вказану ухвалу суду від 04.07.2019 року було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається була розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.07.2019 року з урахуванням ухвали від 18.07.2019 року оголошено перерву у розгляді справи до 18.07.2019 року.

18.07.2019 року на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшла заява (вх.№6692), в якій позивач, надаючи пояснення в обґрунтування апеляційної скарги, просить розглянути справу за її відсутності, яку долучено до матеріалів справи.

В судове засідання 18.07.2019 року представники сторін не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце його проведення, про що свідчить штамп на зворотньому боці ухвали, якою було призначено розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні про відправлення її копій сторонам і є доказом належного повідомлення учасників спору про дату, час та місце судового засідання відповідно до пунктів 3.5.2., 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України.

Крім того, вказану ухвалу суду від 17.07.2019 року було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається була розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Огір Тетяни Валеріївни, в якій просить :визнати недійсним звіт від 18.06.2018 року про незалежну оцінку нерухомого майна (нежитлових приміщень 1-го поверху № 3, 4, 6, 10-15, 16-18, 18а, 186, 18в, 19-23, 33-39, 39а, 40-42, 2-го поверху №1-5 в літ. «А-2» загальною площею 425,1 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , складений суб`єктом оціночної діяльності - Фізичною особою - підприємцем Огір Т. В.

Разом із позовною заявою 14.06.2019 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій остання просила зупинити реалізацію арештованого майна, а саме: нежитлових приміщень 1-го поверху №3, 4, 6, 10-15, 16-18, 18а, 186, 18в, 19-23, 33-39, 39а, 40-42, 2-го поверху №1-5 в літ. «А-2» загальною площею 425,1 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;зобов`язати приватного виконавця Бабенка Дмитра Анатолійовича, Державне підприємство «СЕТАМ» зняти з реалізації майно, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху №3,4, 6, 10-15, 16-18, 18а, 186, 18в, 19-23, 33-39, 39а, 40-42, 2-го поверху №1-5 в літ. «А-2» загальною площею 425,1 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявниця зазначала, що предметом спору у справі за її позовом є спір про визнання недійсним звіту від 18.06.2018 року про незалежну оцінку нерухомого майна і у випадку задоволення позову відповідна оцінка майна буде визнана недійсною, що унеможливлює її використання для визначення вартості майна з метою реалізації в рамках виконавчого провадження, а тому, невжиття заходів забезпечення позову, може створити очевидну небезпеку істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту (поновлення) її порушених та оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких вона звернулася до суду.

Місцевий господарський суд, відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову виходив, зокрема з того, що заявницею не надано доказів на підтвердження того факту, що невжиття запобіжних заходів порушить її права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, що є підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів з такими висновками господарського суду першої інстанції не погоджується та зазначає про таке.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою з поданням належних і допустимих доказів, що підтверджують можливість виникнення в подальшому ускладнень при виконанні судового рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Водночас, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Так, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 ГПК України(змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, зокрема у вигляді арешту грошових коштів або майна відповідача з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді арешту тощо) права цього учасника (відповідача), а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову у разі, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Втім, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться записи щодо громадянки ОСОБА_1 : дата та номер запису про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця - 17.03.2005 року №2 013122 ; дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем - 17.01.2017 року № 3013122; стан суб`єкта : припинено (а.с.45-47, том 1).

Колегія суддів враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2019 року у справі №914/881/17, де зокрема вказано: Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів. Тому, доводи про можливість розгляду справи у спорі про визнання недійсним звіту про оцінку майна в господарському суді Велика Палата Верховного Суду відхиляє як необґрунтовані. Також Велика Палата Верховного Суду зазначає, що спори про визнання недійсним звіту про оцінку майна не можуть бути розглянуті й у порядку іншого (ніж господарське) судочинства.

А таким чином, за відсутності встановлення вказаних обставин, підстав для вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви не має.

Отже, висновок місцевого господарського суду не відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010р.)

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008р.)

Таким чином, аргументи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, у зв`язку з чим в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити та змінити ухвалу господарського суду Харківської області від 18.06.2019 року у справі, виклавши її мотивувальну частину в редакції даної постанови.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 269, 270, п.2 ч.1 ст. 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Змінити ухвалу господарського суду Харківської області від 18.06.2019 року у справі №922/1880/19, виклавши її мотивувальну частину в редакції даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків визначених ч. 3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.07.2019 року.

Головуючий суддя О.І. Терещенко

Суддя В.І. Сіверін

Суддя П.В. Тихий