ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1531/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання Горнович Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 14, ) в особі Чорноморської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6, )

до відповідача Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6, )

про стягнення 1594,97 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Подуфалова І.В., довіреність №19 від 02.01.2019

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ про стягнення 77677,43 грн., з яких: 75951,37 грн. боргу, 1594,97 грн. пені та 131,09 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про спільне використання державного нерухомого майна від 23.11.2015.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи №916/1531/19 у порядку спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання на 03.07.2019 о 11:30.

У судовому засіданні 03.07.2019 судом у протокольній формі в порядку ст.ст. 52, 234 ГПК України задоволено клопотання позивача та змінено найменування позивача у справі з Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 14, ) в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6, ) на Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 14, ) в особі Чорноморської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6, ).

01.07.2019 за вх.№12967/19 до суду від позивача надійшло клопотання про закриття провадження. 03.07.2019 за вх.№13138/19 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 75951,37 грн. та 3% річних у розмірі 131,09 грн. та відмовити в частині стягнення пені у розмірі 1594,97 грн. При цьому відповідач послався на не передбачення умовами укладеного між сторонами договору про спільне використання державного нерухомого майна від 23.11.2015 такої форми відповідальності, як нарахування пені, а отже недотримання письмової форми правочину щодо пені та відсутністю підстав для її нарахування.

У судовому засіданні 03.07.2019 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст.ст. 202, 216 ГПК України про відкладення судового засідання на 12.07.2019 о 10:00.

У судове засідання 12.07.2019 представник позивача не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений телефонограмою.

Ухвалою суду від 12.07.2019 закрито провадження у справі №916/1531/19 в частині стягнення з Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України 75951,37 грн. основного боргу та 131,09 грн. 3% річних.

У судовому засіданні 12.07.2019 представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, господарський суд встановив:

23.11.2015 між Державним підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Іллічівської філії ДП «Адміністрація морських портів України» (балансоутримувач-1, позивач у справі) та Державним підприємством «Іллічівський морський торговельний порт» (балансоутримувач-2, відповідач у справі) укладений договір про спільне використання державного нерухомого майна, предметом якого є врегулювання відносин щодо спільного використання та утримання сторонами державного нерухомого майна - інженерного корпусу ІВЦ (надалі - адміністративна будівля або будівля), що є державною власністю та перебуває окремими частками в господарському віданні сторін та на їх балансовому обліку:

1.1.1. на балансовому обліку балансоутримувача-1 - за обліковим (інвентарним) номером 5443; приміщення та площі зазначені на схемі, яка є додатком №1 до договору;

1.1.2. на балансовому обліку балансоутримувача-2 - за обліковим (інвентарним) номером 21432; приміщення та площі зазначені на схемі, яка є додатком №1 до договору.

Відповідно до п.4.2 договору балансоутримувача-2 зобов`язаний відшкодовувати балансоутримувачу-1 долю витрат, пов`язаних із прибиранням, технічним та санітарним обслуговуванням, утриманням, поточним та капітальним ремонтами місць загального користування, визначених у додатку №1 до договору, а також внутрішніх мереж загального користування, ліфтів, фасаду та даху будівлі, сховища цивільної оборони, прибудинкової території визначеної за технічним паспортом будівлі, вивезенням твердих побутових відходів.

Згідно з п.5.1 договору до 15 числа кожного місяця балансоутримувача-1 складає акт відшкодування фактичних витрат балансоутримувача-1 на прибирання, технічне та санітарне обслуговування, утримання місць загального користування, визначених у додатку №1 до договору, у т.ч. ліфтів, шахт ліфтів та прибудинкової території, визначеної за технічним паспортом будівлі, вивезення твердих побутових відходів.

У відповідності до п.5.5 договору балансоутримувача-2 відшкодовує належну йому частину витрат, пов`язаних з утриманням та забезпеченням експлуатації будівлі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок балансоутримувача-1 не пізніше 30 числа місяця, наступного за звітним.

31.03.2019 позивачем у справі виставлений відповідачу рахунок №Пр/2968 на суму 75951,37 грн., у т.ч. ПДВ.

31.03.2019 сторонами підписаний та скріплений печатками сторін акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Пр/2968 на суму 75951,37, у т.ч. ПДВ.

Несплата суми відшкодування фактичних витрат з утримання місць загального користування будівлі та експлуатації ліфтів у розмірі 75951,37 грн. стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому окрім суми основного боргу позивач також нарахував відповідачу пеню та 3% річних.

В процесі розгляду справи відповідачем сплачено основний борг та 3% річних, у зв`язку з чим судом частково закрито провадження у справі №916/1531/19 та на розгляді суду відповідно залишились лише вимоги про стягнення з відповідача 1594,97 грн. пені.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 1594,97 грн. суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день

Вимогами ст. 547 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч. 1,2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Судом встановлено, що договором про спільне використання державного нерухомого майна від 23.11.2015 не передбачено такого виду відповідальності за невиконання грошових зобов`язань як нарахування пені.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України в частині нарахування відповідачу пені, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 1594,97 грн. пені слід відмовити.

Іншого позивачем не доведено.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на позивача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України - відмовити.

2.Судові витрати у справі покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 17 липня 2019 р.

Суддя Ю.С. Бездоля