УХВАЛА

22 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/5712/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Губенко Н.М., Кролевець О.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області

(суддя - Панна С.П.)

від 11.02.2019

та постанову Центрального апеляційного господарського суду

(головуючий - Кузнецова І.Л., судді - Кощеєв І.М., Широбокова Л.П.)

від 04.04.2019,

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

про визнання недійсним одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

до Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

про визнання недійсним та визнання припиненим зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа № 904/5712/18 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" про визнання недійсним одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог, за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" до Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про визнання недійсним та визнання припиненим зобов`язання.

06.02.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Тайлон" звернулось до суду з позовом як третя особа з самостійними вимогами щодо предмета спору у справі № 904/5712/18 про визнання недійсними односторонніх правочинів щодо припинення зобов`язання зарахуванням №Е.65.0.0.0/3-134182 від 06.11.2017 та №Е.65.0.0.0/3-147662 від 28.11.2017.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" як третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору повернуто на підставі пункту 6 статі 180 та пункту 1 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" безпосередньо не спрямована на предмет спору між сторонами у справі, тому не є позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору в розумінні частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, позовну заяву підписано особою, посадове становище якої не вказане.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.04.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 у справі № 904/5712/18 без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанціїї.

25.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис" звернулося з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.04.2019 у справі №904/5712/18.

В обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на порушення норм статей 49 та 180 Господарського процесуального кодексу України, оскільки суди не брали до уваги, що первісний позов і позов третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору взаємопов`язані і задоволення позову третьої особи із самостійними вимогами може виключити повністю задоволення первісного позову. Також заявник стверджує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Тайлон" є одним із учасників, які володіють часткою у статутному капіталі відповідача за первісним позовом (Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"), що, на його думку, свідчить про істотну участь заявника у господарській діяльності відповідача за первісним позовом.

Ретельно dивчивши матеріали справи та касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис", Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 13 березня 2019 у справі N 916/3245/17 (провадження N 12-13гс19) передбачене статтею 49 Господарського процесуального кодексу України право особи вступити у справу шляхом подання позову до однієї або декількох сторін не є абсолютним. Таке право можна реалізувати лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства (п. 5.25).

На відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 Господарського процесуального кодексу України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі (п. 5.18).

Позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 Господарського процесуального кодексу України має містити самостійні вимоги саме на предмет спору у справі. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем. Відтак вимога третьої особи, спрямована на будь-що поза предметом спору між позивачем та відповідачем, не може бути визнана вимогою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові (п. 5.26).

Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Беручи до уваги конкретні обставини справи, та критерії подання позову третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, тобто, взаємопов`язаність з первісним позовом та самостійність вимоги третьої особи саме щодо основного предмета спору, що вже встановлені практикою Великої Палати Верховного Суду, суд касаційної інстанції виходить з того, що відсутні будь-які підстави вважати, що розгляд цієї скарги судом матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а тому відповідно до норми абзацу 2 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, яка є імперативною, відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви заявникові.

Керуючись статтями 234, 287, 290, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №904/5712/18 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.04.2019.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.04.2019 у справі № 904/5712/18 разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий І. Кондратова

Судді Н. Губенко

О. Кролевець