УХВАЛА

09 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 913/337/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицької Н. О. - головуючого, Могила С. К., Случа О. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду Луганської області від 19.12.2018 (Шеліхіна Р. М. - головуючий, судді Фонова О. С., Лісовицький Є. А.) і постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.03.2019 (Терещенко О. І. - головуючий, судді Сіверін В. В., Слободін М. М.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання"

до 1) Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго",

2) Комунального підприємства "Попаснянський районний водоканал",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів:

1) Військово-цивільна адміністрація сіл Нижня Вільхова, Верхня Вільхова, Малинове, Плотина та Пшеничне Станично-Луганського району Луганської області,

2) Вовчоярівська селищна рада Попаснянського району Луганської області,

3) Гірська міська рада Попаснянського району Луганської області,

4) Військово-цивільна адміністрація міста Золоте та села Катеринівка Попаснянського району Луганської області,

5) Мирнодолинська селищна рада Попаснянського району Луганської області,

6) Малорязанцівська селищна рада Попаснянського району Луганської області, 7) Нижнєнська селищна рада,

8) Нижньотеплівська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області,

9) Військово-цивільна адміністрація селища Новотошківське та села Жолобок Попаснянського району Луганської області,

10) Попаснянська міська рада,

11) Розквітненська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області,

12) Тошківська селищна рада,

13) Станично-Луганська селищна рада Станично-Луганського району Луганської області,

про зобов`язання припинити дії,

за участю представників:

позивача - Мотигіної Ю. В. (в.о. генирального директора, наказ від 19.06.2019 № 545к-О3);

відповідача 1 - Міхальова А. О. (адвокат);

відповідача 2 - не з`явилися;

третіх осіб - не з`явилися;

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" (далі - ТОВ "ЛЕО") звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - ДП НЕК "Укренерго") і Комунального підприємства "Попаснянський районний водоканал" (далі - КП "Попаснянський районний водоканал") (з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 08.10.2018 № 01-19/2/161) про:

- зобов`язання ДП НЕК "Укренерго" припинити дії щодо відмови ТОВ "ЛЕО" здійснювати відключення ПС 110 кВ ЗФС-1 та ЗФС-2, які належать КП "Попаснянський районний водоканал", від ПС 220 кк Ювілейна, що перебуває на балансі Відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" ДП НЕК "Укренерго", з підстав виникнення ризиків технологічних порушень та із застосуванням норм Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", оскільки такі дії порушують право ТОВ "ЛЕО" на відключення від електропостачання об`єктів КП "Попаснянський районний водоканал" ПС 110 кВ ЗФС-1 та ЗФС-2;

- зобов`язати КП "Попаснянський районний водоканал" забезпечити безперешкодний доступ представникам ТОВ "ЛЕО" до електричних установок КП "Попаснянський районний водоканал" для здійснення відключення та обмеження споживання електричної енергії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за умовами укладеного між ТОВ "ЛЕО" і КП "Попаснянський районний водоканал" договору про постачання електричної енергії від 01.07.2015 № 2 (далі - договір № 2) КП "Попаснянський районний водоканал" у разі несплати за спожиту електричну енергію зобов`язано обмежити власне електроспоживання до рівня екологічної броні або повністю припиниити у разі відсутності такої, а також передбачено право позивача самостійно відключити боржника від енергопостачання. У даному випадку КП "Попаснянський районний водоканал" має значну заборгованість за спожиту електричну енергію, проте не припинило власного електроспоживання, а позивач не має технічної можливості самостійно частково відключити КП "Попаснянський районний водоканал", адже підприємство не допустило представників позивача до своїх електроустановок для виконання відключення та обмеження електропостачання.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 19.12.2018 у справі № 913/337/18, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.03.2019, позов задоволено повністю, зобов`язано ДП "НЕК "Укренерго" припинити дії щодо відмови ТОВ "ЛЕО" здійснювати відключення ПС 110 кВ ЗФС-1 та ЗФС-2, які належать КП "Попаснянський районний водоканал", від ПС 220 кк Ювілейна, яка знаходиться на балансі Відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" ДП "НЕК "Укренерго", з підстав виникнення ризиків технологічних порушень та із застосуванням норм Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", оскільки такі дії порушують право ТОВ "ЛЕО" на відключення від електропостачання об`єктів КП "Попаснянський районний водоканал" ПС 110 кВ ЗФС-1 та ЗФС-2, зобов`язано КП "Попаснянський районний водоканал" забезпечити безперешкодний доступ представникам ТОВ "ЛЕО" до електричних установок КП "Попаснянський районний водоканал" для здійснення відключення та обмеження споживання електричної енергії.

Судові рішення із посиланнями на положення статей 173, 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 1, 24, 26 Закону України "Про електроенергетику" та пунктів 7.5, 10.2 Правил безпечної експлуатації насосних станцій водогосподарчих систем, затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 12.03.2010 № 55 (далі - Правила) аргументовано тим, що позовні вимоги відповідають положенням чинного законодавства, а дії відповідачів із недопущення представників позивача на об`єкти КП "Попаснянський районний водоканал" для обмеження або відключення від постачання електроенергії та невідключення об`єктів водоканалу від електроенергії у зв`язку з неправильно оформленим попередженням є, відповідно, порушенням наведених норм права і законних прав позивача.

Крім того, суди зауважили, що посилання КП "Попаснянський районний водоканал" на положення постанови Кабінету Міністрів України "Про правовий режим зон санітарної охорони водних об`єктів" і наказ державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду "Про затвердження Правил безпечної експлуатації насосних станцій водогосподарських систем" є безпідставними, адже згідно з правилами ринку електроенергетики і договорами про постачання електроенергії, договорами про надання послуг з розподілу електроенергії для ТОВ "ЛЕО" передбачено право доступу до електрообладнання споживачів для огляду засобів вимірювання, зняття їх показів, для усунення наслідків аварій, а також і для обмеження електропостачання споживачів.

На думку суду, у цьому разі, пряму дію мають норми законодавства про електроенергетику та умови договору № 2.

Також суди наголосили, що норма статті 6 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" є декларативною та містить перелік принципів формування державної політики в сфері водопостачання, на виконання яких має бути прийнято імплементаційні норми, що встановлюють, зокрема, порядок та підстави заборони відключення. Положення цієї статті не зобов`язує позивача до вчинення дій, які би суперечили умовам укладених із відповідачами договорів на постачання електроенергії і законодавства про електроенергетику.

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Луганської області від 19.12.2018 і постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.03.2019 у справі № 913/337/18, ДП "НЕК "Укренерго" подало касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема статей 3, 13, 16, 66 Конституції України, статей 3, 10, 51 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", статті 6 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання. "

Скаржник наголошує, що за змістом положень частини 6 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" заборонено відключати об`єкти питного водопостачання та централізованого водовідведення від системи енергопостачання, газопостачання, теплопостачання як об`єкти життєзабезпечення і стратегічного значення. Отже, відключення КП "Попаснянський районний водоканал" від енергопостачання суперечить вимогам чинного законодавства та суспільним інтересам України, може привезти до екологічної катастрофи, завдати шкоди населенню та довкіллю.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.06.2019, зокрема, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ДП "НЕК "Укренерго" на рішення Господарського суду Луганської області від 19.12.2018 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.03.2019 у справі № 913/337/18, та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 09.07.2019.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "ЛЕО" просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Луганської області від 19.12.2018 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.03.2019 у справі № 913/337/18 - без змін, адже суди попередніх інстанцій ухвалили законні та обґрунтовані рішення, які спрямовані на належний захист законних прав та інтересів ТОВ "ЛЕО".

Між тим під час підготовки справи до касаційного розгляду колегією суддів установлено, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Мамалуя О. О. - головуючого, Студенця В. І., Ткача І. В. (судова палата для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів) від 22.05.2019 року у справі № 913/257/18, предметом спору в якій є зобов`язання заборонити ТОВ "ЛЕО" вчиняти дії щодо відключення енергопостачання Лисичанському комунальному спеціалізованому підприємству по видобутку, обробці, реалізації води та очищення стоків "Лисичанськводоканал", зазначено наступне:

"Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі статтями 526, 525 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Судами встановлено, що заборгованість позивача за період з січня 2017 року по травень 2018 року перед відповідачем за спожиту електричну енергію за договором від 01.12.2007 № 29 складає 158 431 676,29 грн.

Відповідач, посилаючись на довідки від 03.10.2018 №№ 01-27/2/321, 01-27/2/320 зазначає, що позивач мав заборгованість за поставлену електроенергію станом на 01.06.2018 в сумі 132 990 900,00 грн, а станом на 01.10.2018 - 143 471 800,00 грн.

Згідно з п. 3.1.3 договору постачальник електричної енергії має право обмежувати або припиняти постачання електричної енергії споживачу згідно з умовами розділу 6 договору відповідно до порядку, передбаченого ПКЕЕ та діючим законодавством України.

Порядок обмеження та припинення енергопостачання сторони узгодили в розділі 6 договору. Так, п. 6.1.4 договору передбачено, що енергопостачання споживача може бути обмежено або припинено постачальником з повідомленням споживача не пізніше ніж за три робочих дні, в тому числі і у разі несплати споживачем спожитої електричної енергії в строки, встановлені додатком "Порядок розрахунків" та несплати інших рахунків відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 7.5 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28, (чинних на час звернення відповідача з попередженнями щодо обмеження енергопостачання) постачальник електричної енергії (електропередавальна організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов`язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії (передачу або спільне використання технологічних електричних мереж), у тому числі на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади, у разі: несплати рахунків відповідно до умов договорів.

Порядок "Обмеження електроспоживання споживачів до рівня екологічної броні електропостачання або повного припинення їм електропостачання" (чинних на час звернення відповідача з попередженнями щодо обмеження енергопостачання), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.01.2004 № 93, визначає послідовність дій енергопостачальників, підприємств, що здійснюють передачу електричної енергії магістральними та місцевими (локальними) електричними мережами, органу, що здійснює державний енергетичний нагляд за режимами споживання електричної і теплової енергії, та споживачів (крім населення) у разі запровадження обмеження електроспоживання споживачів до рівня екологічної броні електропостачання або повного припинення їм електропостачання у разі порушення ними дисципліни платежів за спожиту електроенергію, перевищення граничних рівнів споживання електричної енергії та електричної потужності, незадовільного технічного стану та недотримання умов безпечної експлуатації електроустановок.

Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що енергопостачальники, електропередавальні організації або Держенергонагляд не пізніше ніж за 3 робочі дні до дати обмеження або припинення електропостачання відповідно до своїх функціональних обов`язків надсилають споживачам письмове попередження, в якому зазначаються підстава, дата і час, з якого буде запроваджено обмеження або припинення електропостачання.

Враховуючи умови договору та вищевказані норми права, ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" надано право щодо обмеження та припинення енергопостачання споживачеві у разі несплати за поставлену електричну енергію.

Верховний Суд констатує, що у діях ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" щодо надсилання Лисичанському спеціалізованому підприємству по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків "Лисичанськводоканал" попередження про обмеження постачання електричної енергії та часткового обмеження постачання електричної енергії об`єктів відсутні порушення конкретних юридичних заборон.

Позивач посилається на норми статті 6 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", відповідно до якої державна політика у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення будується на принципах, зокрема, заборони відключення об`єктів питного водопостачання та централізованого водовідведення від системи енерго-, газо-, теплопостачання як об`єктів життєзабезпечення і стратегічного значення.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" дія цього Закону поширюється на всіх суб`єктів господарювання, що виробляють питну воду, забезпечують міста, інші населені пункти, окремо розташовані об`єкти питною водою шляхом централізованого питного водопостачання або за допомогою пунктів розливу води (в тому числі пересувних), застосування установок (пристроїв), інших засобів нецентралізованого водопостачання, надають послуги з водовідведення, а також на органи державної влади та органи місцевого самоврядування, що здійснюють регулювання, нагляд і контроль за якістю питної води та/або послуг з водовідведення, станом джерел, систем питного водопостачання та водовідведення, а також споживачів питної води та/або послуг з водовідведення.

Положення "Про порядок відключення споживачів від джерел енергопостачання", затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.1995 № 705 визначає порядок дій енергопостачальних організацій - постачальників теплової енергії (далі - енергія) та її споживачів - підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності та фізичних осіб у разі запровадження передбачених укладеними між ними договорами обмежень на постачання енергії у зв`язку з порушенням терміну та періодичності розрахунків за відпущену енергію.

Пунктами 2, 3 вказаного Положення передбачено, що про запровадження обмежень енергопостачальна організація надсилає споживачеві повідомлення, в якому зазначено підстави, дату і час, з якого буде введено обмеження. Одночасно про обмеження інформуються місцеві органи державної виконавчої влади. Термін, з якого запроваджується обмеження відпуску енергії, визначається енергопостачальною організацією залежно від категорії споживача. При попередженні про дату і час обмеження відпуску енергії повинна враховуватися можливість завершення технологічного циклу виробництва, розпочатого до дати повідомлення про обмеження.

Заходи щодо обмеження постачання енергії боржникам запроваджуються на час погашення боргів та сплати витрат на підключення після погашення боргів згідно з чергою, враховуючи пріоритет поточних робіт в енергопостачальних організаціях.

Згідно з пунктом 4 Положення "Про порядок відключення споживачів від джерел енергопостачання" у разі попередження про застосування обмеження на енергопостачання споживач зобов`язаний виконати комплекс заходів, спрямованих на запобігання травматизму, загибелі тварин, пошкодженню обладнання, негативним екологічним та іншим наслідкам. Енергопостачальна організація, якщо вона виконала передбачені законодавством та договором умови запровадження обмежень або відключення боржника від джерел енергопостачання, не несе відповідальності за можливі у зв`язку з цим наслідки.

Відповідно до пункту 5 вказаного Положення на керівників підприємств, установ та організацій - споживачів електричної і теплової енергії покладається персональна відповідальність за наслідки, пов`язані з частковим або повним припиненням подачі енергії за несвоєчасну оплату.

Тобто саме позивач зобов`язаний виконати комплекс заходів, спрямованих на запобігання негативним наслідкам у зв`язку з завершенням процесу виробництва водопостачання та водовідведення через існуючу заборгованість перед відповідачем та на керівників підприємств, установ та організацій - споживачів електричної і теплової енергії покладається персональна відповідальність за наслідки, пов`язані з частковим або повним припиненням подачі енергії за несвоєчасну оплату.

З огляду на положення статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, захист свого інтересу у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорювання) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Лисичанське спеціалізоване підприємство по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків "Лисичанськводоканал", звертаючись до господарського суду з позовом просило зобов`язати ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" припинити зловживання правом у кожному випадку реалізації такого права, тобто постійно, на відключення від енергопостачання об`єктів єдиної технологічної системи Лисичанського спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків "Лисичанськводоканал", шляхом встановлення заборони ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" вчиняти дії по припиненню, обмеженню енергопостачання усіх об`єктів Лисичанського спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків "Лисичанськводоканал". Такі ж вимоги містяться і в касаційній скарзі.

Суди встановили наявність у відповідача передбаченого договором та чинним законодавством права на обмеження або припинення енергопостачання позивачеві у разі несплати ним своєчасно за спожиту електроенергію.

Враховуючи, що позивач просить спонукати відповідача у майбутньому не вчиняти дій щодо припинення електропостачання, та з огляду на наявність такого права у відповідача згідно з умовами договору, господарські суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на вказане вище, Верховним Судом не приймаються посилання позивача на приписи ст. 6 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення".

Втім, колегія судді Касаційного господарського суду не погоджується із зазначеними висновками та вважає за необхідне відступити від них, виходячи із такого.

Правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці та регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі визначає Закон України "Про електроенергетику", який є спеціальним нормативно-правовим актом у цій галузі, що регулює загальні правовідносини з усіма споживачами електроенергії.

Статтею 5 Закон України "Про електроенергетику" визначено, що державна політика в електроенергетиці базується на таких принципах: державне регулювання діяльності в електроенергетиці; створення умов безпечної експлуатації об`єктів електроенергетики; забезпечення раціонального споживання палива і енергії; додержання єдиних державних норм, правил і стандартів всіма суб`єктами відносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, постачанням, розподілом і використанням енергії.

Водночас Закон України "Про питну воду та питне водопостачання" є спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування системи питного водопостачання, спрямований на гарантоване забезпечення населення якісною та безпечною для здоров`я людини питною водою.

За змістом положень статті 6 зазначеного Закону державна політика у сфері питної води та питного водопостачання будується на принципах, в тому числі й заборони відключення об`єктів питного водопостачання та водовідведення від системи енерго-, газо-, теплопостачання як об`єктів життєзабезпечення і стратегічного значення.

Отже, заборону відключення електроенергії об`єктів питного водопостачання та водовідведення прямо передбачено законодавством.

Також слід наголосити, що положення статті 6 Закон України "Про питну воду та питне водопостачання" узгоджуються зі змістом частини 4 статті 13 Конституції України, відповідно до якої держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Змістовний аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про наявність суперечностей між умовами договору на електрозабезпечення та положеннями зазначених актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 3 статті 6 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що при вирішенні цього спору буде правильним надати перевагу статті 6 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" над умовами договору та іншими актами законодавства, адже принцип державної політики, встановлений зазначеною нормою, підлягає обов`язковому застосуванню для підприємств, що забезпечують питною водою певний населений регіон, з метою гарантованого, першочергового забезпечення питною водою населення для забезпечення питних, фізіологічних, санітарно-гігієнічних та побутових потреб.

Крім того, передбачений у статті 6 Закон України "Про питну воду та питне водопостачання" принцип застосовується з метою попередження екологічної та епідеміологічної кризи, яка може виникнути у разі тривалого відключення об`єктів питного водопостачання та водовідведення від системи енергопостачання.

Також слід зауважити, що у рішенні "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24.06.2003 Європейський суд з прав людини зазначив, що під час будь-якого втручання в право власності має забезпечуватися справедливий баланс між необхідністю забезпечення загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основоположних прав відповідної особи. Отже, має бути забезпечено належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленими цілями. Крім того, як і в інших сферах соціальної, фінансової чи економічної політики, під час впровадження законів, які регулюють майнові та договірні правовідносини, національні органи влади користуються певним полем розсуду.

Відповідно до частини 2 статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Згідно з частиною 4 статті 303 Господарського процесуального кодексу України про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах 1- 4 статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах 5 або 6 статті 302 цього Кодексу.

З огляду на зазначене колегія суддів вбачає правові підстави та вважає за необхідне передати справу № 913/337/18 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Справу № 913/337/18 разом із касаційною скаргою Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Луганської області від 19.12.2018 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.03.2019 передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ