ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року Справа № 915/245/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Ковальжи А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Чаюк- Чупіри Ганни Юріївни , АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача Фізичної особи-підприємця Єршуєва Вадима Леонідовича, АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 )

АДРЕСА_3

про розірвання договорів оренди та зобов`язання повернути майно

за участю представників сторін:

від позивача: Чаюк-Чупіра Г.Ю. (паспорт № 003105414 від 15.03.2019 року);

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулась Фізична особа-підприємець Чаюк- Чупіра Ганна Юріївна з позовною заявою (уточненою позовною заявою вх. № 3673/19 від 11.03.2019 року) до відповідача Фізичної особи-підприємця Єршуєва Вадима Леонідовича, в якій просить суд:

1. Розірвати договори оренди холодильного обладнання, а саме:

- договір оренди холодильного обладнання від 08.05.2017 № 84;

- договір оренди холодильного обладнання від 08.05.2017 № 85;

- договір оренди холодильного обладнання від 27.07.2017 № 94;

2. Зобов`язати відповідача повернути морозильне обладнання на загальну суму 18 000 грн. згідно з Актів прийому-передачі, а саме:

- Акт прийому-передачі холодильного обладнання від 08.05.2017 за договором оренди холодильного обладнання від 08.05.2017 № 84;

- Акт прийому-передачі холодильного обладнання від 08.05.2017 за договором оренди холодильного обладнання від 08.05.2017 № 85;

- Акт прийому-передачі холодильного обладнання від 27.07.2017 за договором оренди холодильного обладнання від 27.07.2017 № 94.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 20.02.2019 року позовну заяву Фізичної особи-підприємця Чаюк- Чупіри Ганни Юріївни (вх. № 2340/19 від 15.02.2019 року) до відповідача Фізичної особи-підприємця Єршуєва Вадима Леонідовича про розірвання договорів оренди холодильного обладнання та зобов`язання повернути майно залишено без руху.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 18.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі на 16.04.2019 року.

У зв`язку з перебуванням судді Олейняш Е.М. у відпустці, розгляд справи № 915/245/19, призначений на 16.04.2018 року, не відбувся.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 06.05.2019 року призначено підготовче засідання по справі на 15.05.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 15.05.2019 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання по справі на 04.06.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 04.06.2019 року закрито підготовче провадження у справі № 915/245/19 та розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні на 25.06.2019 року.

07.06.2019 року на адресу господарського суду Миколаївської області від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 9545/19 від 07.06.2019 року), мотивоване знаходженням позивача у відпустці.

В судове засідання 25.06.2019 року позивач з`явився. В суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи (ст. 202 ГПК України).

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 25.06.2019 року не забезпечив.

Ухвали господарського суду Миколаївської області від 18.03.2019 року, від 06.05.2019 року, від 15.05.2019 року, надіслані на дві адреси відповідача Фізичної особи-підприємця Єршуєва Вадима Леонідовича, АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 повернуті до суду поштовою установою із відміткою пошти «за не запитом», «за місцем обслуговування», «за закінченням встановленого терміну зберігання» (арк. 72-75, 84-89, 103-106, 112-119).

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про фізичну особу - підприємця, зокрема, місцезнаходження (місце проживання або інша адреса, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем) (п. 5 ч. 4 ст. 9 вказаного Закону).

Ухвали направлялись на дві адреси відповідача Фізичної особи-підприємця Єршуєва Вадима Леонідовича, АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , вказані в позовній заяві, договорі та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України".)

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 25.06.2019 року судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ У СПРАВІ.

Заяви та клопотання відсутні.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про розірвання трьох договорів оренди холодильного обладнання та зобов`язання відповідача повернути морозильне обладнання згідно з актами прийому-передачі. Підставою позову позивачем в позовній заяві зазначено обставини щодо невиконання відповідачем умов трьох договорів оренди обладнання щодо своєчасної сплати орендної плати (в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 54 грн.), а також умов щодо товарообороту згідно п. 10.1 договорів. Позивачем зазначено, що розірвання договорів мало бути оформлено додатковими угодами, які надсилались відповідачу разом із листами та які залишено відповідачем без відповіді. Викладені обставини порушують права позивача, у зв`язку з чим останній звернувся до суду із позовом. Позовні вимоги обґрунтовані приписами ст. 193 ГК України, ст. 202, 203, 526 ЦК України та умовами договорів.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому ч. 1, 2, 4 ст. 161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

Позивач зазначає, що між сторонами у справі ФОП Чаюк- Чупірою Г.Ю. (позивач, орендодавець) та ФОП Єршуєвим В.Л. (відповідач, орендар) було укладено три договори оренди морозильного обладнання, а саме:

- договір оренди холодильного обладнання від 08.05.2017 № 84 (арк. 49);

- договір оренди холодильного обладнання від 08.05.2017 № 85 (арк. 52);

- договір оренди холодильного обладнання від 27.07.2017 № 94 (арк. 55).

Позивач також вказує, що на виконання умов договорів орендодавцем передано, а орендарем прийнято морозильне обладнання вартістю 6 000, 00 грн. (по кожному договору), про що складено Акти приймання-передачі морозильного обладнання від 08.05.2017 року, від 27.07.2017 року (арк. 50, 53, 56).

Позивач вказує, що ним було направлено на адресу відповідача три претензії без номера, датовані " ____ вересня 2018 року" по кожному договору оренди окремо з вимогою повернути холодильне обладнання (без вказівки часу та строку повернення), у зв`язку із закінченням строку договорів оренди (п. 5.1 договорів) (арк. 51, 54, 57). Факт направлення 16.11.2018 року претензій відповідачу позивач підтверджує описами вкладення у лист, поштовими накладними та фіскальними чеками (арк. 28-36).

Позивачем на підтвердження позовних вимог долучено до матеріалів справи також акти звірки взаєморозрахунків, якими позивач підтверджує наявність заборгованості з орендної плати по кожному договору оренди окремо в розмірі 24 грн. (12 грн. за рік) (арк. 61-63), а також лист банку вих. 193 від 17.12.2018 року про те, що на конкретний рахунок № НОМЕР_3 кошти від ФОП Єршуєва В. Л. не надходили (арк. 60).

Акти звірки взаєморозрахунків підписані одноособово позивачем. Доказів направлення відповідачу актів суду не подано.

Судом встановлено наступне:

- договір оренди холодильного обладнання від 08.05.2017 № 84 та акт прийому-передачі холодильного обладнання від 08.05.2017 року від імені Єршуєва В.Л. підписано іншою особою, а саме: ОСОБА_3 (арк. 49-50);

- договір оренди холодильного обладнання від 08.05.2017 № 85 та акт прийому-передачі холодильного обладнання від 08.05.2017 року від імені Єршуєва В.Л. підписано іншою особою, а саме: ОСОБА_3 (арк. 52-53).

При цьому, в усіх трьох договорах оренди зазначено ІПН відповідача ФОП Єршуєва В. Л. НОМЕР_2

На виконання ухвали господарського суду Миколаївської області від 15.05.2019 року від Южноукраїнського управління ГУ ДФС у Миколаївській області надійшов лист (вх. № 10050/19 від 18.06.2019 року), в якому зазначено, що Первомайською ДПІ Южноукраїнського управління ГУ ДФС у Миколаївській області надано інформацію щодо осіб яким належать наступні номери облікових карток платників податків:

НОМЕР_4 - Єршуєв Вадим Леонідович , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_4 ;

НОМЕР_2 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає АДРЕСА_5 . (арк. 120).

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 ЦК України дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку. Договори оренди холодильного обладнання від 08.05.2017 № 84 та № 85, а також додані до них акти прийому-передачі холодильного обладнання від імені ФОП Єршуєва В.Л. підписано іншою особою, а саме: ОСОБА_3 . Щодо договору оренди холодильного обладнання від 27.07.2017 № 94 та акту прийому-передачі холодильного обладнання, то в даному випадку виникають сумніви щодо підписів відповідача ФОП Єршуєва В. Л. на вказаних документах через різні підписи на договорі та акті від імені однієї і тієї ж особи відповідача - ФОП Єршуєва В. Л .

В усіх трьох договорах оренди зазначено ІПН НОМЕР_2 , який фактично належить іншій особі - ОСОБА_4 .

Отже, в силу приписів ст. 203, 207 ЦК України та ст. 181 ГК України в суду відсутні правові підстави для тверджень про те, що між сторонами взагалі було укладено договори оренди, як і підстави для тверджень про передачу майна. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт вільного волевиявлення сторін на укладення договорів, їх укладення та підписання, а також виконання в матеріалах справи не міститься.

Враховуючи, що суду не доведено достовірними доказами у справі факту укладання договорів оренди, в суду відсутні підстави для задоволення позовної вимоги в частині розірвання договорів, оскільки розірвано може бути лише укладений договір (ст. 651 ЦК України). Як наслідок, відсутні правові підстави для задоволення вимоги про зобов`язання відповідача повернути майно, яка є похідною від первісної.

Враховуючи вищевикладене, в позові слід відмовити.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір в розмірі 7 684 грн. покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 05.07.2019 року.

Суддя Е.М. Олейняш