ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.07.2019р. Справа №905/876/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Макарової Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь Донецької області,

до відповідача: Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман Донецької області,

про: стягнення збитків у вигляді недостачі вантажу у розмірі 37427,43грн.,

без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі регіональної філії Донецька залізниця м.Лиман Донецької області, про стягнення збитків у вигляді недостачі вантажу у розмірі 37427,43грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач при перевезенні вугілля за залізничною накладною №45850690 від 09.05.2018р. не забезпечив збереження вантажу у вагонах №№63128870, 53451399, 52369501, 55341283, у зв`язку з чим спірні вагони прибули з нестачею вантажу, що підтверджується складеними комерційними актами №482809/161 від 10.05.2018р., №№482809/162, 482809/160, 482809/159 від 11.05.2018р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.05.2019р. справу було призначено до розгляду в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи, встановлений сторонам строк до 10.06.2019р. для подання в тому числі відзиву на позов.

Як вбачається з матеріалів справи Акціонерне товариство Українська залізниця отримало ухвалу суду про відкриття провадження у справі 24.05.2019р., регіональна філія Донецька залізниця - 28.05.2019р., що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

06.06.2019р. до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь №09-2/38 від 31.05.2109р. на ухвалу суду з доданою копією технічного паспорту вагонних ваг, на яких здійснювалось переважування спірного вантажу.

11.06.2019р. до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь №09-2/38 від 06.06.2019р. на ухвалу суду з доданим оригіналом накладної №49640204 від 08.05.2019р.

25.06.2019р. до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь №09-2/38 від 21.06.2019р. на ухвалу суду з доданою копією технічного паспорту вагонних ваг, на яких здійснювалось переважування спірного вантажу.

Станом на 17.07.2019р. відзив на позовну заяву від відповідача до канцелярії суду не надходив, таким чином відповідач не скористався своїм правом на викладення позиції зі спору.

Згідно з ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Станом на 17.07.2019р. клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, суд розглядає справу в порядку частини 8 статті 252 ГПК України за наявними в ній матеріалами в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне:

08.05.2018р. ПРАТ Авдіївський коксохімічний завод (вантажовідправник) зі станції відправлення Авдіївка Донецької залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці відвантажено на адресу ПРАТ Металургійний комбінат Азовсталь (вантажоодержувач) за залізничною накладною №49640204 у вагонах №№63128870, 53451399, 52369501, 55341283 насипом кокс доменний, у вологому стані. Вантаж прийнятий до перевезення відповідно до накладної №49640204 масою нетто: у вагоні №63128870 - 40500кг., у вагоні №53451399 - 39000кг., у вагоні №52369501 47100кг., у вагоні №55341283 41500кг.

В накладній вантажовідправником зазначено, що вантаж маркований вапном двома поздовжніми смугами вздовж вагону вапном. Вантаж розміщено й закріплено згідно з п.1-4 гл.14 Додатка 3 до СМГС.

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень, іншого не доведено.

Надалі спірні вагони №№63128870, 53451399, 52369501, 55341283 за досильною накладною №45850690 від 09.05.2018р. були надіслані на станцію призначення Сартана Донецької залізниці до основної відправки.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Згідно з ст.52 Статуту залізниць України на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі, зокрема, прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

Так, на станції призначення Сартана Донецької залізниці було здійснено комісійне переважування вагонів: №63128870, 53451399, 52369501, 55341283 за результатами якого складені комерційні акти: №484809/161 від 10.05.2018р., №484809/159, №484809/160, №484809/162 від 11.05.2018р., відповідно до яких встановлені наступні обставини:

Комерційним актом №484809/161 від 10.05.2018р., що складений на підставі акту загальної форми №31987 від 10.05.2018р. станції Волноваха, встановлено, що у вагоні №53451399 у документі значиться: нетто 39000кг, тара 23300, фактично при переважуванні виявилось: брутто 60650кг, тара 23300кг, нетто 37350кг, що менше, ніж зазначено у документі на 1650кг. Вагон зважувався двічі, результат не змінився. По документу навантаження навалом, вантаж маркований двома повздовжніми лініями вздовж вагона вапном. Фактично навантаження шапкою, вище бортів 40-50см. Вантаж марковано однією смугою по довжині вагона вапном. Праворуч, над 5,6,7 люками по ходу поїзда, виїмка 450х100х70см. В місці виїмки маркування порушено. Вагон бездверний, люки закриті. Технічно справний. Течі вантажу немає. З моменту прибуття та до комерційного переважування вагон знаходився під охороною служби безпеки комбінату Азовсталь і комерційних агентів ст.Сартана. Завідуючий вантажним двором по штатному розкладу не значиться.

За даними комерційного акту №484809/159 від 11.05.2018р., що складений на підставі акту загальної форми №31985 від 10.05.2018р. станції Волноваха, встановлено, що у вагоні №55341283 у документі значиться: нетто 41500кг, тара 23400, фактично при переважуванні виявилось: брутто 63750кг, тара 23400кг, нетто 40350кг, що менше, ніж зазначено у документі на 1150кг. Вагон зважувався двічі, результат не змінився. По документу навантаження навалом, вантаж маркований двома повздовжніми лініями вздовж вагона вапном. Фактично навантаження шапкою, вище бортів 40-50см. Вантаж марковано однією смугою по довжині вагона вапном. Праворуч, над 6 люком по ходу поїзда, виїмка 60х60х40см. Вагон бездверний, люки закриті. Технічно справний. Течі вантажу немає. З моменту прибуття та до комерційного переважування вагон находився під охороною служби безпеки комбінату Азовсталь і комерційних агентів ст. Сартана. Завідуючий вантажним двором по штатному розкладу не значиться.

За даними комерційного акту №484809/160 від 11.05.2018р., що складений на підставі акту загальної форми №31986 від 10.05.2018р. станції Волноваха, встановлено, що у вагоні №52369501 у документі значиться: нетто 47100кг, тара 24000, фактично при переважуванні виявилось: брутто 70000кг, тара 24000кг, нетто 46000кг, що менше, ніж зазначено у документі на 1100кг. Вагон зважувався двічі, результат не змінився. По документу навантаження навалом, вантаж маркований двома повздовжніми лініями вздовж вагона вапном. Фактично навантаження шапкою, вище бортів 40-50см. Вантаж марковано однією смугою по довжині вагона вапном. Праворуч, над 6,7 люками по ходу поїзда, виїмка 250х100х50см. В місці виїмки маркування порушено. Вагон бездверний, люки закриті. Технічно справний. Течі вантажу немає. З моменту прибуття та до комерційного переважування вагон знаходився під охороною служби безпеки комбінату Азовсталь і комерційних агентів ст. Сартана. Завідуючий вантажним двором по штатному розкладу не значиться.

За даними комерційного акту №484809/162 від 11.05.2018р., що складений на підставі акту загальної форми №31988 від 10.05.2018р. станції Волноваха, встановлено, що у вагоні №63128870 у документі значиться: нетто 40500кг, тара 23600, фактично при переважуванні виявилось: брутто 60800кг, тара 23600кг, нетто 37200кг, що менше, ніж зазначено у документі на 3300кг. Вагон зважувався двічі, результат не змінився. По документу навантаження навалом, вантаж маркований двома повздовжніми лініями вздовж вагона вапном. Фактично навантаження шапкою, вище бортів 40-50см. Вантаж марковано однією смугою по довжині вагона вапном. Праворуч, над 4,5,6,7 люками по ходу поїзда, виїмка 600х150х70см. В місці виїмки маркування порушено. Вагон бездверний, люки закриті. Технічно справний. Течі вантажу немає. З моменту прибуття та до комерційного переважування вагон знаходився під охороною служби безпеки комбінату Азовсталь і комерційних агентів ст. Сартана. Завідуючий вантажним двором по штатному розкладу не значиться.

Обґрунтовуючи свої вимоги вказаними комерційними актами, позивач вважає, що відповідач своїх зобов`язань за договором перевезення належним чином не виконав, збереження ввіреного йому вантажу не забезпечив. Вказані обставини стали підставою для звернення з даним позовом.

Оцінюючи подані докази та позицію сторін за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ст.2 ст.73 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 ст.73 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 ГПК України).

Відповідно до ст.86 Кодексу, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Статтею 12 Закону України Про залізничний транспорт та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Отже, за накладною №49640204 залізниця прийняла у ПРАТ Авдіївський коксохімічний завод (вантажовідправник) вантаж для перевезення і зобов`язалася доставити його на станцію призначення - Сартана Донецької залізниці ПРАТ Металургійний комбінат Азовсталь.

Згідно з ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Оскільки спірні вагони прийняті залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі вантажоотримувачу, в силу п. 110 Статуту залізниць України, покладається на залізницю, тобто на відповідача.

Статтею 23 Закону Про залізничний транспорт передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічний припис міститься у ст.113 Статуту, ч.2 ст.924 Цивільного Кодексу України.

Згідно ст.26 Закону України Про залізничний транспорт обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин, зокрема, невідповідності маси вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником у спірній накладній, засвідчено комерційними актами №484809/161 від 10.05.2018р., №484809/159, №484809/160, №484809/162 від 11.05.2018р.

Суд приймає до уваги встановлені комерційними актами сліди доступу до вантажу, виїмки над люками у спірних вагонах, порушення маркування, ознаки втрати вантажу під час перевезення. Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Відповідач не довів суду, що недостача вантажу відбулася не з вини залізниці.

Відповідно до п.10 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, комерційний акт повинні підписати три працівники залізниці. Однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акта й інших працівників залізниці.

Така правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 01.06.2018р. у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018р. у справі №910/11397/17.

Спірні комерційні акти №№484809/159, 484809/160, 484809/161, 484809/162 підписані наступними особами: ДС Банит ОСОБА_1 , ком. агентом ОСОБА_2 , агент ком. ОСОБА_3 та провідним інженером ОСОБА_4 .

В світлі приписів ст.73 та ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України, в матеріалах справи відсутні докази того, що особи, за підписами яких складені наявні в матеріалах справи комерційні акти, не були призначені відповідальними особами, які мають право підпису комерційних актів ГУ-22 по станції Сартана.

Суд звертає увагу на те, що відповідач не спростував наявність повноважень у вказаних у комерційних актах осіб на їх підписання.

При цьому суд відзначає, що комерційні акти не містять підпису начальника вантажного району, оскільки відповідно до змісту розділу Д актів по станції Сартана Донецької залізниці така посада у штатному розписі на дату складання актів була відсутня.

Згідно з п. 9 Правил складання актів особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть встановлену законом відповідальність. Як вже встановлено судом, наявні в матеріалах справи комерційні акти в тому числі підписані начальником станції, отже своїм підписом вказана посадова особа підтвердила викладені у ньому обставини.

Начальник станції має повноваження на підписання комерційних актів в силу прямої вказівки в п.10 Правил складання актів.

Таким чином, суд визнає наявні у матеріалах справи комерційні акти належними доказами на підтвердження факту незбереження вантажу під час його перевезення.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Посилаючись на акт прийому-передачі №92016957 від 08.05.2018р. між ПрАТ АКХЗ та ПрАТ Металургійний комбінат Азовсталь та рахунок-фактуру №92016957 від 01.05.2018р., позивач у позові здійснив розрахунок позовних вимог виходячи з вартості однієї тони коксу доменного у вагоні №63128870 - 9769,73грн. з ПДВ, у вагоні №53451399 - 9769,73грн. з ПДВ, у вагоні №52369501 9769,73грн. з ПДВ, у вагоні №55341283 9554,72грн. з ПДВ.

Акт приймання-передачі підписаний сторонами та скріплений печатками підприємств; рахунок-фактура містить підпис начальника відділу збуту та головного бухгалтера, скріплений печаткою вантажовідправника.

В силу викладених вище положень суд приймає вказані документи як належні докази у підтвердження розміру вартості втраченого вантажу.

У якості доказів оплати рахунку-фактури №92016957 від 01.05.2018р. до матеріалів позовної заяви додано банківську виписку.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Норми природної втрати та граничного розходження у визначені маси нетто встановлені п.27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції 24.11.2000р. №862/5083, у яких закріплено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах, що відноситься до вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Згідно матеріалів справи, у спірних накладних у графі найменування вантажу зазначено, що вантаж у вологому стані. Відповідно до з наведеного у позові розрахунку, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі.

Суд, перевіривши розрахунок позовних вимог встановив, що розрахунок є арифметично вірним.

З огляду на викладене, своїх зобов`язань за договором перевезення відповідач не виконав належним чином, оскільки не забезпечив збереження довіреного йому вантажу. Факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи, у зв`язку з чим суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача повністю.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 247, 252, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення збитків у вигляді недостачі вантажу у розмірі 37427грн.43коп. - задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м.Київ, вул.Тверська, 5, ) в особі регіональної філії Донецька залізниця (84400, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Лепорського, буд.1, ) суму збитків у розмірі 37427грн.43коп., а також витрати на сплату судового збору в розмірі 1921грн.00коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 17.07.2019р.

Суддя Ю.В. Макарова