ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2019м. ДніпроСправа № 904/6382/13

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєв Е.М. за участю секретаря судового засідання Найдьонова Є.О.

за позовом прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державна інспекція сільського господарства в Дніпропетровській області, м. Дніпро

про стягнення 295 894,47 грн. безпідставно збережених коштів орендної плати

Представники:

Від позивача: Костючекнко О.Т., довіреність №7/10-3749 від 21.12.2018 представник

Від відповідача: Кривошеїна І.О., довіреність №270 від 28.12.2018, адвокат

Від третьої особи: не з`явився

В засіданні бере участь: Трубіцин Д.М., службове посвідчення, прокурор відділу

СУТЬ СПОРУ:

Дніпропетровський міжрайонний екологічний прокурор звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради з позовом до Публічного акціонерного товариства "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" про:

- зобов`язання звільнити самовільно зайняті дві земельні ділянки загальною площею 0,0083 га, вартістю 46 919,07 грн., які розташовані на березі річки Дніпро навпроти виробничої ділянки по вул. Ударників, 44, в районі об`єктів, розташованих по вул. Набережній Заводській, 54-56 у місті Дніпропетровську, та повернути їх Дніпропетровській міський раді, привівши їх у попередній стан шляхом знесення і вивезення двох бетонних споруд водозаборів розташованих на них;

- стягнення шкоди, заподіяної державі внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, загальною площею 0,0083 га, вартість 46 919,07 грн., які розташовані на березі річки Дніпро розташованих по вул. Набережна Заводська, 54-56 у місті Дніпропетровську, в розмірі 1 254,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що перевіркою Дніпропетровської міжрайонної екологічної прокуратури разом із залученням спеціалістів Державної інспекції сільського господарства встановлено, що відповідач використовує дві земельні ділянки, загальною площею 0,0083 га, які розташовані на березі річки Дніпро навпроти виробничої ділянки по вул. Ударників, 44, в районі об`єктів розташованих по АДРЕСА_1 , 54-56 АДРЕСА_2 . під розміщення двох бетонних споруд водозаборів за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо вказаних земельних ділянок. Земельні ділянки використовуються без державної реєстрації права власності, права постійного користування та права оренди земельних ділянок та документів, що посвідчують право на земельні ділянки, що є порушенням вимог ст.ст. 125 - 126 Земельного кодексу України. Наведені обставини підтверджуються актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складеним спеціалістом Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області від 22.07.2013.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2013 порушено провадження у справі №904/6382/13 та призначено справу до розгляду в засіданні на 03.09.2013.

Відповідач надав до суду 03.09.2013 відзив на позовну заяву де вказує, що Державною інспекцією сільського господарства в Дніпропетровській області було порушено порядок проведення позапланової перевірки відповідача, а такі дії інспекції є протиправними. Також прокурором не ідентифіковані земельні ділянки, які на його думку самовільно використовуються відповідачем, що робить неможливим встановлення їх меж та місця розташування. Відтак, прокурором не надано доказів самовільного зайняття відповідачем земельних ділянок площею саме 0,0038 га, адже при складанні акту перевірки не було здійснено замірів площа, тому відповідач приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора ґрунтуються на припущеннях. Акт позапланової перевірки №321/19 від 22.07.2013 не може бути належним та допустимим доказом того, що відповідачем здійснюється самовільне використання земельних ділянок загальною площею 0,0083 га. Також відповідач зазначає, що враховуючи обставини реконструкції водозабірних споруд, а саме участь у прийнятті їх в експлуатацію державних органів, вбачається відсутність самовільного використання відповідачем земельних ділянок, на яких вони розташовані. Крім того, відповідач вважає, що прокурором не доведено факту спричинення діями відповідач збитків державі в сумі 1 254,00 грн., тому підстав для задоволення вимоги прокурора про стягнення з відповідача зазначеної суми збитків відсутня.

У судовому засіданні 03.09.2013 розгляд справи відкладено на 25.09.2013.

Дніпропетровський міжрайонний екологічний прокурор 25.09.2013 звернувся до суду із заявою про зміну позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача на користь Дніпропетровської міської ради збитки, заподіяні Дніпропетровській міській раді, при використанні земельної ділянки у виді неотриманого доходу у загальному розмірі 295 894,47 грн., з яких:

- 195 164,44 грн. (відповідно до акту №1 комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам, при використанні земельних ділянок від 17.09.2013, який затверджений рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №439 від 18.09.2013);

- 100 730,03 грн. (відповідно до акту №2 комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам, при використанні земельних ділянок від 17.09.2013, який затверджений рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №439 від 18.09.2013).

Прокуратурою встановлено, що відповідач протягом 2010 -2013 років користується двома земельними ділянками, загальною площею 0,47 га (споруди БНС-1 займають земельну ділянку площею 0,16 га; споруди БНС-2 займають земельну ділянку площею 0,31 га), які розташовані на березі річки Дніпро навпроти виробничої ділянки по вул. Ударників, 44, в районі вул. Набережній заводській, 54-56 у місті Дніпропетровську, для промислових цілей, під розміщення двох споруд водозаборів, з порушенням вимог ст.ст. 125-125, 206 Земельного кодексу України, за відсутності:

- відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земель у власність або надання у користування (оренду);

- вчиненого правочину щодо земельних ділянок;

- державної реєстрації права власності на земельні ділянки, права постійного користування та права оренди земельних ділянок та документів, що посвідчують право на земельні ділянки;

- сплати до бюджету коштів (податку на землю чи орендної плати) за користування земельними ділянками, протягом 2010 - 2013 років.

Наведені обставини підтверджуються актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складеним спеціалістом Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області від 09.09.2013 та проектом водоохоронної зони і прибережної захисної смуги р. Дніпро в районі БНС-1 та БНС-2 по вул. Набережна Заводська, на території Ленінського району Дніпропетровськ (розроблено у 2009 році Державним регіональним проектно-вишукувальним інститутом "Дніпродіпроводгосп" на замовлення ПАТ "Євраз-ДМЗ ім. Петровського").

Також прокурор зазначає, що 18.09.2013 на засіданні комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській ради, власникам землі та землекористувачам, при використанні земельних ділянок проведений розрахунок збитків, заподіяних відповідачем Дніпропетровській міській раді у виді неотриманого мінімального розміру орендної плати за користування вказаними земельним ділянками протягом2010 - 2013 роки, який склав 295 894,47 грн.:

- відповідно до акту №1 комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам, при використанні земельних ділянок проведений розрахунок збитків від 17.09.2013, загальна сума заподіяних збитків відповідача Дніпропетровській міській раді у виді неотриманого мінімального розміру орендної плати за користування земельною ділянкою, площею 0,31 га (3100 м-2) під розміщення споруд БНС-2, протягом 2010 - 2013 роки, склала 195 164,44 грн.;

- відповідно до акту №2 комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам, при використанні земельних ділянок проведений розрахунок збитків від 17.09.2013, загальна сума заподіяних збитків відповідача Дніпропетровській міській раді у виді неотриманого мінімального розміру орендної плати за користування земельною ділянкою, площею 0,16 га (1600 м-2) під розміщення споруд БНС-1, протягом 2010 - 2013 роки, склала 100 730,03 грн.

Вищезазначені акти №1, №2 комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді власникам землі та землекористувачем, при використанні земельних ділянок проведений розрахунок збитків від 17.09.2013 затверджені рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №439 від 18.09.2013.

У судовому засіданні 25.09.2013 розгляд справи відкладено на 10.10.2013 та судом залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Державну інспекцію сільського господарства в Дніпропетровській області.

Представник відповідача 10.10.2013 подав до суду клопотання про зупинення розгляду справи у зв`язку з тим, що Публічним акціонерним товариством "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" подано апеляційну скаргу на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2013 по адміністративній справі № 804/12172/13-а (з відміткою про її прийняття), яка не набрала законної сили, а також порушено провадження Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська по справі за адміністративним позовом ПАТ "Євраз - ДМЗ ім. Петровського" до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання протиправним дій суб`єкта владних повноважень та скасування пункту 2 рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 439 від 18.09.2013, які пов`язані зі справою, що розглядається, та такі, від результату вирішення яких залежить подальший розгляд справи №904/6382/13.

Відповідач подав до суду 10.10.2013 відзив на заяву про зміну позовних вимог де вказує, що Дніпропетровська міська рада є представницьким органом територіальної громади міста Дніпропетровська, а не є суб`єктом господарювання, тому відповідач не міг завдати збитки Дніпропетровській міській раді, у вигляді "неодержання доходів". Застосування комісією з визначення розміру збитків такої причини виникнення збитків, як "неодержаний дохід" є результатом помилкового тлумачення та застосування поняття "неодержаний дохід" (зміст якого розтлумачено Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993).

Також відповідач зазначає, що виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради під час засідання комісії необґрунтовано був використаний проект Водоохоронної зони та прибережної смуги р. Дніпро в районі БНС-1 та БНС-2 по вул. Набережній Заводській та території Ленінського району м. Дніпропетровська, як доказ вчинення позивачем порушень земельного законодавства та визначення площі спірних земельних ділянок. Проект Водоохоронної зони не узгоджено з власниками землі, землекористувачами, Мінприроди, Держводагентством та територіальними органами Держземагентства та він не затверджений Дніпропетровською міською радою. як цього вимагає п.5.1 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 №486. Таким чином, станом на дату проведення засідання комісії виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, складання актів №№ 1, 2 та подання адміністративного позову водоохоронна зона та прибережна смуга р. Дніпро в районі БНС-1 та БНС-2 по вул. Набережній Заводській на території Ленінського район м. Дніпропетровська, а також розмір земельних ділянок, на яких розміщені водозабірні споруди постачання води відповідача, не визначені у встановленому законом порядку. В зв`язку з чим, відповідач вважає, що інформація щодо використання відповідачем земельних ділянок під спорудою БНС-1 - 0,16 га та під спорудою БНС-2 - 0,31 га, яка зазначена виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради в актах №№ 1, 2 є недостовірною та такою, що ґрунтується на припущеннях.

Ухвалою суду від 10.10.2013 продовжено строк розгляду спору до 30.10.2013 та відкладено розгляд справи на 22.10.2013.

Представник відповідача подав до суду копію апеляційної скарги на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2013 по справ № 804/12172/13-а, копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справ № 804/12172/13-а від 20.09.2013, копію адміністративного позову по вказаній справі, а також копію позову до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, повістку про виклик до суду учасників процесу, копію ухвали про відкриття провадження по справі №200/13857/13-а від 09.10.2013 у Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська.

Відповідачем у судовому засіданні 22.10.2013 надані доповнення до відзиву на заяву про зміну позовних вимог де вказує, що прибережна захисна смуга, щонайменше, в районі БНС-2 не затверджена у відповідності до вимог чинного законодавства, тому виділення будь-яких земельних ділянок для користування іншими особами без попереднього вчинення законодавчо передбачених дій, не можливо. Законодавством України передбачений відповідний порядок, який полягає у розробці відповідного проекту та виділення на його підставі земель водоохоронних зон та прибережних захисних смуг. Віднесення спірних земельних ділянок до земель прибережної захисної смуги та категорії земель водного фонду, а також визначення площі земельних ділянок під водозабірними спорудами БНС-1 та БНС-2, без відповідних доказів, що підтверджували б існування таких обставин, є порушенням Господарського процесуального кодексу України. Метою Проекту водоохоронної зони та прибережної захисної смуги р. Дніпро в районі БНС-1 та БНС-2 по вул. Набережна Заводська на території Ленінського району м. Дніпропетровська було лише встановлення розмірів та меж водоохоронної зони та прибережної захисної смуги ріки Дніпро із ціллю запобігання забрудненню та засміченню вод, поліпшення екологічного стану прибережної захисної смуги та водоохоронної зони, як початкового етапу для встановлення обмежень у використанні земель та виконання інших необхідних дій для додержання природоохоронних вимог, а не визначення розмірів площ земельних ділянок під водозабірними спорудами відповідача. Тому використовувати вказані в Проекті ВЗ та ПЗС, який до того ж не погоджений та не затверджений рішенням органом виконавчої влади у відповідності до вимог чинного законодавства, площі земельних ділянок для цілей визначення суми орендної плати, яку повинен був сплачувати відповідач, та яку не отримала Дніпропетровська міська рада, є безпідставним та неправомірним.

Також відповідач звертає увагу суду, що земельні ділянки в районі водозабірних споруд БНС-1та БНС-2 по АДРЕСА_1 Дніпропетровську не відведені у встановленому порядку (тобто не встановлений їх розмір та вони не виділені в натурі (на місцевості)), їм не присвоєний кадастровий номер, земельні ділянки не зареєстровані у Державному земельному кадастрі, тобто земельні ділянки не сформовані як об`єкт цивільних прав, розрахунок розмірі збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, з застосуванням площ земельних ділянок, вказаних у Проекті ВЗ та ПЗС, є необґрунтованим, незаконним та протиправним. Також відповідач відзначає, що за відсутності між сторонами договору оренди та державного акту на землю, безпідставно планувати надходження плати за землю до місцевого бюджету, тобто, реальне одержання доходу.

Суд 22.10.2013 зупинив провадження у справі №904/6382/13 до розгляду апеляційної скарги на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2013 по адміністративній справі № 804/12172/13-а та до розгляду по суті Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська справи №200/13857/13-а.

До суду 28.02.2019 надійшло клопотання заступника прокурора Дніпропетровської області про поновлення провадження у справі №904/6382/13.

Клопотання обґрунтоване тим, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2015 у справі №804/748/15 частково задоволено, позовні вимоги ПАТ "Євраз-ДМЗ ім. Петровського", визнано протиправними дії Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області по проведенню позапланової перевірки дотримання ПАТ "Євраз-ДМЗ ім. Петровського" вимог земельного законодавства, у задоволенні решти позову відмовлено. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги прокуратури області, інспекції та підприємства залишені без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2015 у справі №804/748/15 залишено без змін. Крім цього, постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2017 у справі №200/138957/13-а, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.01.2019 відмовлено в задоволенні позову ПрАТ "Євраз-ДМЗ" до виконкому Дніпровської міської ради про визнання протиправними дій щодо визначення розміру вказаних збитків, оформлення актів комісії з визначення розміру збитків, визнання протиправними та скасування пунктів рішення виконкому №439 від 18.09.2013 про затвердження актів комісії.

Також заступник прокурора Дніпропетровської області зазначив, що у відповідності до наказу Генерального прокурора України від 05.09.2014 №94 "Про ліквідацію Дніпровської екологічної прокуратури" Дніпропетровську міжрайонну екологічну прокуратуру ліквідовано. Пунктом 6.1 розпорядження Генерального прокурора України №363 від 07.11.2014 прокуратуру області зобов`язано забезпечити належну організацію подальшої реалізації функцій органів прокуратури за отриманими матеріалами, їх первинний облік та статистичну звітність, в тому числі з питань представництва громадян та держави в судах.

Таким чином, у зв`язку з ліквідацією Дніпропетровської міжрайонної екологічної прокуратури, правонаступником її повноважень щодо участі в господарській справі №9046382/13 виступає прокуратура Дніпропетровської області.

Крім того, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 06.03.2019 внаслідок зміни повного найменування повне найменування позивача Дніпровська міська рада.

Розпорядженням керівника апарату суду № 205 від 01.03.2019 у зв`язку із закінченням терміну повноважень у судді Мартинюка С.В. та відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу призначено повторний автоматичний розподіл справи по вх.№4-5989/13 справи № 904/6382/13.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2019 справу №904/6382/13 передано на розгляд судді Бондарєву Е.М.

Згідно з пунктом 1 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (Відомості Верховної ради, 2017, № 48, ст. 436) цей закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2016, № 31, ст. 545), опублікованим у газеті "Голос України".

Відповідно до пункту 1 постанови пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 №2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" Верховний Суд починає роботу з 15.12.2017.

Як зазначено у пункті 9 Прикінцевих та перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відтак, з 15.12.2017 вказана справа розглядається за правилами Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII).

Ухвалою суду від 06.03.2019 прийнято справу до свого провадження, поновлено провадження у справі №904/6382/13, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи та призначено підготовче засідання на 28.03.2019.

Відповідач 28.03.2019 надав до суду пояснення, відповідно до яких останній зазначає, що позивач просить стягнути збитки у вигляді неотриманого доходу. При цьому, під неотриманим доходом позивач розуміє мінімальний розмір орендної плати за користування земельними ділянками. За змістом приписів Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності. Підставою для відшкодування є наявність елементів складу цивільного правопорушення, а саме: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина. Разом з тим, позивачем не наведено складу правопорушення. Таким чином позов задоволенню не підлягає. Окрім того, відповідач зазначає, про відсутність підстав у прокурора для звернення з даним позовом в інтересах Дніпровської міської ради.

Окрім того, відповідачем 28.03.2019 подано клопотання про зупинення провадження у справі, згідно якого останній просить зупинити провадження у справі №904/6328/13 до завершення касаційного розгляду адміністративної справи №200/13857/13-а Верховним Судом. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що предметом розгляду адміністративної справи №200/13857/13-а за позовом ПрАТ "ДМЗ" до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради є визнання протиправними дій Виконавчого комітету Дніпровської міської ради щодо визначення розміру збитків, нібито заподіяних Дніпровській міській раді використанням земельних ділянок по вул. Набережна Заводська, 54-56 в м.Дніпро та визнання протиправним і скасування п.2 Рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради №439 від 18.09.2013 про затвердження актів комісії з визначення розміру збитків. Під збитками розуміються збитки, визначені комісією з визначення збитків створеною Рішенням виконкому міської ради від 19.06.2013 №221, якою складено акти №1 від 17.09.2013, №2 від 17.09.2013. Акти були затверджені рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 18.09.2013 №439, яке частково оскаржується в справі №200/13857/13-а. В даній справі №904/6382/13 позивач обґрунтовує свої позовні вимоги про стягнення збитків саме Актами №1 та №2 від 17.09.2013. Отже, господарська справа №904/6382/13, та адміністративна справа №200/13857/13-а є пов`язаними між собою.

Також відповідач звернувся до суду із заявою про заміну назви відповідача з Приватного акціонерного товариства "Євраз Дніпровський металургійний завод" на Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод". В обґрунтування поданої заяви зазначає, що на підставі Рішення річних Загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства "Євраз Дніпровський Металургійний завод" від 23.04.2014 було змінено найменування товариства, про що в матеріали справи надано копію витягу із Статуту, копію витягу з ЄДР та копію витягу з Протоколу загальних зборів від 23.04.2018.

Як вбачається зі Статуту відповідача Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод" (код 05393056) до зміни найменування мало назву Приватне акціонерне товариство "Євраз Дніпровський металургійний завод", до зміни типу та зміни найменування мало назву Публічне акціонерне товариство "Євраз-Дніпровський металургійний завод ім.Петровського".

Враховуючи викладене, суд замінив Публічне акціонерне товариство "Євраз-Дніпровський металургійний завод ім.Петровського" його правонаступником Приватним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний завод".

У судовому засіданні 28.03.2019 підготовче засідання відкладено на 16.04.2019.

Позивачем 16.04.2019 до суду подана відповідь на відзив де вказує, щодо клопотання відповідача про зупинення провадження позивач заперечує оскільки постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 09.01.2019 у справі №200/138957/13-а набрала законної сили після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду та зібрані всі необхідні докази, які дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом даного судового розгляду.

Щодо стягнення збитків позивач зазначає, що відповідач не набув прав та підстав користування земельними ділянками площами 3100 кв.м. (0,31 га) та 1 600 кв.м. (0,16), які розташовані у м. Дніпрі в районі вул АДРЕСА_1 , 54-56 по фактичному розміщенню водозабірної споруди постачання води на цеха водопостачання берегової насосної станції БНС-1 та БНС-2, оскільки відповідно до ст. 22 Земельного кодексу УРСР №561-ХП від 18.12.1990, на який посилається відповідач, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право на підставі Рішення міської Ради народних депутатів, прийнятого на підставі ст.3, п.1 ч.2 ст. 10 Земельного кодексу УРСР №561-ХІІ від 18.12.1990, в межах виключних повноважень міської Ради щодо розпорядження землями. Документами, що посвідчували право на земельну ділянку відповідно до положень ст. 23 Земельного кодексу УРСР №561-ХІІ від 18.12.1990, були відповідні державні акти, які видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Дніпропетровська міська рада народних депутатів та Дніпропетровська міська рада не надавали позивачу у користування земельні ділянки площами 3 100 кв.м. (0,31 га) та 1 600 кв.м.(0,16), які розташовані у м. Дніпропетровську в районі вул. Набережній АДРЕСА_3 , в тому числі по фактичному розміщенню водозабірної споруди постачання води на цеха водопостачання берегової насосної станції БНС-1 та БНС-2, у разі, якщо б вказані об`єкти належали позивачу на підставі прав власності. Станом на 31.12.2012 за відповідачем не зареєстроване право власності на нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_2 , 52, 54, 56, 58, 60 (в тому числі з літерами "а", "б", "в", "г" та інші), а також встановлено факт відсутності будь-яких відомостей щодо проведення технічної інвентаризації та реєстрації права власності по АДРЕСА_4 , що підтверджується Листом КП ДМБТІ від 08.08.2013 №8752, підготовленим на запит Дніпропетровської міжрайонної екологічної прокуратури за №52-1259 вих.-1З від 08.08.2013 (вх. до КП "ДМБТІ" ДОР №5424 від 08.08.13) щодо надання інформації про наявність реєстрації права власності на нерухоме майна. Відповідно до Листа Управління держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області №20/20-624 від 08.07.2013, станом на 01.01.2013 право власності або користування земельними ділянками в районі вул АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 за відповідачем не зареєстровано.

Таким чином, позивач стверджує, що відповідач не має підстав для користування земельними ділянками за адресою АДРЕСА_3 площами 3 100 кв.м. (0,31 га) та 1 600 кв.м. (0,16). Вказані земельні ділянки самовільно зайняті відповідачем за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про їх передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо вказаної земельної ділянки. Актами комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок, від 17.09.2013 №№ 1, 2 встановлено, що загальна сума збитків за період з 01.01.2010 по 17.09.2013 становить 195 164,44 грн. (неодержаний дохід) та 100 730,03 грн. відповідно.

У судовому засіданні 16.04.2019 підготовче засідання відкладено на 25.04.2019.

Заступник прокурора Дніпропетровської області 25.04.2019 звернувся до суду із заявою про зміну підстав позову та просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" на користь Дніпровської міської ради 295 894,47 грн. безпідставно збережених коштів орендної плати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протягом 2010-2013 років користувався двома земельними ділянками, загальною площею 0,47га (споруди БНС-1 займають земельну ділянку площею 0,16 га; споруди БНС-2 займають земельну ділянку площею 0,31га), які розташовані на березі річки Дніпро навпроти виробничої ділянки по вул. Ударників, 44, в районі вул. Набережній заводській, 54-56 у місті Дніпропетровську, для промислових цілей, під розміщення двох споруд водозаборів, з порушенням вищезазначених вимог чинного законодавства, за відсутності: рішення органу міської ради про надання у користування, вчиненого правочину щодо земельних ділянок, державної реєстрації права користування земельним ділянками та сплати до бюджету коштів за користування земельними ділянками, протягом 2010-2013 років. Згідно з актами обстеження водозабірних споруд від 02.11.2012, актами водолазних обстежень водозаборів підприємства від 30.03.2013, ситуаційними схемами водозаборів позивача встановлено, що на спірних земельних ділянках, в тому числі під водним дзеркалом річки Дніпро розташовані споруди рибозахисних пристроїв підприємства. Крім цього, відповідно до загальних схем позивача споруди водозаборів розташовані також під землею, включно від річки Дніпро до робочих водозабірних ковшів, які знаходяться за огорожею, на території підприємства. З огляду на викладене відповідач як фактичний користувач земельних ділянок, що без достатньої правової підстави за рахунок міської ради - власника земельних ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ними, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Заступник прокурора області зазначає, що для визнання розміру земельного податку використовуються дані Державного земельного кадастру щодо площі земельних ділянок, їх нормативної грошової оцінки з урахуванням коефіцієнтів індексації, а також рішення сільських, селищних, міських рад щодо ставок земельного податку. Встановлено, що розрахунок недоотриманої орендної плати за користування в 2010-2013 роках відповідачем спірними земельними ділянками, здійснено міською радою на підставі грошової оцінки 1 кв.м. (565,29 грн.) земельної ділянки, визначеної згідно з листа управління Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області від 02.08.2013 №20/20-729.

Таким чином, заступник прокурора області стверджує, що використання спірних земельних ділянок відповідачем без належного правового оформлення порушує право міської ради на ефективне використання спірних земельних ділянок та отримання орендної плати від такого використання. При цьому, безпідставно збережені відповідачем кошти орендної плати та неналежне здійснення міською радою протягом 2010 - 2019 років повноважень на захист і поновлення її прав, унеможливлює у подальшому вжиття цивільно-правових заходів для відновлення порушених інтересів держави у спірних правовідносинах. Ураховуючи, що вказані інтереси залишилися не захищеними, та з огляду на неможливість стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати з відповідача за період 2013 - 2016 роки вбачаються підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах.

Відповідачем до суду 25.04.2019 подані пояснення де зазначив, що підтримує клопотання про зупинення провадження у справі та Державний Акт на право користування землею, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею за №200 є чинним, тому посилання позивача на неправомірне використання земельних ділянок є безпідставним. Також безпідставним є посилання позивача на те, що право власності на нерухоме майно, що знаходиться а спірних ділянках за відповідачем не зареєстроване. Зазначене твердження спростовується матеріалами справи, на які в тому числі посилається позивач, зокрема, перелік нерухомого майна, що передається у власність відповідача містить посилання на передачу у власність в складі цеху водопостачання (пункти 246 - 294 Переліку) споруд та будівель БНС-1 та БНС-2, а право власності на зазначене майно зареєстроване під літерами Є-1 та Ю-1, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 12.07.2011 №30583948.

Також відповідач звернувся до суду із клопотанням про витребування доказів посилаючись на те, що з урахуванням приписів ст. 1166 Цивільного кодексу України, ст. 126 Земельного кодексу України позивач у даній справі має надати докази існування протягом зазначеного в позові періоду земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", докази реальної можливості передачі позивачем цієї земельної ділянки в оренду відповідно до Закону України "Про оренду землі" у зазначений період, а також обґрунтованість розрахунку стягуваної суми (збереженого відповідачем за рахунок позивача майна (коштів)).

Судом клопотання відповідача про витребування доказів задоволено.

Клопотання відповідача про зупинення провадження по справі №904/6328/13 до завершення касаційного розгляду адміністративної справи №200/13857/13-а Верховним Судом відхилено судом оскільки касаційна інстанція не встановлює обставини, що не може встановити Господарський суд Дніпропетровської області у справі №904/6382/13.

Ухвалою суду від 25.04.2019 продовжено підготовче провадження на 30 днів та підготовче засідання відкладено на 10.05.2019.

Відповідачем до суду 10.05.2019 подано відзив на заяву про зміну підстав позову де зазначає, що заперечує проти задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів орендної плати у сумі 295 894,47 грн. на підставі наступного. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження права комунальної власності Територіальної громади м. Дніпро, в особі Дніпровської міської ради на дані земельні ділянки, що унеможливлює застосування до спірних відносин ст. 1212 Цивільного кодексу України, оскільки позивачем не доведено, що саме Дніпровська міська рада є власником земельних ділянок, а отже потерпілим в розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України. Також відповідач стверджує, що без оформлення документації з нормативно-грошової оцінки земельних ділянок, зокрема, наявності Витягу, а також відсутності сформованої відповідно до вимог чинного законодавства України земельної ділянки та Державної реєстрації права власності на неї, відсутні підстави вважати ці земельні ділянки об`єктами цивільних правовідносин та відповідно здійснювати розрахунок орендної плати. Прокуратурою Дніпропетровської області не ідентифіковані земельні ділянки, які на його думку самовільно використовуються відповідачем, що робить неможливим встановлення їх меж та місця розташування. Відтак, прокурором не надано доказів самовільного зайняття відповідачем земельних ділянок площею саме 0,0047 га, адже при складанні акту перевірки не було здійснено замірів площі, тому можна прийти до висновку, що позовні вимоги прокурора ґрунтуються на припущеннях. Крім того, з наведеного Прокуратурою Дніпропетровської області в заяві про зміну підстав позову вбачається, що на спірних земельних ділянках розташовані споруди рибозахисних пристроїв, а не насосні станції БНС-1 та БНС-2. Таким чином, розташування рибозахисних пристроїв під водним дзеркалом річки Дніпро, а споруд водозаборів під землею, ніяким чином не порушує права Дніпровської міської ради, оскільки останній вправі розпорядитися земельними ділянками під якими розташовані споруди водозаборів, на свій розсуд.

Відповідач стверджує, що Прокуратурою Дніпропетровської області не надано належних та допустимих доказів, щодо нібито Приватним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний завод" без достатньої правової підстави за рахунок міської ради - власника земельних ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ними, які необхідно повернути в силу ч. 1 ст. 1212, ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України, як і не надано належних доказів, які підтверджують власника майна, якому необхідно повернути це майно. Таким чином, враховуючи відсутність документальних доказів, що земельні ділянки належать на праві власності Дніпропетровській міській раді, відсутні сформовані земельні ділянки, не присвоєні кадастрові номери, відсутній укладений договір оренди, відповідач вважає, що вимоги щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" безпідставно збережених коштів орендної плати є необґрунтованими та безпідставними.

Прокурор відділу прокуратури області 10.05.2019 звернувся до суду із клопотанням про витребування у Дніпропетровського окружного адміністративного суду матеріалів адміністративних справ №804/748/15, №804/12172/13-а, №804/13132/13а, з метою підтвердження обставин користування Приватним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний завод" у 2010 - 2013 роках спірними земельними ділянками без правовстановлюючих документів оскільки предметом розгляду вказаних адміністративних справ були дії державного контролюючого органу при проведенні перевірки Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" щодо користування спірними земельними ділянками без правовстановлюючих документів та дії відповідача щодо користування спірними земельними ділянками без правовстановлюючих документів.

Ухвалою суду від 10.05.2019 підготовче засідання відкладено на 06.06.2019.

Прокуратурою Дніпропетровської області 06.06.2019 подано відповідь на відзив, згідно якої зазначив, що по адміністративній справі №804/748/15, суди дійшли висновку про допущені порушення процедури проведення перевірки, які не спростовують встановлення факту порушення позивачем вимог земельного законодавства, що знайшло своє відображення в уніфікованій формі акта перевірки №469/9 від 09.09.2013. Судовими рішеннями, які набрали законної сили, було встановлено факт використання відповідачем спірних земельних ділянок без правовстановлюючих документів на них. Також прокурор зазначає, що відповідно до інформації Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську міжрегіонального ГУ Міндоходів, ПАТ "Євраз-ДМЗ ім.Петровського" протягом 2010-2013 років не сплачувало до бюджету кошти (податку на землю чи орендної плати) за користування вказаними земельними ділянками.

У підготовчому засіданні 06.06.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 25.06.2019.

У судовому засіданні 25.06.2019 розгляд справи по суті відкладено на 08.07.2019.

Відповідачем 04.07.2019 долучено до матеріалів справи документи, а саме схематичні плани розташування БНС-1 та БНС-2 на території підприємства, оформлення на ці земельні ділянки договорів оренди землі з Дніпропетровською міською радою та відповідно саме з цих схематичних планів вбачається, що рибозахисні пристрої, щодо яких і йде спір у даній справі розташовані безпосередньо в річці Дніпро під водним дзеркалом.

Прокуратурою Дніпропетровської області надані до суду 04.07.2019 пояснення де наголошує, що предметом позовної заяви прокуратури в редакції 15.08.2013, 25.09.2013 та 24.04.2019 було протиправне користування Публічним акціонерним товариством "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" протягом 2010 - 2013 років двома спірними земельними ділянками під розміщення двох бетонних споруд водозаборів (на березі річки Дніпро), рибозахисних пристроїв (під водним дзеркалом річки Дніпро) також розташовані споруди підприємства під землею, включно від річки Дніпро до робочих водозабірних ковшів для промислових цілей підприємства з порушенням вищезазначених вимог чинного законодавства, за відсутності: рішення органу ради про надання у користування, вчиненого правочину щодо земельних ділянок, державної реєстрації права користування земельними ділянками та сплати до бюджету коштів за користування земельним ділянками, протягом 2010 - 2013 років. Сума позову прокуратури в редакції від 25.09.2013 та від 24.04.2019 не змінювалась. Таким чином, з огляду на незмінність ціни позову прокуратури та у зв`язку із звільненням прокуратури від сплати судового зору на момент подачі позову вказаний судовий збір сплаті не підлягає.

Представник третьої особи не з`явився в судові засідання, витребувані судом документи не надав. Був належним чином повідомлений про час розгляду справи, ухвали суду надсилалися за місцезнаходженням третьої особи відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 08.07.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Прокуратура обґрунтовує порушення інтересів держави (територіальної громади) тим, що у зв`язку із неотриманням коштів за користування земельною ділянкою неможливо реалізувати соціально-економічні і культурні програми території громади.

Відповідно до ст. 64 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду бюджету міст належить податок на майно, до складу якого за приписами ст. 14.1.147 Податкового кодексу України входить плата за землю, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки і комунальної власності. При цьому за інформацією, опублікованою на офіційному сайті міської ради, податок на майно є одним із основних доходів бюджету міста.

Згідно зі ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Прокуратура стверджує, що використання спірних земельних ділянок відповідачем без належного правового оформлення позбавляє міську раду, як власника землі, ефективного використання права комунальної власності та отримання місцевим бюджетом відповідного доходу (орендної плати), які можуть бути використані для задоволення нагальних потреб міста (видатки на реалізацію місцевих, регіональних та державних цільових програм, видатків по галузях освіти, культури, охорони здоров`я, фізичної культури і спорту та соціального захисту населення, будівництва, екологічного фонду та житлово-комунальної сфери; на виплату допомоги сім`ям з дітьми, малозабезпеченим сім`ям, особам, які не мають права на пенсію, особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю, тощо). До теперішнього часу на адресу міської ради від відповідача жодного звернення з пропозицією укласти договір оренди не надходило.

Прокуратурою також виявлено, що міською радою неналежно здійснювались повноваження на захист і поновлення обмежених прав міської ради щодо використання вказаної земельної ділянки та отримання плати за таке використання.

З позовом Дніпропетровський міжрайонний екологічний прокурор звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області 15.08.2013 відповідно до ст. 121 Конституції України та ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991, згідно з якими підставами для представництва прокуратурою в суді інтересів держави передбачались наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом власності Українського народу. Від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується.

У відповідності до ст. 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів.

Згідно зі ст.ст. 16, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування Україні" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

Відповідно до ст.ст. 12, 122 Земельного кодексу України до повноважень міських рад у сфері земельних відносин на території міст належить розпорядження землями комунальної власності та контроль за їх використанням та охороною, додержання земельного законодавства.

Згідно зі ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування Україні" до відання міських рад належить справляння плати за землю, здійснення контролю за додержанням земельного законодавства, використанням і охороною земель.

Таким чином, міська рада є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - брати участь у реалізації державної політики у сфері земельних відносин та здійснювати контроль за використанням земель, у т.ч. шляхом звернення до суду з позовом про стягнення коштів фактичне використання земельної ділянки.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 19.06.2013 № 221 затверджено Положення про комісію з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок, пунктом 1.1 якого передбачено, що комісію з визначення розміру збитків створено з метою визначення розміру збитків, заподіяних міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок з порушенням вимог чинного земельного законодавства.

В період з 29.08.2013 по 12.09.2013 Державною інспекцією сільського господарства в Дніпропетровській області Держсільгоспінспекції України проведено позапланову перевірку відповідача з питань дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_2 , за результатами якої складено уніфіковану форму акта перевірки дотримання суб`єктами господарювання вимог земельного законодавства №469/9 від 09.09.2013, яким встановлено, що виходячи з прийнятих меж проекту водоохоронної зони та прибережної захисної смуги р. Дніпро в районі БНС-1 та БНС-2 по вул. Набережній Заводський на території Ленінського району м. Дніпропетровська, загальна площа водоохоронної зони, що затверджується цим проектом, в районі БНС-1 становить 0,5785 га, з якої ділянка БНС-1 складає 0,16 га. Загальна площа водоохоронної зони, що затверджується цим проектом, в районі БНС-2 становить 0,8717 га, з якої ділянка БНС-2 складає 0,31 га.

Прокуратура стверджує, що протягом 2010-2013 років відповідач користувався двома земельними ділянками, загальною площею 0,47 (споруди БНС-1 займають земельну ділянку площею 0,16 га; споруди БНС-2 займають земельну ділянку площею 0,31 га.), які розташовані на березі Дніпро навпроти виробничої ділянки по вул. Ударників, 44, в районі вул. Набережній заводській, 54-56 у місті Дніпропетровську, для промислові цілей, під розміщення двох споруд водозаборів, з порушенням вимог чинного законодавства, за відсутності: рішення органу міської ради про надання у користування, вчиненого правочину щодо земельних ділянок, державної реєстрації права користування земельним ділянками та сплати до бюджету коштів за користування земельними ділянками, протягом 2010-2013 років.

Згідно з актами обстеження водозабірних споруд від 02.11.2012, актами водолазних обстежень водозаборів підприємства від 30.03.2013, ситуаційними схемами водозаборів позивача встановлено, що на спірних земельних ділянках, в тому числі під водним дзеркалом річки Дніпро розташовані споруди рибозахисних пристроїв підприємства. Крім цього, відповідно до загальних схем позивача споруди водозаборів розташовані також під землею, включно від річки Дніпро до робочих водозабірних ковшів, які знаходяться за огорожею, на території підприємства.

Прокуратура посилаючись на те, що відповідач як фактичний користувач земельних ділянок, що без достатньої правової підстави за рахунок міської ради - власника земельних ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ними, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 439 від 18.09.2013 затверджено акт комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок, від 17.09.2013 №№ 1, 2 (пункт 2).

Актами комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок, від 17.09.2013 №№ 1, 2 встановлено, що загальна сума збитків за період з 01.01.2010 по 17.09.2013 становить 195 164,44 грн. (неодержаний дохід) та 100 730,03 грн. відповідно.

Розрахунок недоотриманої орендної плати за користування в 2010 - 2013 роках відповідачем спірними земельними ділянками, здійснено міською радою на підставі грошової оцінки 1 кв.м. (565,29 грн.) земельної ділянки, визначеної згідно з листа управління Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області від 02.08.2013 №20/20-729.

Використання спірних земельних ділянок відповідачем без належного правового оформлення порушує право міської ради на ефективне використання спірних земельних ділянок та отримання орендної плати від такого використання. При цьому, безпідставно збережені відповідачем кошти орендної плати та неналежне здійснення міською радою протягом 2010 - 2019 років повноважень на захист і поновлення її прав, унеможливлює у подальшому вжиття цивільно-правових заходів для відновлення порушених інтересів держави у спірних правовідносинах, що є причиною звернення прокуратури з позовом до суду про стягнення з відповідача 295 894,47 грн. безпідставно збережених коштів орендної плати, які на думку прокурора відповідач зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

За змістом положень глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі ст.1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Право власності та користування на землю набувається та реалізується в порядку та на підставах, визначених Конституцією України (ст.ст.13,14), Земельного кодексу України (ст.ст. 78, 92, 93, 102-1, 116, 118, 119, 122, 123, 125, 126 Земельного кодексу України), а також інших законів, що видаються відповідно до них (Закону України "Про оренду землі", Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки комунальної власне (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України ).

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (ст. 96 Земельного кодексу України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України).

За змістом визначення, наведеного у частині 1 статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Зазначені обставини, з урахуванням вимог статті 77 Господарського процесуального кодексу України, повинні бути підтверджені певними засобами доказування відповідно до земельного законодавства і не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (частина 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі").

Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 по справі № 920/739/17).

Відповідно до частини 2 статті 20 і частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Таким чином, для вирішення даного спору встановленню підлягали обставини, зокрема, чи є спірна земельна ділянка сформованим об`єктом цивільних прав, за користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.04.2019 по справі № 922/981/18).

В матеріалах справи відсутні документи на земельну ділянку, яка проходить вздовж берега р. Дніпро (водоохоронна зона та прибережна смуга р. Дніпро в районі БНС-1 та БНС-2) (а.с. 95 том 1).

Спірний об`єкт це складова БНС-1 та БНС-2 (берегова насосна станція). Початок станції на берегу річки Дніпро. Для запобігання потрапляння з водою для промисловості будь-якої риби було встановлено рибзахист, який встановлено на березі (межа суши та води) та для безпеки накрито залізобетонними конструкціями (а.с. 92, 93, 169-171 том 1).

Також відповідачу було оформлено дозвіл на спеціальне водокористування №03181 на строк 03.01.2013 - 03.01.2014, що має опис знаходження берегових станцій БНС-1, БНС-2 (а.с. 60-63 том 1).

Таким чином, забірні труби, яки виходять на межі земельної ділянки та води не є об`єктом для оренди, а є складовою БНС-1 та БНС-1.

В матеріалів справи відсутні докази того, що розроблялася, погоджувалася та затверджувалася нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки у визначеному законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" на користь Дніпровської міської ради 295 894,47 грн. безпідставно збережених коштів орендної плати не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати у справі покладаються на прокурора.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в позові прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державна інспекція сільського господарства в Дніпропетровській області про стягнення 295 894,47 грн. безпідставно збережених коштів орендної плати.

Судові витрати у справі покласти на прокурора.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 18.07.2019.

Суддя Е.М. Бондарєв