РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

16.07.2019Справа № 910/6226/19
Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомМіністерства оборони України
доПриватного акціонерного товариства "Айбокс Банк"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Пролог ЛТД"
простягнення 52 634 грн 40 коп.
Представники:не викликались,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
15.05.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Міністерства оборони України з вимогами до Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" про стягнення 52 634 грн 40 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у зв`язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Пролог ЛТД" умов укладеного з позивачем договору від 26.06.2018 № 286/2/18/58 про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України), відповідач, в рахунок забезпечення виконання умов зазначеного договору, зобов`язаний сплатити позивачу грошову суму відповідно до умов банківської гарантії від 25.06.2018 № 3555-0618/PRG5.lv, виданої Приватним акціонерним товариством "Айбокс Банк".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2019 відкрито провадження у справі № 910/6226/19, залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Пролог ЛТД" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

22.05.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

06.06.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

12.06.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшли пояснення.

05.07.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:
26.06.2018 між Міністерством оборони України (замовник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пролог ЛТД" (постачальник за договором) укладено договір про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/2/18/58, відповідно до якого постачальник зобов`язується у 2018 році поставити Міністерству оборони України обладнання для закладів громадського харчування (39310000-8) (казан електричний для варіння їжі, об`єм 100 л та 150 л): лот 2. Обладнання для їдалень (39312200-4) (Казан електричний для варіння їжі, об`єм 150 л), а саме: Казан електричний КПЕ-150, зазначений у специфікації, а замовник забезпечити приймання та оплату товару в кількості, у строки.

Відповідно до пункту 10.1. договору, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє по 31.12.2018, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

Згідно з пунктом 3.1. договору ціна цього договору становить: 1 052 688 (один мільйон п`ятдесят дві тисячі шістсот вісімдесят вісім) грн 00 коп. у тому числі: без ПДВ 877 240 грн 00 коп., ПДВ 175 488 грн 00 коп. (за загальним фондом).

У відповідності до пунктів 2.2., 2.3. договору військова частина (далі одержувач замовника) розпочинає приймання товару при наявності у постачальника супровідних документів, що підтверджують його кількість та якість. Приймання товару за кількістю та якістю здійснюється у військовій частині одержувачем замовника у присутності уповноваженого представника постачальника.

Пунктом 2.4. договору визначено, що приймання товару за кількістю та якістю оформляється актом приймання-передачі, який складає одержувач замовника на кожну партію товару після закінчення приймання товару в трьох примірниках. Належним чином оформлені документи: акт приймання, видаткова накладна постачальника та повідомлення-підтвердження відповідно до наказу Міністра оборони України від 31.12.2016 № 757 є підтвердженням приймання товару.

Відповідно до пункту 1.2. договору ціна, кількість та строки постачання товару визначаються специфікацією, в якій зазначено, строк постачання товару "Казан електричний КПЕ-150" до 31.08.2018 включно.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з видаткової накладної № 367 та акту приймання-передачі військового майна № 67, підписаними сторонами, на підставі договору № 286/2/18/58 від 26.06.2018, 26.09.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Пролог ЛТД" передало, а Міністерство оборони України отримало товар.

Відповідно до пункту 1.2. договору строк постачання товару "Казан електричний КПЕ-150" до 31.08.2018 включно.

Таким чином, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Пролог ЛТД" поставило Міністерству оборони України товар з простроченням строку поставки.

22.10.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "Пролог ЛТД" було виставлено позивачу рахунок-фактуру № 422 на підставі договору № 286/2/18/58 від 26.06.2018 на суму 37 596 грн 00 коп., який був сплачений позивачем, що підтверджується повідомленням-підтвердженням № 22 на отримання та оприбуткування за бухгалтерським обліком матеріальних цінностей, закуплений Міністерством оборони України.

Публічним акціонерним товариством "Айбокс банк" (гарант) видано банківську гарантію № 3555-0618/PRGS.1v від 25.06.2018, згідно з якою банк бере на себе безумовні та безвідкличні зобов`язання виплатити Міністерству оборони України (бенефіціар) кошти у розмірі 52 634 грн 40 коп. у випадку невиконання (неналежного виконання) Товариством з обмеженою відповідальністю "Пролог ЛТД" (принципал) умов договору (щодо якості, кількості, строків) щодо закупівлі: обладнання для закладів громадського харчування (39310000-8) (Казан електричний для варіння їжі, об`єм 100 л та 150 л): Лот 2. Обладнання для їдалень (39312200-4) Казан електричний для варіння їжі, об`єм 150 л, протягом 10 (десяти) робочих днів з дня отримання ним письмової вимоги бенефіціара відповідно до чинного законодавства України з посиланням на цю гарантію за підписами уповноважених осіб, у якій має зазначатися номер і дата договору, сума належна до сплати, якщо у вимозі буде вказано, що сума, яку бенефіціар вимагає сплатити, повинна бути виплачена йому у зв`язку із невиконанням чи неналежним виконанням принципалом умов договору із зазначенням, в чому саме полягає невиконання чи неналежне виконання умов договору.

Відповідно до умов гарантії № 3555-0618/PRGS.1v від 25.06.2018, гарантія дійсна по 01.02.2019 включно. Будь-які вимоги або повідомлення стосовно цієї гарантії мають бути надіслані банку в письмовій формі та в такий час, щоб банк мав можливість отримати їх не пізніше тієї дати, після якої ця гарантія втрачає чинність.

Пунктом 11.3. договору визначено, що постачальник забезпечив виконання своїх зобов`язань за договором у розмірі 5% ціни договору: гарантія від 25.06.2018 № 3555-0618/PRG5.1v, видана АТ «Айбокс банк» в сумі 52 634 (п`ятдесят дві тисячі шістсот тридцять чотири) грн 40 коп.

Відповідно до пунктів 11.4., 11.5. та 11.6. договору підставою для повернення забезпечення виконання договору є виконання постачальником всіх умов договору у повному обсязі стосовно асортименту, якості, кількості та строків і виключно за цінами згідно положень цього договору. Замовник не повертає забезпечення виконання договору у разі, якщо постачальник не виконав умови договору стосовно якості, кількості та строків. Замовник залишає за собою право повернення забезпечення виконання договору у разі порушення термінів (строків) постачання товару за умови належного обґрунтування порушення з технічних причин.

Судом встановлено, що 28.12.2018 позивач повідомив банк про порушення принципалом (Товариством з обмеженою відповідальністю "Пролог ЛТД") зобов`язань за договором поставки № 286/2/18/58 від 26.06.2018 та звернувся до банку з вимогою № 286/6/7138, у якій просив виплатити належну йому гарантію у сумі 52 634 грн 40 коп. Дана вимога позивача була підписана директором Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України Гулєвичем В.В., що підтверджується доданими до вимоги копіями довіреностей від 24.04.2018 № 220/336/д та від 23.11.2018 № 220/49/д на підтвердження повноважень підписанта вимоги.

За результатами розгляду вказаної вимоги відповідач листом № 549/12-б/б-01 від 29.01.2019 відмовив бенефіціарові (Міністерству оборони України) у її задоволенні, оскільки вимогу позивача було підписано не уповноваженою на те особою. Так, відповідач у листі зазначив, що долучені Міністерством оборони України до вимоги копії довіреностей від 24.04.2018 № 220/336/д та від 23.11.2018 № 220/49/д, видані Міністерством оборони України Гулєвичу Володимириу Віталійовичу, засвідчені з порушенням Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів". Разом з тим, відповідач зазначив, що долучені до вимоги копії довіреностей засвідчені самим Гулєвичем В.В., проте Міністерством оборони України не було долучено документів, які б підтверджували повноваження Гулєвича В.В. засвідчувати документи. Також, відповідач зауважив, що позивачем до вимоги не було долучено документів, які підтверджують обставини настання гарантійного випадку.

Спір між сторонами у справі виник з приводу невиконання відповідачем зобов`язань за наданою ним гарантією.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що принципал належним чином та в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому підстави для сплати суми гарантії відсутні. До того ж, відповідач зазначає, що бенефіціар хоче отримати додаткове матеріальне забезпечення, що, на його думку, є неприпустим.

Вирішуючи спір по суті та перевіряючи доводи сторін суд встановив наступне.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 200 Господарського кодексу України - гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Згідно з частиною 1 статті 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За умовами частини 1 та частини 2 статті 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше.

Згідно з частиною 2 статті 564 Цивільного кодексу України гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються "Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах", затвердженим Постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639, відповідно до пункту 9 частини 3 розділу І якого гарантія - спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Частиною 1 статті 565 Цивільного кодексу України визначено, що гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Відповідно до частин 1-4 статті 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Як зазначено вище, відповідач відмовив бенефіціарові у задоволенні вимоги, оскільки вимогу позивача було підписано не уповноваженою на те особою та зазначив, що довіреності додані до гарантії на підтвердження повноважень підписанта вимоги завірені з порушенням норм чинного законодавства.

Дослідивши зміст гарантії, судом встановлено, що банк взяв на себе безумовні та безвідкличні зобов`язання виплатити бенефіціара кошти у розмірі 52 634 грн 40 коп. у випадку невиконання (неналежного виконання) умов договору у випадку отримання гарантом письмової вимоги бенефіціара відповідно до чинного законодавства України з посиланням на цю гарантію за підписами уповноважених осіб, у якій має зазначатися номер і дата договору, сума належна до сплати, якщо у вимозі буде вказано, що сума, яку бенефіціар вимагає сплатити, повинна бути виплачена йому у зв`язку із невиконанням чи неналежним виконанням принципалом умов договору із зазначенням, в чому саме полягає у невиконання чи неналежне виконання умов договору.

З тексту зазначеної гарантії не вбачається, що до гарантії мають бути додані документи, що підтверджують повноваження особи, яка звертається з вимогою.

Суд зауважує, що в частині змісту вимоги та доданих до неї документів законодавцем чітко встановлено, що обов`язковим є зазначення у вимозі або у доданих до неї документах того, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Проте обов`язкового переліку документів, які мають бути додані до вимоги по гарантії, закон не містить, тобто законодавець залишив на розсуд особи, яка складає гарантію, визначення у тексті гарантії певного переліку документів, які повинні бути додані до вимоги за гарантією.

Водночас Положення № 639 не визначає обов`язкового переліку документів, які мають бути додані до вимоги по гарантії, і також залишає на розсуд особи, яка складає гарантію, визначення у тексті гарантії переліку документів, які повинні бути додані до вимоги за гарантією.

Таким чином, банківською гарантією № 3555-0618/PRGS.1v від 25.06.2018 не було передбачено обов`язку Міністерства оборони України долучати до вимоги за гарантією документи на підтвердження повноважень особи, яка підписала вимогу, тому Гарант листом № 549/12-б/б-01 від 29.01.2019 необґрунтовано відмовив бенефіціарові (Міністерству оборони України) у її задоволенні.

Разом з тим, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, Міністерство оборони України, звертаючись до банку з вимогою про сплату суми гарантії, долучив копії довіреностей на підтвердження повноважень підписанта гарантії, однак банк, зауважив, що долучені до вимоги копії довіреностей засвідчені самим Гулєвичем В.В., проте Міністерством оборони України не було долучено документів, які б підтверджували повноваження Гулєвича В.В. засвідчувати копії документів.

Суд зазначає, що умовами гарантії не передбачено долучення до гарантії доказів, на підтвердження повноважень особи підписанта гарантії засвідчувати копії документів, а саме довіреностей, виданих на ім`я такої особи.

Щодо тверджень відповідача, викладених у відзиві, стосовно того, що принципал належним чином та в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому підстави для сплати суми гарантії відсутні, суд зазначає наступне.

Дані твердження відповідача спростовуються частиною 1 статті 562 Цивільного кодексу України, відповідно до якої встановлено, що зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, враховуючи той факт, що позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату гарантійної суми, яка не перевищувала суми гарантії, а також в порядку, на умовах та у встановлений в гарантії строк, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення гарантії визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74, ст.ст. 76-79, ст. 86, ст. 123, ст. 129, ст.ст. 232-233, ст.ст. 237- 238, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" (03150, м. Київ, вулиця Ділова, будинок 9-А, ідентифікаційний код 21570492) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ідентифікаційний код 00034022) суму банківської гарантії у розмірі 52 634 (п`ятдесят дві тисячі шістсот тридцять чотири) грн 40 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Б.Плотницька