ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року Справа № 906/1026/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Грязнов В.В. , суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Мазур О.Г.

за участю представників сторін:

позивача - адв. Ковальов Д.В.

відповідача - адв. Дяченко О.Л.

розглянувши апеляційну скаргу позивача Приватного малого підприємства"Роман"

на рішення Господарського суду Житомирської області від 21.02.2019 р. ухваленого суддею Прядко О.В. о 17:57 год. у м.Житомирі, повний текст складено 04.03.2019 р.

у справі № 906/1026/18

за позовом Приватного малого підприємства"Роман"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-ВС"

про стягнення 210000 грн.

В С Т А Н ОВ И В:

Відповідно до рішення Господарського суду Житомирської області від 21.02.2019 р. у справі № 906/1026/18 відмовлено у задоволенні позову Приватного малого підприємства "Роман" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-ВС" про стягнення 210000 грн.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач Приватне мале підприємство "Роман" подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 21.02.2019 р. у справі та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Доводить, що суд першої інстанції не встановив кількість, вид, вартість та місце виконання робіт, тому зробив помилковий висновок про виконання робіт, який суперечить вимогами законодавства. Вважає, що докази виконання підрядних робіт відповідачем надані не були.

Також посилається на рішення Господарського суду Запорізької області від 04.04.2018 р. у справі № 908/2200/17, яким встановлено, що договір будівельного підряду визнаний неукладеним, а сума 210000 грн. перерахована на підставі рахунку-фактури № СФ-0442 від 13.03.2017 р.

Вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене судом за неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи; за недоведеністю обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Партнер-ВС" поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів скаржника.

Зазначає, що згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Посилається на обставини, встановлені за рішенням Господарського суду Запорізької області від 04.04.2018 у справі № 908/2200/17, яке було залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 02.08.2018 р., про те, що сума коштів у розмірі 210000,00 була сплачена ПМП «Роман» на підставі рахунку-фактури № СФ-0442 від 13.03.2017 р., а не за договором будівельного підряду, який судом визнано неукладеним, та в листі від 02.10.2017 підприємство «Роман» підтвердило, що ним оплачена вартість певних фактично виконаних робіт.

Зазначає, що оскаржуваним рішенням суду встановлено, що між сторонами фактично виникли зобов`язальні правовідносини за договором підряду, який залишився неукладеним. Результатом виконаних робіт згідно рахунку-фактури мав бути зерноочисний комплекс. За своєю суттю дані роботи полягають у складанні збірно-розбірної конструкції частин зерноочисного комплексу, облаштуванні вже існуючих фундаментів. Звертає увагу суду, що представники позивача в судовому засіданні в суді першої інстанції та в своїх пояснення не заперечують факт наявності зерноочисного комплексу, хоча пояснюють, що він був змонтований підрядним способом силами ПМП «Роман» без участі ТОВ «ПАРТНЕР - ВС», але з отриманих від ТОВ «ПАРТНЕР-ВС» складових частин.

Вважає пояснення скаржника щодо невиконання робіт суперечливими, оскільки позивач спочатку стверджує, що роботи виконані не в повному обсязі, а пізніше, після звернення ТОВ «Партнер ВС» до суду з вимогою про стягнення боргу - що вони повністю не виконувались.

Таким чином, враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача 210000,00 грн., сплачених за фактично виконані роботи є безпідставною.

Просить врахувати наведене та залишити без змін рішення Господарського суду Житомирської області від 21.02.2019 р. у даній справі, а скаргу позивача - без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги, підтримала доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

13.03.2017 р. відповідач ТОВ "Партнер-ВС" надав позивачеві Приватному малому підприємству "Роман" рахунок-фактуру № СФ-0442 на оплату 420000,00 грн. за виконання робіт по облаштуванню фундаментів, складанню та запуску під навантаженням /а.с.19/.

Позивач виконав оплату 210 000,00 грн. платіжним дорученням № 44 від 13.03.2017 р. на суму 100000,00 грн. та № 55 від 24.03.2017 р. на суму 110000,00 грн. з призначенням платежу в кожному платіжному документі «часткова оплата за роботи згідно рахунка № СФ-0442 від 13.01.2017 року» /а.с. 20-21/.

Первинний обліковий документ рахунок-фактура це документ, який містить перелік товарів, послуг (робіт в даному випадку) та суму коштів, що має бути сплачена за це замовником. Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції Закону від 03.11.2016 р. на час виникнення спірних правовідносин) передбачено спрощення документообігу підприємств шляхом зменшення вимог до первинного документа та скорочення переліку його обов`язкових реквізитів. Оформлений належним чином рахунок-фактура є підставою для відображення господарської операції з передачі робіт без складання акту приймання-передачі за умови його оплати.

В даному випадку рахунок-фактура № СФ-0442 на оплату 420000,00 грн. має необхідні реквізити відповідно до п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого Мінюстом України 05.06.95 р. за № 168/704 (з подальшими змінами), які дозволяють ідентифікувати господарську операцію та ії учасників, містить відомості про зміст та обсяг господарської операції, одиниці виміру, особистий підпис та печатку ТОВ «Партнер-ВС».

Платіжні документи проведені банком відповідно 13 та 24 березня 2017 року, про що свідчать відмітки банку про проводку.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення позивачем про зміну призначення платежу за цими дорученнями в установленому порядку з урахуванням норм п. 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 №22.

Таким чином, рахунок-фактура та платіжні документи на суму 210000 грн. є належними доказами того, що фактично відбулась господарська операція з передачі робіт і, відповідно є доказами виникнення зобов`язання за ст.509 ЦК України та ст.ст.173-174,193 ГК України.

Разом з тим, 14.07.2017 р. ТОВ «Партнер-ВС» був складений та підписаний акт № ОУ-0000081 здачі-приймання робіт (надання послуг) про виконання робіт згідно рахунку № СФ-0442 від 13.03.2017 р. на суму 420000,00 грн., в т.ч. ПДВ /а.с. 89/.

Листом № 1424 від 19.09.2017 р. ТОВ «Партнер-ВС» просив Приватне підприємство «Роман» підписати зазначені вище акти в двох примірниках, які направлені повторно, та виконати остаточний розрахунок за виконані роботи, зазначені у рахунку № СФ-0442 від 13.03.2017 р. Додатком до листа є два примірники акту № ОУ-0000081 здачі-приймання робіт, що підтверджено описом вкладення у цінний лист з відміткою поштового відділення Житомир-1 про відправку 19.09.2017 р. /а.с.87-90/.

В листі від 19.09.2017 р. за вих. № 1424 відповідач зазначив, що 13.03.2017 р. ТОВ «Партнер-ВС» та Приватне мале підприємство «Роман» уклали господарський договір у спрощений спосіб шляхом виставлення рахунку № СФ-0442 на суму 420000,00 грн. та часткової оплати. 14.07.2017 р. ТОВ «Партнер-ВС» були виконані роботи, зазначені у рахунку, в повному обсязі та надано підприємству «РОМАН» через уповноважених осіб два примірника акту № ОУ-0000081 здачі-приймання робіт. Однак, примірник акту підприємство «Роман» не повернув ТОВ «Партнер-ВС».

У відповідь на цей лист відповідача позивач Приватне мале підприємство «Партнер» направив лист від 02.10.2017 р., який поданий суду відповідачем і оригінал оглянутий в судовому засіданні 21.02.2019 р. /а.с.152/. У листі від 02.10.2017 р. Приватне мале підприємство «Роман» підтверджує, що дійсно прийняло пропозицію ТОВ "Партнер-ВС" укласти договір (оферту), викладену у рахунку-фактурі № СФ-0442 від 13.03.2017 р. При цьому зауважує, що прийняття пропозиції хоча і свідчить про укладення між сторонами договору у спрощений спосіб, однак жодним чином не може бути підставою для оплати невиконаних робіт. Одночасно підприємство «Роман» зазначає, що сплатило вартість фактично виконаних робіт, не більше, не менше.

Вказаний лист підписаний директором ОСОБА_1 , повноваження якого грунтуються на положеннях розділу 8 Статуту підприємства /а.с. 8-13/ та підтверджені витягом з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.12.2017 р., довідкою з ЄДРПОУ АБ№ 573086 від 24.10.2012 р. /а.с. 14-18/.

Акт здачі-приймання робіт замовник Приватне підприємство «Роман» не підписав, однак не надав будь-яких конкретних зауважень по змісту акта, крім тверджень про те, що роботи не виконані, які викладені не в акті, а в листі від 02.10.2017 р.

Такі твердження, на думку колегіі суддів, є суперечливими, оскільки у наступному абзаці листа зазначено, що ПМП « ОСОБА_2 » "сплатило вартість фактично виконаних робіт, не більше, не менше". Тобто заперечивши проти повної оплати за рахунком-фактурою № СФ-0442 від 13.03.2017 р. з посиланням на невиконання робіт в повному обсязі на суму 420000 грн., позивач підтвердив виконання робіт в частині, яка вже оплачена.

Відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 ЦК).

Як зазначено вище, позивач не підписав акт, не вказавши про мотиви, як це вимагається нормами ч.1 ст.853 та ст..882 ЦК України, тоді як в листі від 02.10.2017 ПМП " ОСОБА_2 " підтвердив, що ним оплачена вартість фактично виконаних робіт.

Також колегія суддів звертає увагу, що Господарського суду Запорізької області розглянута справа № 908/2200/17 за позовом ТОВ "Партнер-ВС" до ПМП " ОСОБА_2 " про стягнення заборгованості за договором від 04.04.2018 р. та за зустрічним позовом ПМП "Роман" до ТОВ "Партнер-ВС" про визнання недійсним договору будівельного підряду та стягнення безпідставно отриманих в рахунок виконання за недійсним договором коштів в сумі 210000 грн.

Рішенням від 04.04.208 р., яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 02.08.2018 /а.с. 24-33/, відмовлено у задоволенні первісного позову ТОВ "Партнер-ВС" до ПМП " ОСОБА_2 " та визнано неукладеним договір підряду від 13.03.2017 р. Суди встановили, що сторонами у встановленій законом формі не було досягнуто згоди щодо суттєвих умов, а отже він є неукладеним в силу ст.181 ГК України, а також дійшли висновку про те, що роботи по облаштуванню фундаментів це роботи з реставрації приміщення або будівлі, що включають в себе ремонт і укріплення фундаментів, які входять до одного з етапів і складу виконання будівельних робіт та є невід`ємними частинами проведення будівельних робіт на відповідному об`єкті.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову у справі № 908/2200/17 Господарський суд Запорізької області дійшов висновку (і з ним погодився суд апеляційної інстанції) про те, що наслідки недійсності правочину не підлягають застосуванню до неукладеного договору; що сума коштів у розмірі 210 000,00 грн. була оплачена ПМП "Роман" на підставі рахунку-фактури № СФ-0442 від 13.03.2017, а не за договором, який судом було визнано неукладеним, та в листі від 02.10.2017 ПМП " ОСОБА_2 " підтвердив, що ним оплачена вартість певних фактично виконаних робіт. Вказане, на переконання суду першої та апеляційної інстанції, свідчить про перерахування коштів за певних правових підстав, що виключає застосування норм, передбачених ст.ст. 1212-1213 ЦК України.

Звертаючись з позовом у даній справі позивач Приватне мале підприємство "Роман" просить про стягнення коштів як повернення попередньої оплати за роботи, які відповідач не виконав, та посилається на ст. 693 ЦК України.

Враховуючи наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини в їх сукупності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що зазначені вище первинні документи (рахунок-фактура і платіжні доручення) в сукупності із листом від 02.10.2017 р., в якому Приватне мале підприємство «Партнер» підтвердив, що оплата 210000 грн. виконана за фактично виконані роботи, є належними доказами того, що 210000,00 грн. сплачені позивачем за фактично виконані роботи, тому позовна вимога про стягнення цих коштів з відповідача є безпідставною.

Посилання позивача на ст. 693 ЦК України як правову підставу позову колегія суддів відхиляє, оскільки у спорі не встановлені правовідносини купівлі-продажу. Інша підстава вимоги про повернення 210000 грн. таким чином не спростовує обставини щодо змісту правовідносин, які вже були встановлені у справі № 908/2200/17 та встановлені у даній справі.

Суперечливими при цьому є пояснення представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції про те, що результатом виконання робіт згідно рахунку-фактури мав бути зерноочисний комплекс за адресою вул АДРЕСА_1 Квіткова АДРЕСА_2 59, однак вказаний зерноочисний комплекс був встановлений власними силами, проте за іншою адресою. Докази такого суду не надано.

При цьому колегія суддів критично оцінює наданий позивачем акт огляду території ПМП « ОСОБА_2 », який складений 12.03.2018 р. комісією у складі працівників ПМП «Роман» та депутата Приазовської селищної ради/а.с.22-23/. Як зазначено в акті, метою огляду територіі є встановлення наявності чи відсутності зерноочисного комплексу по АДРЕСА_3 . Разом з тим, до огляду та складання акту не залучені представники відповідача і відсутні докази повідомлення його про такі заходи. Такий акт не може підмінити собою процедуру приймання-передачі виконаних робіт, яка визначена нормами ч.1 ст.853 та ст..882 ЦК України, про що судом зазначено вище.

Також не має значення акт № 17 від 21.01.2019 р., складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, який проведено за ініціативою саме відповідача та за змістом якого вбачається, що зерноочисний комплекс по АДРЕСА_3 відсутній /а.с.119, 129-139/.

Колегія суддів звертає увагу, що зазначені акти складені 12.03.2018 р. та 21.01.2019 р. без участі представників ТОВ «Партнер-ВС» та через значний проміжок часу (значно пізніше періоду, коли виник спір про оплату робіт), тому згідно зі ст..78-79 ГПК України не є достовірними та достатніми доказами того, чи були та в якому обсязі виконані роботи у березні-липні 2017 року.

Разом з тим, надані відповідачем копії договору підряду № 100317/1 від 10.03.2017 р. (субпідряду), укладеного ТОВ «Партнер-ВС» з підприємцем ОСОБА_3 , специфікації № 1 до вказаного договору та акту здачі-прийняття робіт від 02.10.2017 р. з переліком матеріалів, а не виконаних робіт, а також копії платіжних доручень, не приймаються судом як належні докази у даній справі, оскільки можуть свідчити про обов`язки за таким договором лише для ТОВ «Партнер-ВС».

Підсумовуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення Господарського суду Житомирської області у даній справі відповідно до ст.277 ГПК України. Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства, і доводи скаржника не спростовують обґрунтованих висновків суду.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно з ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного малого підприємства "Роман" залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Житомирської області від 21.02.2019 р. у справі № 906/1026/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Матеріали справи № 906/1026/18 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений 18 липня 2019 року

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Петухов М.Г.