ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 914/1329/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

представники сторін:

скаржника (Акціонерного товариства "Укрзалізниця") - Шафранський Р.Г.

скаржника (Державного підприємства "Енергоринок") - адвокат Зарицький О.А., адвокат Саква Д.Ю.

позивача - адвокат Горбунов С.О.

Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" - адвокат Левченко Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Акціонерного товариства "Укрзалізниця" та Державного підприємства "Енергоринок"

на постанову Західного апеляційного господарського суду

від 26.03.2019

у складі колегії суддів: Якімець Г.Г. (головуючого), Бойко С.М., Бонк Т.Б.

у справі № 914/1329/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго"

до Державного підприємства "Енергоринок"

за участю третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1. Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"; 2. Приватного акціонерного товариства "Укрзалізниця"; 3. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

1. 23.07.2018 на розгляд Господарського суду Львівської області ПАТ «Львівобленерго» подано позовну заяву до ДП «Енергоринок» про зобовязання останнього вчинити дії шляхом внесення змін в облікові дані обсягів перетікання електроенергії по точці надходження її між ПрАТ «Львівобленерго» і ПАТ «Укрзалізниця» (ТКО №63, КЛ 6 кВ ТП-1137-ТП-779): зменшення обсягів надходження електричної енергії в мережі ПАТ «Львівобленерго» на величину 3.696.251 Квт. год і відповідно збільшення обсягів віддачі електричної енергії з мереж ПАТ «Львівобленерго» на величину 3.696.251 кВт. Год.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції

2. Рішенням Господарського суду Львівської області від 05.12.2018 у справі №914/1329/18 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

3. Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду,

ПрАТ "Львівобленерго" звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

4. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 у даній справі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" задоволено. Рішення Господарського суду Львівської області від 05.12.2018 у справі №914/1329/18 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено.

5. Судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

5.1 21.03.2007 між Приватним акціонерним товариством «Львівобленерго» та Державним підприємством «Енергоринок» укладено договір №3949/02 купівлі-продажу електроенергії, за умовами якого відповідач (оптовий постачальник електричної енергії, ДПЕ) зобов`язується продавати, а позивач (енергопостачальна компанія, ЕК) купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору (п.2.1 Договору).

5.2 31.10.2011 між позивачем і відповідачем укладено додаткову угоду № 7727/02 до договору купівлі-продажу електроенергії від 21.03.2007 року №3949/02 з відповідними технічними додатками (додаток №1 «Перелік місць встановлення приладів та систем розрахункового обліку», додаток №4 "Акт розмежування балансової належності електричних мереж та експлуатаційної відповідальності", додаток №5 "Схема розташування приладів розрахункового обліку").

5.3 Додатком №1 до договору №3949/02 "Перелік місць встановлення приладів та систем розрахункового обліку" у пункті 63 визначена точка обліку ПАТ "Укрзалізниця" КЛ 6кВ ТП-1137 - ТП-779, а додатком №4 "Акт розмежування балансової належності електричних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін" визначена відповідальність сторін за технічний стан та електрообладнання. У додатку № 5 "Схема розташування приладів розрахункового обліку" графічно стрілкою вказано напрямок перетікання електричної енергії від ПАТ "Укрзалізниця" до ПрАТ "Львівобленерго".

5.4 Підстанція ТП-1137 і прилад обліку SL-7000 №53118527 є власністю ПАТ «Укрзалізниця» і перебувають на його балансі. Так, у підстанції ТП-1137 у спірній точці обліку ТКО №63 встановлено двонаправлений прилад обліку №53118527 типу SL-7000 - електронний лічильник, який визначає напрямок перетікання електричної енергії, і здійснює облік кількості переданої електричної енергії окремо в кожному з напрямків перетікання. При цьому, прилад обліку передбачає роботу в системі АСКОЕ (автоматизована система комерційного обліку електроенергії) та надає можливість дистанційного зчитування даних лічильника для подальшої обробки.

5.5 ПАТ «Укрзалізниця» на підставі показів лічильника щомісячно складало акт звірки зняття показників розрахункових лічильників і обміну активної енергії, підписувало його та передавало на підпис Львівобленерго і ДП «Енергоринок». На підставі даних акту ДП «Енергоринок» здійснювало коригування обсягу електричної енергії, отриманої кожним з ліцензіатів від оптового постачальника (відповідача).

5.6 Під час виконання робіт із виявлення понаднормативних втрат і крадіжок електричної енергії працівниками Львівських міських електричних мереж ПрАТ «Львівобленерго» встановлено, що фактичний напрямок перетоку в спірній точці обліку ТКО №63 ТП-1137 не відповідає вказаному в додатку №5 - фактичні перетоки електричної енергії проходять від мереж ПрАТ «Львівобленерго» до мереж ПАТ «Укрзалізниця», а не навпаки, як зазначалось в облікових документах.

5.7 16.08.2017 представниками ПрАТ «Львівобленерго» та Львівського регіонального відділення ПАТ «Укрзалізниця» за результатами спільного обстеження спірного вузла обліку складено та підписано акт, в якому зафіксовано наступне: - перетік електричної енергії обліковується приладом обліку електричної енергії №53118527; - за результатами огляду і технічної перевірки зауважень до роботи приладу обліку №53118527 та цілісності встановлених пломб немає; - фактичний перетік електричної енергії проходить від ТП-779 ПрАТ «Львівобленерго» до ТП-1137 ПАТ «Укрзалізниця».

5.8 Листом від 23.08.2017 за №139-5743 ПрАТ «Львівобленерго» повідомило ПАТ «Українська залізниця» про виявлену невідповідність та запропонувало здійснити коригування сальдо-величин за звітний місяць. ПАТ «Українська залізниця» визнало, що фактичні перетоки не відповідають договірним, та погодилось внести зміни в облікові дані за звітний місяць, що і було зроблено.

5.9 Листом від 19.01.2018 за №119-200/2 ПрАТ «Львівобленерго» повідомило ДП «Енергоринок» і ПАТ «Укрзалізниця» про виявлені помилки обліку та необхідність їх виправлення.

5.10 Листом від 09.02.2018 за №03/35-1934 ДП "Енергоринок" звернулось до ПАТ "Українська залізниця" з проханням надати пояснення з цього питання.

5.11 Листом від 27.03.2018 за №119-1918 ПрАТ "Львівобленерго" нагадало ДП "Енергоринок" про невирішене питання обліку ТП-1137 та надало аналітичні розрахунки, які доводять факт невідповідності напрямку перетоків.

5.12 Листом від 29.03.2018 за №ЦЕ-388 ПАТ "Українська залізниця" звернулась до ПрАТ "Львівобленерго" з проханням зняти пломби для проведення планової держповірки спірного приладу обліку. ПрАТ "Львівобленерго" не погодило зняття лічильника, посилаючись на існування спору щодо цієї точки обліку та можливу необхідність проведення судової експертизи, а також на відсутність передачі електричної енергії через спірну точку обліку.

5.13 Листом від 29.03.2018 за №ЦЕ-7/358 ПАТ "Українська залізниця" запропонувала створити спільну комісію за участю представників ПрАТ "Львівобленерго", ПАТ "Українська залізниця", ДП "Енергоринок", Держенергонагляду.

5.14 Листом від 04.04.2018 за №01/35-4336 ДП "Енергоринок" запропонувало вирішити проблему перетоків двосторонніми переговорами ПрАТ "Львівобленерго" і ПАТ "Українська залізниця".

5.15 Листом від 11.04.2018 за №119-2259 ПрАТ "Львівобленерго" звернулось до голови Ради Оптового ринку електроенергії України з проханням врегулювати питання на Раді ОРЕ і в профільній робочій групі.

5.16 Листом від 24.04.2018 за №119-2562 ПрАТ "Львівобленерго" надало список представників для участі в спільній комісії стосовно перетоків електроенергії по ТП-1137.

5.17 Листом від 10.05.2018 за №ЦЕ-7/554 ПАТ "Українська залізниця" надала список представників для участі в спільній комісії стосовно перетоків електроенергії по ТП-1137.

5.18 Листами від 13.07.2018 №ЦЕ-7/898 та від 15.08.2018 №ЦЕ-7/1057 ПАТ "Українська залізниця" звернулась до ПрАТ "Львівобленерго" з проханням "надати зчитані й зафіксовані дані з спірного приладу обліку, які підтверджують обсяги і напрямок перетоків".

5.19 У відповідь ПрАТ "Львівобленерго" листом від 31.08.2018 за №119-4971 повідомило, що спірний прилад обліку, як і ТП-1137, належить ПАТ "Українська залізниця" і залізниця володіє найбільш повною інформацією з цього приводу.

5.20 У липні 2018 ПАТ «Львівобленерго» звернулось до суду з позовом до ДП «Енергоринок» про зобов`язання останнього вчинити дії, шляхом внесення змін в облікові дані обсягів перетікання електроенергії по точці надходження електроенергії між ПрАТ «Львівобленерго» і ПАТ «Укрзалізниця» (ТКО №63, КЛ 6 кВ ТП-1137 - ТП-779): зменшення обсягів надходження електричної енергії в мережі Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» на величину 3.696.251 кВт. год. і відповідного збільшення обсягів віддачі електричної енергії з мереж Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» на величину 3.696.251 кВт. год.

5.21 Відповідно до п.2.1 ІКО основною метою використання Систем обліку електроенергії є отримання достовірної інформації про обсяг виробництва, відпуску, передачі, постачання та споживання електроенергії та потужності в Енергоринку.

5.22 З додатку №5 до договору №3949/02 від 21.03.2007 між ДП «Енергоринок» і ПрАТ «Львівобленерго», підписаного разом з додатковою угодою № 7727/02 від 31.10.2011, вбачається, що перетікання електричної енергії відбувається від ТП-1137 до ТП-779 (графічне позначення на схемі стрілкою в напрямку від ТП-1137 ПАТ «Укрзалізниця» до ТП-779 ПрАТ «Львівобленерго»).

5.23 З Актів звірки зняття показників розрахункових лічильників і обміну активної енергії між ПАТ «Львівобленерго» (в подальшому ПрАТ «Львівобленерго») і ДТГО «Львівська залізниця» (в подальшому Регіональна філія «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», ПАТ «Укрзалізниця») за період від травня 2013 до серпня 2017 вбачається, що по ТП-1137 дані про кількість електроенергії вказуються в гр. 9 «Відпущено», тобто як передача електричної енергії від ПАТ «Укрзалізниця» до ПрАТ «Львівобленерго». Дані про передачу електричної енергії в іншому напрямку (гр. 8 «Отримано») відсутні.

5.24 З актів про пломбування та відповідальність за збереження засобів обліку та пломб на них № 230327 від 27.02.2013, № 520889 від 29.10.2015 вбачається, що лічильник електричної енергії фіксував передачу електричної енергії в одному напрямку (покази лічильника змінювались) і не фіксував такої передачі в іншому напрямку (покази лічильника не змінювались і відповідають початковим).

5.25 З акту від 16.08.2017 вбачається, що представники ПрАТ «Львівобленерго» і ПАТ «Укрзалізниця» 16.08.2017 провели обстеження точки обліку ТП-1137 (ТП1074 ТП779 цирк). Лічильник № 53118527, А+ 2054,819; А- 0,012; R+ 1367,827; R- 0,017 - показники активної електроенергії в одному напрямку (А+) і в другому напрямку (А-), показники реактивної електроенергії в одному напрямку (R+) і в другому напрямку (R-). Встановлено, що фактично перетік електричної енергії проходить від ТП-779 ЛМЕМ ПрАТ «ЛОЕ» в сторону ТП-1137. Перетік ел. енергії проводиться ел. лічильником № 53118527 та виводиться на дисплей ел. лічильника під кодом № 1.8.0. Зауважень до роботи ел. лічильника та встановлених пломб немає.

5.26 З Акту звірки зняття показників розрахункових лічильників і обміну активної енергії між ПАТ «Укрзалізниця» і ПрАТ «Львівобленерго» з 01-31 серпня 2017 р. вбачається, що в п. 59 в першій лінійці міститься: ТП-1137, лічильник № 53118527; кінцевий показник 2054,465; початковий показник 2040,89, різниця показників 13,575; розрахунковий коефіцієнт 1800; отримано - (не заповнено), відпущено 24435 кВтг. В другій лінійці міститься: ТП-1137, лічильник № 53118527; кінцевий показник 2056,149, початковий показник 2054,465, різниця показників 1684; розрахунковий коефіцієнт 1800; отримано 3031 кВт.год., відпущено - (не заповнено).

5.27 З Акту звірки зняття показників розрахункових лічильників і обміну активної енергії між ПАТ «Укрзалізниця» і ПрАТ «Львівобленерго» з 01-30 вересня 2017 вбачається, що в п.59 в першій лінійці міститься: ТП-1137, лічильник № 53118527, кінцевий показник 0,013; початковий показник 0,013; різниця показників 0,000; розрахунковий коефіцієнт 1800; отримано - (не заповнено); відпущено 0 кВт.год. В другій лінійці п. 59 міститься: ТП-1137, лічильник № 53118527, кінцевий показник 2056,149; початковий показник 2056,149; різниця показників 0; розрахунковий коефіцієнт 1800; отримано 0 кВт.год., відпущено - (не заповнено). Наведене свідчить, що сторони погодили, що значення показника лічильника у напрямку отримання електроенергії Укрзалізницею від Львівобленерго складає 2056,149, в протилежному напрямку - 0,013.

5.28 З Акту звірки зняття показників розрахункових лічильників і обміну активної енергії між ПАТ «Укрзалізниця» і ПрАТ «Львівобленерго» з 01-30 квітня 2018 вбачається, що в п.59 в першій лінійці міститься: ТП-1137, лічильник № 53118527, кінцевий показник 2072,399; початковий показник 2056,149; різниця показників 16,250; розрахунковий коефіцієнт 1800; отримано 29250 кВт. год. , відпущено - (не заповнено).

5.29 З Актів звірки зняття показників розрахункових лічильників і обміну активної енергії між ПрАТ «Львівобленерго» і ПАТ «Укрзалізниця» за період травня - вересня 2018 р. вбачається, що в п. 59 (ТП-1137, лічильник № 53118527) в гр. 8 «Отримано» міститься кількість отриманої ПАТ «Укрзалізниця» від ПрАТ «Львівобленерго» електроенергії, гр. 9 «Відпущено» не заповнена.

5.30 З підписаного після виявлення помилки нового додатку №5 до договору № 3949/02 від 21.03.2007 між ДП «Енергоринок» і ПрАТ «Львівобленерго» вбачається, що перетікання електричної енергії відбувається від ТП-779 до ТП-1137 (графічне позначення на схемі стрілкою в напрямку від ТП-779 ПрАТ «Львівобленерго» до ТП-1137 ПАТ «Укрзалізниця»). Додаток підписаний керівниками ДП «Енергоринок», ПАТ «Укрзалізниця», ПрАТ «Львівобленерго», ДП «НЕК «Укренерго».

5.31 У судовому засіданні представники відповідача і третіх осіб не змогли пояснити розбіжності в позиції представників у суді з діями керівників ДП «Енергоринок», ПАТ «Укрзалізниця», ДП «НЕК «Укренерго», які без застережень підписали вказаний вище новий додаток №5, чим фактично визнали допущену раніше помилку і факт перетікання електричної енергії від ПрАТ «Львівобленерго» до ПАТ «Укрзалізниця».

5.32 З аналізу Актів звірки зняття показників розрахункових лічильників і обміну активної енергії між ПрАТ «Львівобленерго» і ПАТ «Укрзалізниця» за весь період передачі електричної енергії по спірній точці обліку вбачається, що показники лічильника №53118527 в одну сторону перетікання електричної енергії постійно і безперервно збільшуються, тоді як в іншу сторону перетікання електричної енергії показники лічильника є незмінними з часу його встановлення.

5.33 У серпні 2017 уповноваженими представниками ПрАТ «Львівобленерго» і ПАТ «Укрзалізниця» (власник ТП-1137) встановлено, що електрична енергія у спірній точці обліку перетікає від ПрАТ «Львівобленерго» до ПАТ «Укрзалізниця», тобто не в тому напрямку, як це раніше вказувалось в облікових документах. З цього часу в усіх облікових документах сторін, наданих суду, напрямок перетікання вказується від ПрАТ «Львівобленерго» до ПАТ «Укрзалізниця». Докази протилежного сторонами не надані і в справі відсутні.

5.34 Значення показників електричного лічильника № 53118527 безвідносно до напрямку перетікання підтверджені сторонами і не заперечуються ними. Отже, за період неправильного вказування напрямку перетоків через електричний лічильник №53118527 було передано електричну енергію в кількості 3696251 кВт/г.: від показника 0,992 за актом пломбування від 27.02.2013 до показника 2054,465 за актом звірки зняття показників за серпень 2017 р. з врахуванням розрахункового коефіцієнту 1 800 - (2 054,465 - 0,992)*1800 = 3 696 251.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

6. 22.04.2019 Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою від 22.04.2019 № ЕЕЦ-15/210 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 у справі № 914/1329/18, підтвердженням чого є відбиток вхідного штампу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду на першому аркуші касаційної скарги.

7. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги у справі № 914/1329/18 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Жукова С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 22.04.2019.

8. Ухвалою Верховного Суду від 17.05.2019 відкрито касаційне провадження у справі № 914/1329/18 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" від 22.04.2019 № ЕЕЦ-15/210 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.03.2019; розгляд касаційної скарги призначено на 17.07.2019 о 14 год. 45 хв.

9. 26.04.2019 Державне підприємство "Енергоринок" звернулось через Західний апеляційний господарський суд до Верховного Суду із касаційною скаргою від 24.04.2019 № 01/44-8303 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 у справі № 914/1329/18, підтвердженням чого є відтиск календарного штампу відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

10. 22.05.2019, відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, касаційну скаргу Державного підприємства "Енергоринок" від 24.04.2019 № 01/44-8303 разом зі справою № 914/1329/18 у 4-х томах надіслано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

11. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги у справі № 914/1329/18 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Жукова С.В., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 19.06.2019.

12. Ухвалою Верховного Суду від 20.06.2019 відкрито касаційне провадження у справі № 914/1329/18 за касаційною скаргою Державного підприємства "Енергоринок" від 24.04.2019 № 01/44-8303 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.03.2019; об`єднано в одне касаційне провадження касаційні провадження за касаційною скаргою Державного підприємства "Енергоринок" від 24.04.2019 № 01/44-8303 та за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" від 22.04.2019 № ЕЕЦ-15/210 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 у справі № 914/1329/18.

Короткий зміст вимог касаційних скарг з узагальненими доводами осіб, які подали касаційну скаргу.

13. Не погоджуючись з прийнятою постановою, Акціонерним товариством "Укрзалізниця" та Державним підприємством "Енергоринок" подано касаційні скарги, в якій останні просять скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду, а рішення місцевого господарського суду 05.12.2018 у даній справі залишити в силі.

14. Касаційні скарги мотивовано наступним.

14.1 Суд апеляційної інстанції всупереч приписам Інструкції з комерційного обліку електроенергії дійшов висновку щодо помилкового зазначення напрямку перетікання електричної енергії виключно на підставі дослідження кількісних показників лічильника вказаних у актах за серпень та вересень 2017, квітень 2018 та актів пломбування від 27.02.2013 і 29.10.2015.

14.2 Заявлена позивачем вимога про зобов`язання вчинити дії шляхом внесення змін в облікові дані обсягів перетікання електроенергії по точці надходження електроенергії між ПрАТ "Львівобленерго" і ПАТ "Укрзалізниця" (ТКО № 63, КЛ 6 кВ ТП-1137 - ТП-779) не відповідає способам захисту прав, встановленим чинним законодавством, адже пред`явлена за відсутності визначення на захист яких прав та інтересів вона подана, тобто не стосується захисту порушених прав чи інтересів (відсутній спір про право), а тому можливість розгляду такої вимоги у господарському суді відсутня.

14.3 Судом апеляційної інстанції проігноровано обставини неможливості виконання постановленого рішення суду механізмами Закону України "Про виконавче провадження".

14.4 В порушення норм статей 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переклав тягар доказування обставин та спростування обставин, що не мають значення для справи або мають опосередкований вплив на предмет доказування - на ДП "Енергоринок" та третіх осіб.

14.5 Судом першої інстанції вірно зазначено в рішенні, що до матеріалів справи не долучено рішення Ради оптового ринку щодо врегулювання спірного питання, а лише саме звернення про таке регулювання не є підставою для внесення змін в облікові дані системи, а згідно п.3.2.6 ІПР перерахунок здійснюється згідно з рішенням Ради ринку, погодженим НКРЕКП.

14.6 Судом апеляційної інстанції неправомірно відмовлено ДП "Енергоринок" у застосуванні строку позовної давності.

14.7 Суд апеляційної інстанції помилково дійшов висновку щодо застосування статті 1212 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин.

15. Представники скаржників в судовому засіданні 17.07.2019 підтримали касаційні скарги з підстав викладених в них.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

16. ПрАТ "Львівобленерго" подано відзив на касаційну скаргу, в якому останнє просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

16.1 Представник ПрАТ "Львівобленерго" в судовому засіданні 17.07.2019 заперечив проти касаційних скарг з підстав викладених у відзиві.

17. Представник Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в судовому засіданні 17.07.2019 підтримав касаційні скарги.

Позиція Верховного Суду

18. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

19. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

20. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

21. Судом апеляційної інстанції зазначено, що відповідачем і третіми особами протягом усього розгляду справи не надано жодних доказів, які б ставили під сумнів, заперечували чи спростовували доводи і докази позивача, які містяться в матеріалах справи.

22. Отже, судом встановлено на підставі доказів у справі, що в період з травня 2013 до серпня 2017 по точці комерційного обліку №63 ТП-1137 (електричний лічильник №53118527) в облікових документах невірно вказувались дані про напрямок передачі електричної енергії від ПАТ «Укрзалізниця» до ПрАТ «Львівобленерго». Як встановлено судом і доведено матеріалами справи, протягом усього спірного періоду електрична енергія передавалась від ПрАТ «Львівобленерго» до ПАТ «Укрзалізниця».

23 Судом апеляційної інстанції вірно встановлено, що спірні правовідносини, окрім загального законодавства, регулюються Законом України «Про електроенергетику», Договором між членами Оптового ринку електричної енергії (ДЧОРЕ), Інструкцією про порядок здійснення розрахунків на ОРЕ (ІПР, додаток №3 до ДЧОРЕ), Інструкцією про порядок використання коштів ОРЕ (ІВКОР, додаток №4 до ДЧОРЕ), Інструкцією про порядок комерційного обліку електричної енергії (ІКО, додаток №10 до ДЧОРЕ).

24. В Україні діє єдиний ринок електроенергії - це Оптовий ринок електричної енергії України, функцію якого виконує ДП «Енергоринок». На це підприємство також покладені функції Оптового постачальника електричної енергії, Розпорядника системи розрахунків, Розпорядника коштів ОРЕ, Секретаріату Ради ОРЕ, Головного оператора системи комерційного обліку електроенергії, сторони ДЧОРЕ, яка відповідає за підтримку системи забезпечення функціонування.

25. Відповідно до п.7.1 ДЧОРЕ ДП «Енергоринок» виконує функцію розпорядника системи розрахунків (РСР).

26. Згідно з п.7.2 ДЧОРЕ розпорядник системи розрахунків (РСР) має такі загальні обов`язки, зобов`язання та відповідає за: дотримання Правил ринку та Інструкції про порядок здійснення розрахунків (7.2.1); підготовка балансів та звітів відповідно до Інструкції про порядок нарахування та обліку витрат (7.2.3); ведення обліку та зберігання інформації, що може стати в нагоді Аудитору ринку або Раді (7.2.6).

27. Розпорядник системи розрахунків повинен забезпечити, щоб система забезпечення функціонування ринку відповідала правилам ринку (як частина зобов`язань ДПЕ). Розпорядник системи розрахунків зобов`язаний негайно сповіщати раду та НКРЕ про виявлені недоліки або помилки (п.7.3 ДЧОРЕ).

28. Відповідно до п. 10.2 ДЧОРЕ за кожну систему комерційного обліку несе відповідальність Оператор системи комерційного обліку, який виконує Інструкцію про порядок комерційного обліку. Підприємство, що веде комерційний облік, несе відповідальність за якість інформації з обліку. При цьому Розпорядник системи розрахунків має такі ж самі повноваження, що надають йому право доступу до такої інформації згідно з умовами цього Договору, і може розповсюджувати таку інформацію тільки в обсязі, встановленому Правилами ринку. Розпорядник системи розрахунків не несе відповідальності за неточність вимірювань.

29. Розпорядник системи розрахунків та Розпорядник коштів Оптового ринку електричної енергії несуть відповідальність за підтримку у належному технічному стані Апаратного та Програмного забезпечення, розробку та вживання заходів щодо своєчасного усунення всіх виявлених недоліків, а також надає, на запит Ради, обґрунтовані свідчення про наявність та форму цих заходів» (п.12.2 ДЧОРЕ).

30. У п.28.1 ДЧОРЕ передбачено, що на підставі і визнаючи інші розділи Договору, всі Сторони погоджуються, що суди України повинні мати виняткову юрисдикцію щодо врегулювання спорів, що можуть виникнути через або в зв`язку з цим Договором, і що, відповідно, всі позови, дії та судові розгляди, які виникають через або в зв`язку з цим Договором, можуть здійснюватися в зазначених вище судах.

31. Кожна Сторона повністю приймає, що вона не може уникати будь-яких судових розглядів в будь-якому суді згідно із зазначеним в цьому розділі, та погоджується, що рішення суду стосовно будь-якого судового розгляду, проведеного в судах України, є остаточним і обов`язковим для кожної Сторони» (п.28.2 ДЧОРЕ).

32. Згідно з п.6.2.1 Правил ОРЕ головний оператор Системи комерційного обліку Оптового ринку повинен зібрати дані вимірювань, перевірити їх достовірність, узагальнити дані вимірювань для Виробників, Постачальників, Операторів зовнішніх перетоків та Оператора магістральних та міждержавних електромереж.

33. З метою перевірки достовірності одержаних даних Головний оператор Системи комерційного обліку Оптового ринку має право перевірки вимірювального обладнання та систем обліку, що використовується Сторонами Договору при зборі даних вимірювань для обліку електричної енергії, що купується та продається на Оптовому ринку (п.6.3.2 Правил ОРЕ).

34. Відповідно до п.1.1 ІКО головний оператор Системи комерційного обліку Енергоринку (Головний оператор) - сторона, яка відповідає за функціонування Системи комерційного обліку Енергоринку, веде Реєстр Систем комерційного обліку та контролює порядок збору, обробки та видачі даних Системи комерційного обліку Енергоринку відповідно до Положення про Головного оператора комерційного обліку.

35. Основною метою використання Систем обліку електроенергії є отримання достовірної інформації про обсяг виробництва, відпуску, передачі, постачання та споживання електроенергії та потужності в Енергоринку (п.2.1 ІКО).

36. Згідно з п.2.4 ІКО кожний член Енергоринку повинен узгодити з Головним оператором і суміжними сторонами схеми та перелік точок комерційного обліку.

37. Загальна кількість відпущеної та отриманої електричної енергії за місяць між суміжними за територіальною ознакою сторонами Договору підтверджується двосторонніми актами та надаються зазначеним підприємствам в термін відповідно до вимог Інструкції про порядок здійснення розрахунків в Оптовому ринку електричної енергії» (п.2.14 ІКО)

38. Пунктом 9.4 ІКО передбачено, що відповідальність за вчасне зняття показань розрахункових лічильників та їх достовірність та надання інформації зацікавленим сторонам несе власник об`єкта.

39. Крім цього, відповідно до п.1.2 ІПР розрахунки - процес обробки Розпорядником системи розрахунків за допомогою відповідного програмного забезпечення даних, одержаних Розпорядником системи розрахунків відповідно до ІПР та Правил ринку; програмне забезпечення розрахунків платежів - програмний комплекс, який використовується Розпорядником системи розрахунків для розрахунків балансу електричної енергії та платежів у відповідності до Правил ринку; головний оператор комерційного обліку електроенергії (Головний оператор) - сторона, яка відповідає за функціонування системи комерційного обліку на Оптовому ринку, веде реєстр систем комерційного обліку та контролює порядок збору, обробки та видачі даних системи комерційного обліку Оптового ринку відповідно до положення про Головного оператора комерційного обліку;

40. Відповідно до п.2.1.3 ІПР сторони Договору несуть відповідальність за своєчасність, повноту та достовірність надання інформації РСР, яка визначається двостороннім договором між ДП "Енергоринок" та Сторонами Договору.

41. Згідно з п.п.2.1.4, 2.1.5 ІПР РСР несе відповідальність за дотримання встановлених ІПР процедур у процесі збору даних, яка визначається двостороннім договором між ДП "Енергоринок" та Сторонами Договору. При цьому РСР не несе відповідальності за достовірність результатів розрахунків, які отримані на підставі недостовірних даних Сторін Договору, якщо РСР діяв згідно з Правилами ринку та ІПР. При проведенні Розрахунків РСР використовує тільки ті дані, які надані Сторонами Договору. РСР не має права коригувати надані Сторонами Договору дані, крім випадків, що передбачені Договором та його додатками, або за письмовою згодою сторін.

42. У п.6.1.2 ІПР РСР повинен забезпечити конфіденційність та цілісність даних. РСР повинен здійснювати контроль за програмним забезпеченням РН і РП для забезпечення мінімального ризику від помилок.

43. Головний оператор здійснює верифікацію отриманих від Виробників електричної енергії, постачальників за регульованим тарифом та НЕК "Укренерго" погодинних даних з АСКОЕ та визначає уточнені погодинні обсяги сальдо перетоків між суміжними виробниками електричної енергії, постачальниками за регульованим тарифом та НЕК "Укренерго" відповідно до вимог додатка 3 до ІПР та до 14-00 надає їх виробникам електричної енергії, постачальникам за регульованим тарифом, НЕК "Укренерго" та РСР для щоденних розрахунків платежів; РСР на підставі даних, наданих НЕК "Укренерго" по регіонах згідно з підпунктом 2 пункту 12.6 розробляє фізичний баланс електричної енергії за розрахункову добу по Україні; РСР на підставі даних, наданих НЕК "Укренерго", складає баланс електричної енергії по Україні за 10 та 20 днів розрахункового місяця та порівнює з щоденними даними, які надавались РСР відповідно до підпунктів 1 - 3 пункту 12.6. В разі невідповідності зазначених даних РСР терміново інформує відповідні Сторони Договору (п.12.6 ІПР).

44. Відповідно до п.12.8 ІПР у разі виникнення спірних питань між Сторонами Договору щодо фактичних обсягів електроенергії по Виробниках електричної енергії та постачальниках за регульованим тарифом у межах одного регіону рішення про відображення фактичних обсягів електроенергії у фізичному балансі приймається НЕК "Укренерго", а спірних питань між суміжними регіонами по постачальниках за нерегульованим тарифом - РСР, про що повідомляється НКРЕКП. Вказане рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Договором.

45. Як встановлено судом апеляційної інстанції, за умовами Договору ДП "Енергоринок" (оптовий постачальник електричної енергії, відповідач у справі) зобов`язується продавати, а ПрАТ "Львівобленерго" (енергопостачальна компанія, позивач у справі) купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору (п. 2.1 Договору). Відповідно до п. 3.1 Договору сторони дотримуються умов Договору між членами Оптового ринку електричної енергії (ДЧОРЕ) і додатків до ДЧОРЕ, що є його невід`ємними частинами, та керуються його положеннями при виконанні цього Договору. Пунктом 3.2 Договору визначено, що відповідач продає, а позивач купує електричну енергію в точках поставки на межі балансової належності електричних мереж, що визначені в акті розмежування балансової належності електричних мереж і експлуатаційної відповідальності. «Право власності на електричну енергію, яка постачається за цим Договором, переходить від ДПЕ до ЕК в момент передачі електричної енергії в точках поставки». Згідно з п.4.2 Договору встановлено, що обсяги фактично отриманої електроенергії в точках поставка ЕК визначаються на підставі погодинних даних системи комерційного обліку, що встановлена в точках обліку, згідно з ІКО. Вся фактично отримана ЕК електроенергія, крім електричної енергії, купленої ПНТ у ДПЕ та електроенергії, виробленої електростанціями, що постачають електроенергію ЕК або споживачам на території здійснення ліцензованої діяльності ЕК, вважається купленою ЕК у ДПЕ. В разі змін в схемі обліку Сторони вносять відповідні зміни до додатків 1 та 5 до цього Договору. Відповідно до п. 4.6 Договору ЕК визначає та погоджує з суміжними суб`єктами ОРЕ дані системи комерційного обліку на 24-00 годину 10-го і 20-го числа розрахункового місяця та надає до ДПЕ через Західну енергосистему ДП НЕК «Укренерго» фізичний баланс електроенергії за 10 та 20 днів розрахункового місяця на території своєї ліцензованої діяльності. Інформація надається 12-го і 22-го числа розрахункового місяця факсограмою (копія - електронною поштою) за підписом керівника або його заступника та скріплена печаткою ЕК. Після закінчення розрахункового місяця ЕК надає ДПЕ до 12-00 години 3-го числа місяця, наступного за розрахунковим, через Західну енергосистему ДП НЕК «Укренерго» звітні дані по фізичному балансу електроенергії за місяць. ДПЕ надає ЕК електронною поштою 8 числа місяця, наступного за розрахунковим, акт купівлі-продажу електроенергії між ДПЕ та ЕК за формою, наведеною в додатку 2 до цього Договору (п.п.4.7, 4.8 Договору). Згідно з п.4.13 Договору документом, який підтверджує факт переходу права власності на електроенергію від ДПЕ до ЕК є підписаний з боку ДПЕ та ЕК та скріплений печатками акт купівлі-продажу електроенергії.

46. Судом апеляційної інстанції вірно встановлено, що з наведених норм договору вбачається, що право власності на електричну енергію, яка постачається за цим Договором, переходить від ДПЕ до ЕК в момент передачі електричної енергії в точках поставки (п.3.2). В той же час документом, який підтверджує факт переходу права власності на електроенергію від ДПЕ до ЕК, є підписаний ДПЕ і ЕК та скріплений печатками акт купівлі-продажу електроенергії (п.4.13 Договору).

47. Специфіка електричної енергії як майна (яке одномоментно виробляється, передається, споживається і зникає) та обставини справи спричиняють до певної правової колізії: право власності у спірних відносинах виникло (змінилось, припинилось) в момент фактичної передачі майна (в момент поставки - п.3.2 Договору), але правовстановлюючі документи внаслідок допущеної помилки належним чином оформлені не були.

48. Згідно статті 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

49. Відповідно до статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

50. Згідно пунктів 4-5 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: …зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

51. Системний аналіз статей 5, 14, 162 (частина 3 пункти 4-5) Господарського процесуального кодексу України дозволяє зробити висновок про те, що законодавець надав виключно особі право на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів та обмежив суд у повноваженнях щодо розгляду справи в межах визначеного особою предмету спору та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом відповідно до існуючих процесуальних норм. Надання суду права на ефективний судовий захист прав та інтересів особи згідно зі статтею 5 ГПК України обмежено тими способами захисту, які визначені законом або договором і відійти від цього суд може тільки з врахуванням заявленої позовної вимоги, якщо законом або договором не визначено способів захисту цивільних прав та інтересів, які були б ефективними.

52. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту цивільного права, перелік яких не є вичерпним. Позовні вимоги відповідають визначеним способам захисту: вимога про зменшення обсягів надходження електроенергії в мережі позивача - це відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України); вимога про збільшення обсягів віддачі з мереж позивача передбачена пунктом 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України - це визнання права - спосіб, який застосовується в разі невизнання чи оспорювання права або в разі відсутності документів, які засвідчують приналежність права.

53. Відповідно до частини 1 статті 6 («Право на справедливий суд») Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Європейська Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

54. Статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції («Захист власності») визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

55. Поняття власності, майна в практиці Європейського Суду має автономне значення, тобто може бути ширшим, ніж у національному законодавстві окремої держави. Поняття «майно» у ст. 1 Першого протоколу не обмежується власністю на фізичні речі, деякі інші права та інтереси, що складають активи, можуть розглядатися, як право власності (справа Беєлер проти Італії (2000). Це можуть бути акції компаній (пояснення Європейського суду у скаргах № 8588/79 т № 8589/79 Бреймлід і Мальстром проти Швеції), рішення арбітражного органу в зв`язку зі спором (Справа Грецькі нафтопереробні заводи «Стерн» проти Греції), законні розрахунки на те, що існує певне становище (Справа Компанії «Иайн Веллі девелопментс Лтд» проти Ірландії), господарські інтереси, пов`язані з управлінням бізнесом, а також управ ління клієнтурою (ділова репутація, нематеріальні активи тощо) (Справа Іатрідк проти Греції, Справа Ван Марле та інші проти Нідерландів), право на пенсію (Спра ва Мюллер проти Австрії), дозволи, ліцензії (справа Тре Тракторер Актієболаг проти Швеції (1989) тощо.

56. Термін «власність» поширюється на всі «безумовні права», які може довести особа, включаючи, зокрема, активи, що пов`язані з приватним правом (такі як пайові внески чи фінансові претензії, в основі яких лежить контракт або делікт), а також окремі економічні і соціальні виплати, пов`язані з публічним правом.

57. Пропонований позивачем спосіб захисту порушеного права (коригування облікових даних шляхом зменшення кількості отриманої і збільшення кількості відданої позивачем електричної енергії на величину помилково внесених даних) є правомірним з огляду на відсутність іншого, більш ефективного способу захисту, який би можна було застосувати до спірних правовідносин. Також, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що окрім наведеного раніше, внаслідок облікової помилки мала місце надмірна поставка, а не недопоставка - позивачеві зарахували отримання ним електричної енергії, яку в дійсності він не отримував. Крім цього, судом апеляційної інстанції встановлено, що перетоки мають місце між позивачем і третьою особою ПАТ «Укрзалізниця», між якими відсутні договірні відносини з цього приводу, а подібні помилки в разі згоди сторін за існуючою практикою вирішуються передбаченим в ОРЕ адміністративним методом.

58. З огляду на викладене, доводи скаржників (пункт 14.2 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими.

59. Доводи скаржників (пункт 14.3 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими з огляду на те, що згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Вказані доводи суперечать доводам скаржників викладеним в заявах про зупинення виконання постанови Західного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 у справі № 914/1329/18 до закінчення її перегляду в касаційному порядку, в задоволенні яких відмовлено ухвалами Верховного Суду від 27.05.2019 та 11.06.2019. Окрім того, вказані доводи касаційних скарг є взаємовиключними із доводами викладеними ними в заявах про зупинення виконання постанови оскаржуваної постанови.

60. Доводи скаржників (пункт 14.6 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.

60.1 Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

60.2 Згідно частини 5 статті 267 Цивільного кодексу України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

60.3 Судом апеляційної інстанції вірно встановлено, що помилка, наслідком якої став невірний облік електричної енергії, виникла при укладенні в 2011 технічних додатків до договору №3949/02 від 21.03.2007 між ДП «Енергоринок» і ПрАТ «Львівобленерго». Так, у додатку №1 «Перелік місць встановлення приладів та систем розрахункового обліку» напрямок передачі електричної енергії у ТП-1137 був вказаний як передача від залізниці до обленерго. У додатку №5 «Схема розташування приладів розрахункового обліку» у спірному приладі обліку графічно стрілкою вказано напрямок передачі від залізниці до обленерго.

60.4 Також судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач посилається, що вказані додатки були підписані уповноваженими представниками ДП «Енергоринок», ДП «НЕК «Укренерго», ПАТ «Укрзалізниця», ПрАТ «Львівобленерго». При цьому, помилка не могла бути виявлена стандартними методами під час технічної перевірки чи технічного огляду. Прилад обліку мав всі необхідні пломби, був справний, не мав пошкоджень, вів облік електричної енергії, жодна з внутрішніх електронних систем не показувала помилки. В осіб, які здійснювали перевірку й огляд, не могло виникати сумнівів у правильності роботи приладу обліку, оскільки прилад обліку працював правильно. Протилежне учасниками справи не доведено. Помилка обліку виникала при застосуванні помилкових даних з додатків до договору. Спірна підстанція і спірний засіб обліку перебуває на балансі і у власності третьої особи ПАТ «Укрзалізниця», тому доступ до неї працівників позивача, аналіз перетоків (тим більше в цілому по вузлу обліку) чи інші дії позивача є істотно обмеженими. На табло індикації приладу обліку можна побачити напрямок перетікання, проте для з`ясування дійсного напрямку перетоку необхідно провести аналіз підключення (полярності) приладу обліку до мережі та співставити з інформацією в документації на лічильник, що в процедурі технічного огляду не передбачено. При цьому, помилка була виявлена зовсім іншим шляхом - під час аналізу понаднормативних втрат і виявлення крадіжок електричної енергії. Працівники ЛМЕМ, здійснюючи послідовний аналіз усіх мереж м. Львова, виявляли технологічні порушення чи несправності та ліквідовували їх, знаходили крадіжки електричної енергії та складали відповідні документи. В процесі цієї роботи й було виявлено втрати електричної енергії в мережах ТП-779 - ТП-1137, які значно перевищували допустимі норми. Подальший аналіз і виїзд на місце дозволили виявити невідповідність договірних величин фактичним даним.

60.5 Судом апеляційної інстанції встановлено, що після виявлення і фіксації помилки позивач вживав дії з позасудового вирішення спору відповідно до нормативних документів, які регламентують діяльність Оптового ринку електроенергії України, а після вичерпання позасудових засобів, які не призвели до вирішення ситуації, що склалася, подав позов до суду.

60.6 З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовна давність позивачем не пропущена, оскільки, останній дізнався (і міг дізнатись) про порушення свого права лише при виявленні і фіксації помилки напрямку передачі електроенергії 16.08.2017.

61. Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

62. Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

63. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

64. Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

65. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

66. Згідно частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

67. Згідно з вимогами частини 2 статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

68. За приписами частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

69. Статтею 1213 Цивільного кодексу України передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

70. Стаття 8 Цивільного кодексу України визначає, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

71. Згідно частини 10 статті 11 Господарського процесуального кодексу України якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

72. Відповідно до частини 11 статті 11 Господарського процесуального кодексу України забороняється відмова у правосудді з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

73. З огляду на викладене, доводи скаржників (пункт 14.7 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими.

74. Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, що мають значення для справи.

75. Статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України надають визначення належності, допустимості, достовірності і достатності доказів.

76. Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

77. З огляду на імперативні приписи статті 300 Господарського процесуального кодексу України Верховний Суд не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходив суд при вирішенні спору, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.

78. При цьому, доводи, викладені у касаційних скаргах (пункти 14.1, 14.4, 14.5 постанови), зводяться до незгоди із встановленими судом апеляційної інстанції обставинами справи та наданою оцінкою доказів, наявних у матеріалах справи, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

79. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

80. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Росії") щодо реалізації права на справедливий суд (пункту 1 статті 6 Конвенції): "одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру".

81. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

82. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду апеляційної інстанції.

83. Відповідно статті 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

84. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

85. Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону відповідає.

86. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

87. Вказані вимоги судом апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваної постанови були дотримані.

88. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційних скарг покладається на скаржників.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційні скарги Акціонерного товариства "Укрзалізниця" та Державного підприємства "Енергоринок" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 у справі № 914/1329/18 залишити без задоволення.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 у справі № 914/1329/18 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Білоус

Судді С. В. Жуков

Н. Г. Ткаченко