ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2019 р. Справа №909/953/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді О.В. Зварич

суддів О.П. Дубник

О.С. Скрипчук,

секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Станіславська теплоенергетична компанія (надалі ТзОВ Станіславська теплоенергетична компанія) б/н від 28.03.2019р. (вх. № 01-05/1236/19 від 01.04.2019р.), Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі АТ НАК Нафтогаз України) за № 14/4-1075В від 08.04.2019р. (вх. №01-05/1418/19 від 16.04.2019р.)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 26.02.2019р. (суддя О.В. Малєєва; повний текст рішення складено 11.03.2019р.)

та апеляційну скаргу АТ НАК Нафтогаз України за №14/4-1076В від 08.04.2019р. (вх.№01-05/1418/19 від 16.04.2019р.)

на додаткове рішення господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2019р. (суддя О.В. Малєєва; повний текст додаткового рішення складено 12.03.2019р.)

у справі № 909/953/18

за позовом: ТзОВ Станіславська теплоенергетична компанія

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі ПАТ НАК Нафтогаз України)

до відповідача-2: Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (надалі АТ УКРТРАНСГАЗ)

до відповідача-3: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» (надалі АТ Івано- Франківськгаз)

про:

- визнання права позивача на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах, встановлених договорами, які укладені із ПАТ НАК Нафтогаз України щодо кожного місяця такого споживання;

- визнання протиправною відмови ПАТ НАК Нафтогаз України у видачі номінацій позивачу на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах, встановлених відповідними договорами;

- визнання протиправною відмови ПАТ НАК Нафтогаз України у підписанні актів приймання-передачі природного газу для виробництва теплової енергії позивача за жовтень 2016р. та березень 2017р., відповідно до умов укладених договорів;

- визнання правомірним (санкціонованим) відбір (використання, споживання) природного газу позивачем у жовтні 2016р. та березні 2017р. для виробництва теплової енергії на підставі укладених договорів;

- визнання протиправними дій АТ УКРТРАНСГАЗ щодо включення обсягів природного газу використаного позивачем у жовтні 2016р. та березні 2017р. для виробництва теплової енергії, в межах укладених між позивачем та ПАТ НАК Нафтогаз України договорів, до складу негативних місячних небалансів, які виникли в жовтні 2016р. та березні 2017р.;

- визнання протиправними дій ПАТ Івано- Франківськгаз щодо направлення позивачу повідомлень про припинення газопостачання у жовтні 2016р. та березні 2017р.

за участю:

від позивача: Вацовська М.М. адвокат (довіреність № 59 від 15.05.2019р.);

від відповідача-1: Конопліцький І.В. адвокат (довіреність № 14-181 від 13.05.2019р.);

від відповідача-2: Хуснутдінова Н.В. адвокат (довіреність № 1-336 від 29.12.2018р.);

від відповідача-3: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

29.10.2018р. ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача-1 - ПАТ «НАК «Нафтогаз України», до відповідача-2 - АТ «УКРТРАНСГАЗ» та до відповідача-3 АТ «Івано-Франківськгаз» про : - визнання права позивача на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах, встановлених договорами, які укладені із ПАТ НАК Нафтогаз України щодо кожного місяця такого споживання; - визнання протиправною відмови ПАТ НАК Нафтогаз України у видачі номінацій позивачу на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах, встановлених відповідними договорами; - визнання протиправною відмови ПАТ НАК Нафтогаз України у підписанні актів приймання-передачі природного газу для виробництва теплової енергії позивача за жовтень 2016р. та березень 2017р., відповідно до умов укладених договорів; - визнання правомірним (санкціонованим) відбір (використання, споживання) природного газу позивачем у жовтні 2016р. та березні 2017р. для виробництва теплової енергії на підставі укладених договорів; - визнання протиправними дій АТ УКРТРАНСГАЗ щодо включення обсягів природного газу використаного позивачем у жовтні 2016р. та березні 2017р. для виробництва теплової енергії, в межах укладених між позивачем та ПАТ НАК Нафтогаз України договорів, до складу негативних місячних небалансів, які виникли в жовтні 2016р. та березні 2017р.; - визнання протиправними дій ПАТ Івано- Франківськгаз щодо направлення позивачу повідомлень про припинення газопостачання у жовтні 2016р. та березні 2017р.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 26.02.2019р. у справі №909/953/18 (суддя О.В. Малєєва) частково задоволено позовні вимоги. Визнано право ТзОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах, встановлених у п. 2.1 договору від 27.10.2016р. №5254/1617-БО-15, п. 2.1 договору від 10.10.2016р. №5172/1617-ТЕ-15, які укладені із НАК "Нафтогаз України", щодо споживання газу в жовтні 2016 року та березні 2017 року. Відмовлено у задоволенні цих позовних вимог щодо інших періодів споживання газу. Відмовлено в задоволенні позовних вимог ТзОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" до ПАТ "Національна акціонерна компанія" про визнання протиправною відмови НАК "Нафтогаз України" у видачі номінацій позивачу на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах, встановлених у п. 2.1 договору від 27.10.2016р. № 5254/1617-БО-15, п.2.1 договору від 10.10.2016р. № 5172/1617-ТЕ-15, які укладені із НАК "Нафтогаз України", визнання протиправною відмови НАК "Нафтогаз України" у підписанні актів приймання-передачі природного газу для виробництва теплової енергії ТзОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" за жовтень 2016 року та березень 2017 року, відповідно до умов укладених договорів від 27.10.2016р. № 5254/1617-БО-15, п. 2.1 договору від 10.10.2016р. № 5172/1617-ТЕ-15, визнання правомірним (санкціонованим) відбір (використання, споживання) природного газу позивачем у жовтні 2016 року та березні 2017 року для виробництва теплової енергії на підставі укладених договорів. Відмовлено в задоволенні позовних вимог ТзОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" до АТ "УКРТРАНСГАЗ" про визнання протиправними дій АТ "УКРТРАНСГАЗ" щодо включення обсягів природного газу використаного позивачем у жовтні 2016 року та березні 2017 року для виробництва теплової енергії, в межах укладених між позивачем та НАК "Нафтогаз України" договорів від 27.10.2016р. № 5254/1617-БО-15, від 10.10.2016р. № 5172/1617-ТЕ-15, до складу негативних місячних небалансів, які виникли в жовтні 2016 року та березні 2017 року. Відмовлено в задоволенні позовних вимог ТзОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" про визнання протиправними дій ПАТ "ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ" щодо направлення позивачу повідомлень про припинення газопостачання у жовтні 2016 року та березні 2017 року (т. 5, а.с. 119-130).

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" постановою КМУ від 01.10.2015р. № 758 було затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період). Ця постанова набрала чинності з 01.10. 2015р. та діяла до 01.04.2017р. В п/п 4 п. 3 Положення вказано на обов`язок НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15-17 цього Положення. Крім того, КМУ було видано розпорядження від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року". На підставі вказаного розпорядження, яке є обов`язковим до виконання, на НАК "Нафтогаз України" покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям ще на початку опалювального сезону. Отже, суд дійшов висновку, що у відповідача-1 був обов`язок видати позивачу номінації в жовтні 2016 року та в березні 2017 року. Цей обов`язок обумовлений тим, що позивач уклав з відповідачем-1 відповідні договори про постачання природного газу і надав графік погашення заборгованості. Також суд встановив те, що відповідно до ч. 1 ст. 173 ГПК України обов`язку відповідача-1 надати позивачу номінації в жовтні 2016 року та березні 2017 року кореспондується право позивача на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах, встановлених у п. 2.1 договорів постачання щодо споживання природного газу в жовтні 2016 року та березні 2017 року. Оскільки позов подається на захист порушених прав, а права позивача були порушені в жовтні 2016 року та березні 2017 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо вказаних періодів підлягають задоволенню.

Разом з тим, місцевий господарський суд вказав, що такі способи захисту прав, як визнання протиправними відмови у видачі номінацій та у підписанні актів приймання-передачі, не передбачені законом або договором. Така вимога не призводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення. Також суд зазначив, що за умови відсутності номінацій у спірні періоди не може бути задоволена вимога про визнання правомірним (санкціонованим) відбору (використання, споживання) природного газу позивачем у жовтні 2016 року та березні 2017 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до відповідача-2 та відповідача-3, суд виходив з того, що вимоги до них є похідними від вимог до відповідача-1. При їх розгляді суд встановив, що відбір позивачем природного газу у жовтні 2016 року та березні 2017 року був несанкціонованим. А тому дії відповідача-2 відповідали вимогам пп. 2 п. 7 гл. 3 розділу XIV Кодексу ГТС , а відповідача-3 - вимогам п/п 2 п. 1 гл. 7 розділу УІ Кодексу ГРМ і не призвели до порушення прав позивача. Строки надання відповідачем-2 послуг з балансування не впливають на правові підстави отримання позивачем природного газу у спірні періоди. Не визначають джерело постачання природного газу і акти наданих послуг з його транспортування.

Додатковим рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2019р. у даній справі стягнуто з ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь ТзОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" 14262,00 грн. судових витрат, з яких 1762,00 грн. судового збору та 12500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (т. 5, а.с. 167-169).

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 26.02.2019р. у справі №909/953/18, в якій просить скасувати зазначене судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про: - визнання протиправною відмови ПАТ НАК Нафтогаз України у видачі номінацій позивачу на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах, встановлених у п. 2.1 договорів № 5254/1617-БО-15 від 27.10.2016р. та №5172/1617-ТЕ-15 від 10.10.2016р.; - визнання протиправною відмови у підписанні актів приймання-передачі природного газу для виробництва теплової енергії позивача за жовтень 2016 року та березень 2017 року, відповідно до умов укладених договорів; - визнання правомірним (санкціонованим) відбір (використання, споживання) природного газу позивачем у жовтні 2016р. та березні 2017р. для виробництва теплової енергії на підставі укладених договорів; - визнання протиправними дій АТ УКРТРАНСГАЗ щодо включення обсягів природного газу використаного позивачем у жовтні 2016р. та березні 2017р. для виробництва теплової енергії, в межах укладених між позивачем та ПАТ НАК Нафтогаз України договорів, до складу негативних місячних небалансів, які виникли в жовтні 2016 року та березні 2017 року; - визнання протиправними дій ПАТ Івано- Франківськгаз щодо направлення позивачу повідомлень про припинення газопостачання у жовтні 2016 року та березні 2017 року. Ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в цій частині позовних вимог. Скаржник вважає рішення суду першої інстанції в цій частині ухваленим з неповним з`ясуванням всіх обставин даної справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник вважає хибним висновок суду першої інстанції про те, що позивач міг захистити своє право шляхом подання позову про відшкодування збитків, оскільки відповідач-3, як оператор ГРМ має право на виставлення вимоги позивачу щодо компенсації вартості послуги з балансування по обсягах природного газу за жовтень 2016 року та березень 2017 року із застосуванням коефіцієнту 2, що призведе до збільшення вартості використаних (спожитих) обсягів природного газу позивачем за вказані періоди для виробництва теплової енергії фактично у два рази. Проте, відповідач-3 вимоги позивачу про відшкодування вартості послуги з балансування природного газу за жовтень 2016 року та березень 2017 року не виставляв. Отже, підстави для звернення позивача до суду із позовними вимогами про відшкодування шкоди у спірних відносинах відсутні. Звертає увагу, що матеріалами справи підтверджуються обставини щодо належного виконання позивачем договірних умов в частині належного подання та направлення на адресу відповідача-1 актів приймання-передачі природного газу за вказані періоди опалювального сезону, які зі сторони відповідача-1 залишаються не підписаними. А отже, така протиправна відмова у підписанні актів приймання-передачі природного газу спожитого позивачем у жовтні 2016 року та березні 2017 року є наслідком порушення права позивача на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах встановлених у договорах № 5254/1617-БО-15 від 27.10.2016р. та № 5172/1617-ТЕ-15 від 10.10.2016р., які укладені із відповідачем-1. Судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не прийнято до уваги, що відмова відповідача-1 у видачі номінацій позивачу на жовтень 2016 року та березень 2017 року та підписанні актів приймання-передачі природного газу, протиправність дій відповідача-2 у включенні спожитих позивачем обсягів природного газу до складу послуги з балансування порушують такі права позивача, як здійснення бухгалтерського обліку господарських операцій з купівлі-природного газу, перешкоджання у здійсненні розрахунків податкових зобов`язань перед державним бюджетом, що в свою чергу порушує майнові права позивача. Крім того, в умовах визнання судом першої інстанції права позивача на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах встановлених договорами, які укладені із відповідачем-1 щодо споживання газу в жовтні 2016 року та березні 2017 року, не узгоджується позиція суду щодо встановлення не санкціонованості відбору природного газу позивачем у зазначені періоди та відмови позивачу у задоволенні позовних вимог до відповідача-2 та відповідача-3 (похідних позовних вимог).

В свою чергу, АТ «НАК «Нафтогаз України» подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 26.02.2019р. у справі №909/953/18, в якій просить скасувати зазначене судове рішення в частині задоволення позовних вимог, якою визнано право ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах, встановлених у п.2.1 договору від 27.10.2016р. №5254/1617-БО-15, п.2.1 договору від 10.10.2016р. №5172/1617-ТЕ-15, які укладені із НАК "Нафтогаз України", щодо споживання газу в жовтні 2016 року та березні 2017 року. Прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Скаржник вважає рішення суду першої інстанції в цій частині прийнятим при неповному з`ясуванні всіх обставин даної справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відсутність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача на законодавчому рівні виключає можливість здійснення, як поставки природного газу такому споживачу, так й розподілу природного газу оператором ГРМ, навіть за наявності укладеного договору поставки природного газу. Стверджує, що у зв`язку з наявною заборгованістю за спожитий у минулі періоди природний газ, низьким рівнем розрахунків АТ «НАК «Нафтогаз України» не мало правових підстав підтверджувати споживачу планові обсяги природного газу на жовтень 2016 року та березень 2017 року та відповідно не здійснювало постачання природного газу позивачу у вказані періоди. Скаржник вказує, що оператор ГРМ за відсутності правових підстав, в жовтні 2016 року та березні 2017 року здійснив розподіл позивачу природного газу, що не був власністю АТ «НАК «Нафтогаз України». Таким чином, в жовтні 2016 року та березні 2017 року позивач несанкціоновано відбирав природний газ з газотранспортної системи. Скаржник вважає безпідставними твердження позивача, що ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» має право закуповувати природний газ виключно у АТ «НАК «Нафтогаз України», оскільки діючим законодавством України не обмежено право позивача в одному періоді мати декількох постачальників природного газу. Навпаки. законодавством закріплено принцип вільного вибору постачальника природного газу та вільної добросовісної конкуренції, а також укласти договір постачання природного газу з будь-яким постачальником. Скаржник звертає увагу на те, що єдиним первинним документом, який може підтвердити факт здійснення господарської операції отримання природного газу позивачем від відповідача-1 в жовтні 2016 року та березні 2107 року може бути акт приймання-передачі природного газу, який має бути складений між позивачем та відповідачем-1. Разом з тим, такі акти між сторонами не складались, в матеріалах справи відсутні. Крім того, скаржник вважає, що заявлені позовні вимоги не тільки суперечать встановленим діючим законодавством способам захисту цивільних прав, а також втручанням у господарську діяльність суб`єкта господарювання, що, як наслідок призводить до порушення його вільного волевиявлення.

Крім того, АТ «НАК «Нафтогаз України» подало апеляційну скаргу на додаткове рішення господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2019р. у справі №909/953/18, в якій просить скасувати зазначене судове рішення. Вважає оскаржуване судове рішення прийнятим при неповному з`ясуванні всіх обставин даної справи, невідповідністю висновків викладених у рішенні, обставинам справи, а також з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема зазначає, що під час прийняття додаткового рішення судом не взято до уваги, що в рамках справи № 909/953/18 заявлено шість позовних вимог до трьох відповідачів, при цьому тільки одна вимога була частково задоволена рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 26.02.2019р. На думку скаржника, позивач не довів жодним чином необхідність понесених ним витрат.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

АТ «НАК «Нафтогаз України» у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, подану ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія», заперечує проти доводів скаржника, вважає її безпідставною, а оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог вважає законним і обґрунтованим, постановленим за результатами всебічного та повного дослідження обставин та матеріалів справи. При цьому, доводи відзиву на апеляційну скаргу є аналогічними доводам, наведеним у поданій АТ «НАК «Нафтогаз України» апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» залишити без задоволення, рішення господарського суду Івано-Фракнівської області від 26.02.2019р. у справі № 909/953/18 в частині відмови у задоволенні позовних вимог залишити без змін.

ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, подану АТ «НАК «Нафтогаз України», не погоджується із позицією відповідача-1 щодо незаконності ухваленого оскаржуваного рішення в частині задоволених позовних вимог. Стверджує, що на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016р. №742-р «Про деякі питання опалювального сезону 2016/2017 років», яке є обов`язковим для відповідача-1, передбачено обов`язок АТ «НАК «Нафтогаз України» видавати номінації теплогенеруючим та теплопостачальним організаціям. Отже, у відповідача-1 був обов`язок видавати номінації в жовтні 2016 року та березні 2017 року, який обумовлений укладенням договорів із позивачем та поданням позивачем графіку погашення заборгованості. Звертає увагу суду, що відсутність підписаних актів між позивачем та відповідачем-1 на виконання п. 3.4 та п. 3.5 договору № 5172/1617-ТЕ-15 від 10.10.2016р. та договору № 5254/1617-БО-15 від 27.10.2016р. є наслідком протиправної відмови відповідача-1 у видачі номінацій на спірні періоди та недотримання відповідачем-1 вимог чинного законодавства. Просить апеляційну скаргу АТ «НАК «Нафтогаз України» залишити без задоволення, рішення господарського суду Івано-Фракнівської області від 26.02.2019р. у справі № 909/953/18 в частині визнання права ТзОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах, встановлених у п. 2.1 договору від 27.10.2016р. №5254/1617-БО-15, п.2.1 договору від 10.10.2016р. №5172/1617-ТЕ-15, які укладені із НАК "Нафтогаз України", щодо споживання газу в жовтні 2016 року та березні 2017 року залишити без змін.

Відповідач-2 у письмовому відзиві на апеляційну скаргу подану ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» не погоджується з доводами, наведеними скаржником, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - прийнятим при повному з`ясуванні усіх обставин справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства. Зокрема зазначає, що відповідач-2 при здійсненні алокації обсягів природного газу відібраних відповідачем-3, як замовником послуг транспортування з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до газорозподільної системи відповідача-3, керувався інформацією про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем, об`єкти якого підключені до газорозподільчої системи відповідача-3, наданої останнім, як оператором ГТС у порядку, визначеному положеннями Кодексу ГРС. При опрацюванні алокацій (звітів) відповідача-3 були виявлені випадки недостовірних даних, передбачених Кодексом ГТС, в частині безпідставного відображення таких даних «НАК «Нафтогаз України», як постачальника природного газу для ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» у жовтні 2016 року. При цьому, «НАК «Нафтогаз України» не постачав будь-яких обсягів природного газу для позивача у жовтні 2016 року та не замовляв таких обсягів до транспортування для вказаного споживача, про що свідчить неподання відповідачем-1, як замовником послуг транспортування номінацій/реномінацій на транспортування природного газу для вищезазначеного підприємства у жовтні 2016 року. Таким чином, враховуючи, що у жовтні 2016 року був несанкціонований відбір природного газу споживачем - ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія», такий обсяг газу законно та обґрунтовано було віднесено на оператора газорозподільної системи відповідача-3, а не відповідача-1. Просить апеляційну скаргу ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» залишити без задоволення, а рішення господарського суду Івано-Фракнівської області від 26.02.2019р. у справі № 909/953/18 залишити без змін.

Відповідач-3 у письмовому відзиві на апеляційну скаргу подану ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» заперечує проти доводів скаржника, вважає її безпідставною. Зазначає, що споживання природного газу з газорозподільної системи можливе при виконанні певних умов, однією з яких є наявність підтверджених у споживача планових обсягів (номінацій) природного газу на відповідний розрахунковий період, яким є календарний місяць. Відсутність підтверджених у споживача (його постачальником) планових обсягів (номінацій) природного газу на відповідний розрахунковий період, яким є календарний місяць, дає відповідачу-3 правові підстави для здійснення примусових заходів з припинення (обмеження) розподілу природного газу до котельні позивача. Отже, питання щодо обсягів постачання природного газу, ненадання номінацій, виникнення небалансів газу, які є частиною предмету даного спору, повинні урегульовуватися між позивачем та відповідачем-1, а не з відповідачем-3, який є газорозподільною організацією. Таким чином, відповідач-3 вважає позовну заяву в частині визнання протиправності дій відповідача-3 щодо направлення позивачу повідомлень про припинення газопостачання у жовтні 2016 року та березні 2017 року безпідставною, оскільки у разі відсутності у позивача підтверджених відповідачем-1 планових обсягів (номінацій) природного газу на відповідний розрахунковий період, яким є календарний місяць.

ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» у письмовому відзиві на апеляційну скаргу подану АТ «НАК «Нафтогаз України» на додаткове рішення господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2019р. у справі № 909/953/18 заперечує проти доводів скаржника, вважає її безпідставною, а оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції вважає прийнятим з дотриманням вимог процесуального та матеріального законодавства. Зазначає, що позовні вимоги в даній господарській справі пов`язані між собою підставою виникнення, а саме невиконання відповідачем-1 розпорядження Кабінету Міністрів України №742-р від 05.10.2016р. «Про деякі питання опалювального сезону 2016/2107 року», яке спричинило виникнення в позивача умов для несанкціонованого відбору природного газу для виробництва теплової енергії у жовтні 2016 року та листопаді 2017 року. Отже, позовні вимоги до відповідача-2 та відповідача-3 за своєю правовою природою є похідними. Таким чином, в умовах задоволення однієї позовної вимоги проти відповідача-1, яка за своєю правовою природою є основною, та з дотриманням принципу розподілу судових витрат, закріплених положеннями ст. 129 ГПК України, місцевий господарський суд правомірно поклав понесені позивачем судові витрати (витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу) на відповідача-1. Разом з тим, на виконання ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України відповідач-1 не клопотав перед судом про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката. Просить апеляційну скаргу АТ «НАК «Нафтогаз України» залишити без задоволення, а додаткове рішення господарського суду Івано-Фракнівської області від 12.03.2019р. у справі № 909/953/18 залишити без змін.

Відповідач-2 та відповідач-3 не надали письмових відзивів на апеляційну скаргу подану АТ «НАК «Нафтогаз України» на додаткове рішення господарського суду Івано-Фракнівської області від 12.03.2019р. у даній справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, наведені у своїй апеляційній скарзі. Проти доводів, наведених відповідачем-1 у поданій апеляційній скарзі, заперечив.

Представник відповідача-1 підтримав доводи, наведені у своїй апеляційній скарзі. Проти доводів, наведених позивачем у поданій апеляційній скарзі, заперечив.

Представник відповідача-2 підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі «НАК «Нафтогаз України», та заперечив проти доводів апеляційної скарги позивача.

Відповідач-3 не забезпечив явки в судове засідання уповноваженого представника. Згідно повідомлення про оголошення в судовому засіданні яке відбулось 08.07.2019р. перерви до 11.07.2019р. 0 11год. 00 хв. обізнаний з датою, часом і місцем розгляду справи під розписку.

Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання представників сторін. Отже, в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто при відсутності уповноваженого представника відповідача-3.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

На підставі ліцензій з виробництва теплової енергії (номер і дата прийняття рішення № 235 від 22.06.2012р. (переоформлено рішенням № 2251 від 01.09.2015р.); з транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) мережами (номер і дата прийняття рішення № 235 від 22.06.2012 (переоформлено рішенням від 01.09.2015 № 2251) та з постачання теплової енергії (номер і дата прийняття рішення № 235 від 22.06.2012 (переоформлено рішенням від 01.09.2015 №2251) позивач провадить господарську діяльність у сфері теплопостачання на базі газової котельні, що знаходиться за адресою: м.Івано:Франківськ, вул. Індустріальна, 34, яка обладнана газовими котлами: - ПТВМ-ЗОМ-4, станційний № 4, заводський № 1887, реєстраційний № 1662 (витяг із технічного паспорту і режимна карта роботи котла; - ПТВМ-ЗОМ-4, станційний № 5, заводський № 2038, реєстраційний № 1661 (витяг із технічного паспорту і режимна карта роботи котла; - ПТВМ-ЗОМ-4, станційний № 6, заводський № 2522, реєстраційний № і 1664 (витяг із технічного паспорту і режимна карта роботи котла; - ПТВМ-ЗОМ-4, станційний № 7, заводський № 2533, реєстраційний № і 1665 (витяг із технічного паспорту і режимна карта роботи котла (т. 1, а.с. 50-65).

Відповідно до режимних карт роботи, зазначені котли можуть використовувати як паливо виключно природний газ. В опалювальний сезон позивач технологічно позбавлений можливості виробляти теплову енергію з інших (альтернативних) джерел енергії, окрім як із природного газу. Обсяг споживання природного газу котельнею не може бути понижений нижче технологічного мінімуму споживання.

Згідно інформації щодо кількості споживачів ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» до мереж опалення котельні позивача підключено: 188 житлових будинків (7403 квартири), 46 об`єктів соціальної інфраструктури (10 закладів охорони здоров`я, 8 шкіл, 8 дошкільних навчальних закладів, 5 інших навчальних закладів, 5 вищих навчальних закладів, 10 закладів культури), 116 інших закладів промислового та підприємницького призначення (т. 1, а.с. 66).

ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» включене до зведеного реєстру суб`єктів природних монополій АМК України.

Як видно з матеріалів справи, (Постачальником) природного газу для виробництва теплової енергії позивачем протягом опалювального сезону 2016/2017року був відповідач-1. Позивач (Споживач) купував природний газ для виробництва теплової енергії у відповідача-1 (Постачальнка) на підставі таких договорів: договір №5254/1617-БО-15 від 27.10.2016р. для постачання природного газу виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та договір № 5172/1617-ТЕ-15 від 10.10.2016р. для постачання природного газу для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (т. 1, а.с. 72-80, 85-93). Умови цих договорів є аналогічними.

Пунктами 2.1 договорів постачання визначено планові обсяги постачання природного газу на опалювальний сезон 2016/2017 року. Зокрема, по договору постачання № 5254/1617-БО-15 плановий обсяг природного газу на жовтень 2016 року становить 445 тис. куб. метрів, на березень 2017 року -1180 тис. куб. метрів; по договору постачання № 5172/1617-ТЕ-15 - на жовтень 2016 року - 1298 тис. куб. метрів, на березень 2017 року - 3003 тис. куб. метрів.

Розподіл (транспортування) природного газу за цим договором здійснює оператор газорозподільних мереж (газотранспортної системи), а саме - ПАТ "Івано-Франківськгаз", з яким споживач уклав відповідні договори (п. 2.6 договорів).

Згідно із п. 3.2 договорів постачання Споживач подає Постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки Споживачем Постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними у пункті 2.1 укладених договорів, на відповідний місяць.

Обсяги постачання підтверджуються Постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку.

Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє Споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену Споживачем у розділі 13 цього договору.

Пунктами 3.1 договорів сторони зокрема передбачили, що право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі.

Відповідно до пунктів 3.4 договорів приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі.

За умовами пунктів 3.5, 3.6 договорів постачання Споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, Постачальнику: завірену копію акта про падання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між Споживачем та оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи). Разом з копією акта Споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з цим договором); - підписані та скріплені печаткою Споживача два примірники акта приймання-передачі природногогазу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість. Постачальник не пізніше десятого числа місяця, наступного за місцем постачання природного газу, повертає Споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання Постачальником акта приймання-передачі природного газу Постачальник письмово повідомляє Споживача про причини такого не підписання акта.

Пунктами 7.4 договорів сторони зокрема погодили, що Постачальник зобов`язаний виконувати умови цього договору, забезпечувати постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договору.

Чинність договорів - з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до повного здійснення (п. 12.1 договорів постачання).

Слід зазначити, що 01.10.2016р. між ПАТ «Укртрансгаз» (змінено назву на АТ «УКРТРАНСГАЗ») (Газотранспортне підприємство) та ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» (Замовник) укладено договір № про транспортування природного газу магістральними трубопроводами, як з оператором газотранспортної системи (т. 1, а.с. 95-96).

Крім того, позивач 12.01.2016р. уклав з відповідачем-3, як оператором газорозподільної системи, договір розподілу природного газу шляхом підписання Заяви-приєднання №094212417 КАТ 016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (т. 1, а.с. 98).

В процесі забезпечення позивача, як виробника теплової енергії, природним газом задіяна магістральна газова мережа (послуга з транспортування природного газу, яка надається відповідачем-2) та розподільча газова мережа (послуга з розподілу природного газу, яка надається відповідачем-3).

На постачання природного газу в планових обсягах в жовтні 2016 року позивач подав відповідачі-1 заявку №07/2652 від 22.09.2016р. (т. 1, а.с. 101).

Супровідним листом від 31.10.2016р. вих. №13/3207 позивач направив відповідачу-1 графік погашення заборгованості. Графік погашення заборгованості позивача за укладеними з відповідачем-1 договорами передбачає погашення заборгованості станом на 01.10.2016р. на загальну суму 52647386,75 грн. рівними щомісячними платежами з листопада 2016 року по грудень 2020 року (т. 1, а.с. 103, 104).

Відповідач-1 листом №26-7864/1.8-16 від 14.11.2016р. повідомив позивача про виділення йому номінацій щодо обсягів природного газу на жовтень та листопад поточного року з урахування подання ним графіку погашення заборгованості та забезпечення його виконання (т. 1, а.с. 105-106).

Разом з тим, листом № 26-8354/1.2.-16 від 22.11.2016р. відповідач-1 повернув позивачу без підписання акти приймання-передачі природного газу за жовтень 2016 року з вказівкою на заборгованість позивача за спожитий у минулі періоди природний газ, низький рівень розрахунків за всіма укладеними договорами, який становить нижче 90 відсотків, відсутність у жовтні 2016 року графіку погашення заборгованості, а також відсутність підтвердження планового обсягу в номінації на жовтень 2016 року. В цьому листі відповідач-1 вказав на те, що він не здійснював постачання природного газу позивачу у вказаний період (т. 1, а.с. 107-108.

Позивач повторно направляв відповідачу-1 акти приймання-передачі природного газу за жовтень 2016 року та березень 2017 року, які АТ «НАК «Нафтогаз України» повернув без підписання (т.1, а.с. 134-135).

Листом №26-2069/1.2-17 від 01.03.2017р. відповідач-1 повідомив позивача про те, що йому не виділяються номінації на березень 2017 року з огляду на невиконання вимог п.17 Положення (т. 1, а.с. 109-110).

Отже, відповідач-1 не виділив позивачу номінації щодо обсягів природного газу на жовтень 2016 року та березень 2017 року, не здійснював йому постачання природного газу в ці періоди і відповідно не підписав акти приймання-передачі природного газу.

Як встановлено судом, позивач визнає існування заборгованості перед відповідачем-1 станом на 30.09.2016р. в розмірі 61953072,25 грн. та станом на 26.02.2017р. в розмірі 75122279,71 грн.

Внаслідок відсутності номінацій у вказані періоди позивач здійснював відбір природного газу з газорозподільної системи відповідача-3 без підтверджених номінацій.

Відповідач-2 здійснив алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем-3 з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи - газорозподільної системи, оператором якої є відповідач-3, і виявив обсяги негативних місячних небалансів, зокрема у жовтні 2016 року в обсязі 2757,033 тис.куб.м, в березні 2017 року - 2928,42 тис. куб.м.

Обсяги природного газу, відібрані позивачем у спірні періоди з газорозподільної системи відповідача-3 були відібрані з ресурсу відповідача- 2, внаслідок чого останній надав послуги балансування відповідачу-3 для врегулювання його негативних місячних небалансів.

На підтвердження надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами між позивачем та відповідачем-2 були підписані акти надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами: №10-16- від 31.10.2016р., згідно якого загальний обсяг протранспортованого газу в жовтні 2016 року - 1669,220 тис.куб.м та № 03-17-, згідно якого загальний обсяг протранспортованого газу в березні 2017 року - 1908,415 тис.куб.м. Вказані акти підписані без зауважень, заборгованість щодо розрахунків за надані послуги з транспортування природного газу за спірні періоди у позивача відсутня (т.1, а.с. 152, 153).

Відповідач-3 підписав із позивачем акти наданих послуг з розподілу природного газу, а саме акт ІФ000025876 від 31.10.2016р. за жовтень 2016 року та акт № 1Ф 000012161 від 31.03.2017р. за березень 2017 року. Заборгованість за послуги з розподілу природного газу за вказані періоди у позивача відсутня (т. 1, а.с. 157, 159).

Внаслідок відсутності у позивача у жовтні 2016 року та березні 2017 року номінацій споживання природного газу відповідач-3 направляв йому повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання № 2 від 10.10. 2016р.; № 2 від 28.10.2016р.; №3 від 15.03.2017р.; №4 від 20.03.2017р.; № 4 від 21.03.2017р.; № 5 від 27.03.2017р. (т.1, а.с. 162-167).

При винесенні постанови колегія суддів враховує таке.

ТзОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" - є захищеним споживачем природного газу у розумінні пункту 10 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу", так як використовує природній газ виключно для потреб виробництва теплової енергії для надання важливих суспільних послуг (опалення житла, закладів охорони здоров`я, освіти тощо) і не пристосований до зміни палива та приєднаних мереж.

Згідно із п.10 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» захищені споживачі - побутові споживачі, приєднані до газорозподільної системи, підприємства, установи, організації, що здійснюють надання важливих суспільних послуг та приєднані до газотранспортної або газорозподільної системи, а також виробники теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи.

Позивач як споживач природного газу за договором, має право отримувати природний газ у відповідному опалювальному періоді виключно від постачальника (Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"), на якого покладені спеціальні обов`язки.

Згідно з приписами статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015р. було затверджено Положення «Про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» (відносини у перехідний період)». Ця постанова набрала чинності з 01.10.2015р. та діяла до 01.04.2017р.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 названого Положення вказано на обов`язок НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15-17 цього Положення.

Пунктом 17 цього Положення передбачено, що постачання природного газу НАК «Нафтогаз України» виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації.

Обов`язок, передбачений підпунктом 4 пункту 3 цього Положення, покладається на НАК "Нафтогаз України" на період до 1 квітня 2017 р. за таких умов: - укладення виробником теплової енергії з НАК "Нафтогаз України" договору постачання природного газу відповідно до законодавства; - відсутність у виробника теплової енергії заборгованості перед НАК "Нафтогаз України" за використаний природний газ, або відсутність у виробника теплової енергії заборгованості (без урахування штрафних санкцій) перед НАК "Нафтогаз України" за спожитий до 1 січня 2016 р. природний газ за всіма укладеними з НАК "Нафтогаз України" договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо), а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ, або рівень розрахунків виробника теплової енергії станом на 25 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу (без урахування штрафних санкцій), за всіма укладеними з НАК "Нафтогаз України" договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) становить не нижче 90 відсотків, або надання НАК "Нафтогаз України" та виконання виробником теплової енергії погодженого виконавчим органом ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 1 січня 2021 р. з розбивкою за всіма договорами з НАК "Нафтогаз України"), складеного на підставі довідки щодо заборгованості, наданої НАК "Нафтогаз України", а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ. Наявність графіка погашення заборгованості не змінює порядок розрахунків, установлений між постачальником та виробником теплової енергії у договорах постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо).

Крім того, Кабінетом Міністрів України видано Розпорядження №742-р від 05.10.2016р. "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року". В даному Розпорядженні визначено, що для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальникам природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року (далі - опалювальний сезон) видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою КМУ від 29.04.2016р. №357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії" та з дотриманням принципу недискримінації.

Таким чином, на підставі вказаного Розпорядження, яке є обов`язковим до виконання на НАК «Нафтогаз України» покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопотсачальним організаціям, ще на початку опалювального сезону.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що на підставі укладених між позивачем та відповідачем-1 договорів на постачання природного газу та спеціальних підзаконних нормативних актів, якими є вищеназвані Положення, Правила та Розпорядження, відповідач-1 зобов`язаний був постачати природний газ позивачу, як виробнику теплової енергії для виробництва теплової енергії, у тому числі шляхом своєчасної видачі номінацій в жовтні 2016 року та в березні 2017 року, оскільки це є обов`язком відповідача-1, а не правом. Цей обов`язок обумовлений тим, що позивач уклав з відповідачем-1 відповідні договори і надав графік погашення заборгованості.

При цьому, з огляду на встановлений спеціальним законодавством у сфері газопостачання механізм постачання природного газу, можливість відбору позивачем із газотранспортної системи погоджених у відповідних договорах з АТ «НАК «Нафтогаз України» обсягів природного газу перебуває у безпосередній залежності від належного виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань з підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасної видачі номінацій. Тобто, видача відповідачем-1 номінацій є однією з гарантій безперебійного та безперешкодного постачання виробнику теплової енергії природного газу з метою виробництва теплової енергії в опалювальний сезон.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно зазначив у рішенні, що наявність заборгованості виробника теплової енергії, яка погашається згідно з визначеним законодавством порядком, не є перешкодою для виконання обов`язків, покладених на Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України".

Суд врахував також те, що позивач не має правових підстав змінити постачальника природного газу і зобов`язаний здійснювати закупівлю природного газу виключно у відповідача.

Колегія суддів відхиляє твердження скаржника АТ «НАК «Нафтогаз України», що рівень розрахунків позивача був менше 90 відсотків, оскільки згідно з п. 17 Положення дана умова є альтернативною до надання графіка погашення заборгованості і до спірних правовідносин не застосовується.

З аналізу вищеописаних правових норм та матеріалів даної справи, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовної вимоги в частині визнання права ТзОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах, встановлених у пунктах 2.1 договорів постачання природного газу №5172/1617-ТЕ-15 від 10.10.2016р. та № 5254/1617-БО-15 від 27.10.2016р., які укладені із НАК "Нафтогаз України", щодо споживання газу в жовтні 2016 року та березні 2017 року.

Суд правомірно відмовив у задоволенні вказаних позовних вимог щодо інших періодів споживання газу, зважаючи на визнаний позивачем факт існування заборгованості перед відповідачем-1 по розрахунках за газопостачання.

Також колегія суддів вважає підставним висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною відмови АТ «НАК «Нафтобаз України» у видачі номінацій позивачу на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах, встановлених відповідними договорами та у підписанні актів приймання-передачі природного газу для виробництва теплової енергії позивача за жовтень 2016р. та березень 2017р., відповідно до умов укладених договорів, оскільки такі вимоги не призводять до поновлення порушеного права позивача та, у разі їх задоволення, не можуть бути виконані у примусовому порядку, так як відсутній механізм виконання такого рішення.

Суд апеляційної інстанції констатує наявність правових підстав щодо відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання правомірним (санкціонованим) відбору (використання, споживання) природного газу позивачем у жовтні 2016р. та березні 2017р. для виробництва теплової енергії з таких мотивів.

Згідно із п. 5 ч. 1 розділу І Кодексу ГТС відбір природного газу за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період є несанкціонованим відбором природного газу. Отже, за умови відсутності номінацій у спірні періоди, що підтверджено матеріалами справи, не може бути задоволена вимога про визнання правомірним (санкціонованим) відбору (використання, споживання) природного газу позивачем у жовтні 2016 року та березні 2017 року.

Місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, заявлених до відповідача-2 та відповідача-3, дійшов обґрунтованого висновку, що дані вимоги є похідними від вимог до відповідача1. Разом з тим, при розгляді даної справи суд встановив, що відбір позивачем природного газу у жовтні 2016 року та березні 2017 року був несанкціонованим. Отже, дії відповідача-2 відповідали вимогам підпункту 2 пункту 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС, дії відповідача-3 - вимогам підпункту 2 пункту 1 глави 7 розділу VІ Кодексу ГРМ, і не призвели до порушення прав позивача.

Строки надання відповідачем-2 послуг з балансування не впливають на правові підстави отримання позивачем природного газу у спірні періоди. Не визначають джерело постачання природного газу і акти наданих послуг з його транспортування. Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій АТ УКРТРАНСГАЗ щодо включення обсягів природного газу, використаного позивачем у жовтні 2016р. та березні 2017р. для виробництва теплової енергії, в межах укладених між позивачем та ПАТ НАК Нафтогаз України договорів, до складу негативних місячних небалансів, які виникли в жовтні 2016р. та березні 2017р. та визнання протиправними дій ПАТ Івано- Франківськгаз щодо направлення позивачу повідомлень про припинення газопостачання у жовтні 2016р. та березні 2017р.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому рішення господарського суду Івано-Франківської області від 26.02.2019р. у справі №909/953/18 необхідно залишити без змін.

В частині доводів апеляційної скарги АТ «НАК «Нафтогаз України» на додаткове рішення господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2019р. у даній справі, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно із ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.126 ГПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Зі змісту додаткового рішення вбачається, що, задовільняючи вимоги позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, підтвердженням понесених витрат суд вважав договір №ДГ-0000116 від 11.06.2018р. на надання правничої допомоги у спірних відносинах; додатковий правочин до нього №2018/26 від 05.10.2018р., в якому наведено перелік адвокатських послуг та їх вартість; акт приймання-передачі послуг від 26.02.2019р. на загальну суму 12500 грн. з чітким переліком виконаних робіт та їх вартістю; платіжне доручення №8387 від 28.02.2019 на суму 12500 грн. (т. 1, а.с. 168-173, т. 5, а.с. 134-138).

На підтвердження статусу адвоката представник позивача надала довіреність №56 від 30.11.2018 видану їй, як адвокату (т. 5, а.с. 139).

При прийнятті додаткового рішення місцевий господарський суд взяв до уваги, що акт приймання-передачі послуг від 26.02.2019 складений після винесення рішення у даній справі і відображає надані послуги саме щодо відповідача-1 - НАК "Нафтогаз України". Всі надані послуги, зокрема, складання заяв по суті, участь в судових засіданнях відповідають даному судовому провадженню.

Отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції правомірно встановлено, що послуги надані адвокатом позивача у справі № 909/953/18 відповідають даному провадженню. Такі витрати є обґрунтованими, пропорційними з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, її значенням для сторін, а також є підтвердженими належними та допустимими доказами.

З наведених підстав у задоволенні апеляційної скарги відповідача-1 на додаткове рішення господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2019р. у справі №909/953/18 належить відмовити.

Виходячи з аналізу вищеописаних правових норм та обставин даної справи, наведені в оскаржуваному додатковому рішенні від 12.03.2019р. місцевого господарського суду висновки відповідають обставинам справи, суд надав належну оцінку дослідженим доказам у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому додаткове рішення господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2019р. у справі №909/953/18 необхідно залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційних скарг покласти на скаржників відповідно до положень статті 129 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 271, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Станіславська теплоенергетична компанія б/н від 28.03.2019р. (вх. № 01-05/1236/19 від 01.04.2019р.), Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за №14/4-1075В від 08.04.2019р. (вх. № 01-05/1418/19 від 16.04.2019р.) залишити без задоволення, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 26.02.2019р. у справі № 909/953/18 без змін.

Апеляційну скаргу АТ НАК Нафтогаз України за №14/4-1076В від 08.04.2019р. (вх.№01-05/1418/19 від 16.04.2019р.) залишити без задоволення, додаткове рішення господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2019р. у справі № 909/953/18 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційних скарг покласти на скаржників.

Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя О.П. Дубник

Суддя О.С. Скрипчук