ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2019 р. Справа№ 911/94/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

без повідомлення учасників справи,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Київської області від 01.04.2019

у справі №911/94/19 (суддя Рябцева О.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурсозбереження»

про стягнення 1063,22 грн

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 1063,22 грн, з яких: 958,59 грн пені та 104,63 грн 3% річних.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати отриманого природного газу у визначений договором №1230/14-ТЕ-17 від 05.12.2013 строк, чим порушено вимоги п.6.1 договору, що відповідно до п.7.2 договору є підставою для нарахування 958,59 грн пені та відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України 104,63 грн 3% річних.

1.3. Відповідач відзиву на позовну заяву у визначений місцевим судом строк не надав.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судами

2.1. 05.12.2013 між позивачем, як продавцем та відповідачем, як покупцем, укладено договір №1230/14-ТЕ-17 купівлі-продажу природного газу (далі - договір).

2.2. У подальшому до договору №1230/14-ТЕ-17 від 05.12.2013 купівлі-продажу природного газу було внесено зміни додатковими угодами №1 від 31.01.2014, №2 від 29.04.2014.

2.3. Відповідно до п.1.1 договору продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТЗЕД , а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

2.4. Згідно з п.1.2 договору (в редакції додаткової угоди №2 від 29.04.2014) газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

2.5. Відповідно до п.3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

2.6. Згідно з п.5.2 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 31.01.2014) з 01.01.2014 ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1091,00 грн з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість.

До сплати за 1000 куб. м природного газу - 1091,00 грн, крім того ПДВ 20 % - 218,20 грн, всього ПДВ - 1309,20 грн.

2.7. Відповідно до п.6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

2.8. Згідно з п.6.4 договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного покупцем: у першу чергу відшкодовуються витрати продавця, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; у третю чергу погашається основна сума боргу.

2.9. Відповідно до п.7.2 договору у разі невиконання покупцем умов п.6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем умов п.6.1 цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

2.10. Згідно з п.9.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

2.11. Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (розділ 11 договору).

2.12. На виконання умов договору позивач за період з січня 2014 року по грудень 2014 року передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 3452641,87 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 на суму 752338,33 грн, від 28.02.2014 на суму 561813,07 грн, від 31.03.2014 на суму 444838,66 грн, від 30.04.2014 на суму 204557,26 грн, від 31.05.2014 на суму 118748,37 грн, від 30.06.2014 на суму 98903,51 грн, від 31.07.2014 на суму 65209,94 грн, від 31.08.2014 на суму 39976,42 грн, від 30.09.2014 на суму 96642,53 грн, від 31.10.2014 на суму 194638,77 грн, від 30.11.2014 на суму 394336,28 грн, від 31.12.2014 на суму 480638,73 грн.

2.13. На виконання умов договору відповідачем сплачено: 10.02.2014 - 752338,33 грн за актом приймання-передачі від 31.01.2014, за період з 25.02.2014 по 11.03.2014 - 561813,07 грн за актом приймання-передачі від 28.02.2014, з 19.03.2014 по 08.04.2014 - 444838,66 грн за актом приймання-передачі від 31.03.2014, з 11.04.2014 по 05.05.2014 - 204557,26 грн за актом приймання-передачі від 30.04.2014, з 12.05.2014 по 19.06.2014 - 118748,37 грн за актом приймання-передачі від 31.05.2014, з 19.06.2014 по 08.07.2014 - 98903,51 грн за актом приймання-передачі від 30.06.2014, з 08.07.2014 по 22.08.2014 - 65209,94 грн за актом приймання-передачі від 31.07.2014, 22.08.2014 - 39976,42 грн за актом приймання-передачі від 31.08.2014, з 22.08.2014 по 01.10.2014 - 96642,53 грн за актом приймання-передачі від 30.09.2014, з 01.10.2014 по 18.12.2014 - 194638,77 грн за актом приймання-передачі від 31.10.2014 (з яких 94638,77 грн було погашено 18.12.2014 відповідно до умов договору №1344/30 від 11.12.2014 про організацію взаєморозрахунків), з 30.12.2014 по 15.01.2015 - 394336,28 грн за актом приймання-передачі від 30.11.2014 (з яких 394300,00 грн було погашено 30.12.2014 відповідно до умов договору №1636/30 від 26.12.2014 про організацію взаєморозрахунків), з 15.01.2015 по 23.01.2015 - 480638,73 грн за актом приймання-передачі від 31.12.2014 (з яких 139675,01 грн було погашено 25.12.2015 відповідно до умов договору №543/375-в від 18.12.2015 про організацію взаєморозрахунків).

2.14. Місцевим судом зазначено, що відповідач за отриманий в січні - квітні 2014 року, червні 2014 року, серпні - жовтні 2014 року природний газ розрахувався вчасно та в повному обсязі, а за отриманий в травні, липні, листопаді та грудні 2014 природний газ розрахувався в повному обсязі, проте з порушенням строку оплати, встановленого п.6.1 договору.

2.15. Позивач, враховуючи несвоєчасну оплату отриманого в травні, липні, листопаді та грудні 2014 року природного газу, просить стягнути з відповідача 958,59 грн пені та 104,63 грн 3% річних, нарахованих на заборгованість відповідача за кожним актом приймання-передачі природного газу окремо з урахуванням дат виникнення заборгованості, а саме: за період 17.06.2014 по 18.06.2014 на суму 18748,37 грн, за період 15.08.2014 по 21.08.2014 на суму 15209,94 грн, за період 16.12.2014 по 14.01.2015 на суму 36,28 грн, за період 15.01.2015 по 22.01.2015 на суму 141000,00 грн.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

3.1. Рішенням Господарського суду Київської області від 01.04.2019 у справі №911/94/19 у задоволенні позову відмовлено повністю.

3.2. Рішення обґрунтоване відсутністю підстав для стягнення з відповідача нарахованих сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки основна заборгованість за поставлений природний газ за договором остаточно погашена відповідачем 25.12.2015, тобто до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання за спожиті енергоносії», відповідно до ч.3 ст.7 якого на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто, до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що застосування місцевим судом положень Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» є неправомірним, оскільки, матеріали справи не містять доказів, що відповідач є теплопостачальною організацією та відповідач не включений до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а тому не є учасником процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону.

Крім того, оскаржуване рішення, за твердженням апелянта, в порушення ст.7, 86 Господарського процесуального кодексу України, прийнято місцевим судом без дослідження всіх істотних обставин, що мають значення для справи.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. Відповідач відзиву на апеляційну скаргу у визначений судом строк не надав.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. 24.04.2019 позивач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду від 01.04.2019 у справі №911/94/19. Одночасно, при зверненні з апеляційною скаргою, апелянтом заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги у даній справі.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2019 задоволено клопотання позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження, поновлено попущений строк, відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено до розгляду апеляційну скаргу позивача на рішення Господарського суду Київської області від 01.04.2019 у справі №911/94/19 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

7. Джерела права й акти їх застосування

7.1. Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

7.2. Згідно з ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

7.3. Відповідно до ч.1, 2 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

7.4. Згідно з ч.1 ст.628, 629 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

7.5. Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

7.6. Згідно з ч.7 ст.193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

7.7. Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

7.8. Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

7.9. Відповідно до ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

7.10. Згідно з ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

7.11. Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

7.12. Згідно зі ст.1 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання за спожиті енергоносії» (далі - Закон) процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

7.13. Відповідно до ст.2 Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

7.14. Згідно до ч.1 ст.5 Закону реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року.

7.15. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

7.16. Згідно з п.14 Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №93 у реєстрі зазначаються, зокрема, дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

7.17. Відповідно до ч.3 ст.7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

8.2. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу природного газу №1230/14-ТЕ-17 від 05.12.2013, відповідно до умов якого позивач зобов`язався передати у власність відповідача у 2014 природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТЗЕД , а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

8.3. Так, на виконання умов договору №1230/14-ТЕ-17 від 05.12.2013, позивач за період з січня 2014 року по грудень 2014 року передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 3452641,87 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 на суму 752338,33 грн, від 28.02.2014 на суму 561813,07 грн, від 31.03.2014 на суму 444838,66 грн, від 30.04.2014 на суму 204557,26 грн, від 31.05.2014 на суму 118748,37 грн, від 30.06.2014 на суму 98903,51 грн, від 31.07.2014 на суму 65209,94 грн, від 31.08.2014 на суму 39976,42 грн, від 30.09.2014 на суму 96642,53 грн, від 31.10.2014 на суму 194638,77 грн, від 30.11.2014 на суму 394336,28 грн, від 31.12.2014 на суму 480638,73 грн, а також не заперечується представниками сторін.

Підписання вказаних вище актів приймання передачі без будь-яких заперечень щодо обсягу поставленого газу свідчить про прийняття відповідачем цього газу та, відповідно, породжує для останнього обов`язок щодо його оплати у повному обсязі, у передбачені п. 6.1 договору строки.

Як вірно зазначено місцевим судом, відповідач за отриманий в січні - квітні 2014 року, червні 2014 року, серпні - жовтні 2014 року природний газ розрахувався вчасно та в повному обсязі, а за отриманий в травні, липні, листопаді та грудні 2014 р. природний газ розрахувався в повному обсязі, проте з порушенням строку оплати, встановленого п.6.1 договору.

Зокрема, відповідачем сплачено: 10.02.2014 - 752338,33 грн за актом приймання-передачі від 31.01.2014, за період з 25.02.2014 по 11.03.2014 - 561813,07 грн за актом приймання-передачі від 28.02.2014, з 19.03.2014 по 08.04.2014 - 444838,66 грн за актом приймання-передачі від 31.03.2014, з 11.04.2014 по 05.05.2014 - 204557,26 грн за актом приймання-передачі від 30.04.2014, з 12.05.2014 по 19.06.2014 - 118748,37 грн за актом приймання-передачі від 31.05.2014, з 19.06.2014 по 08.07.2014 - 98903,51 грн. за актом приймання-передачі від 30.06.2014, з 08.07.2014 по 22.08.2014 - 65209,94 грн за актом приймання-передачі від 31.07.2014, 22.08.2014 - 39976,42 грн за актом приймання-передачі від 31.08.2014, з 22.08.2014 по 01.10.2014 - 96642,53 грн за актом приймання-передачі від 30.09.2014, з 01.10.2014 по 18.12.2014 - 194638,77 грн за актом приймання-передачі від 31.10.2014 (з яких 94638,77 грн було погашено 18.12.2014 відповідно до умов договору №1344/30 від 11.12.2014 про організацію взаєморозрахунків), з 30.12.2014 по 15.01.2015 - 394336,28 грн за актом приймання-передачі від 30.11.2014 (з яких 394300,00 грн було погашено 30.12.2014 відповідно до умов договору №1636/30 від 26.12.2014 про організацію взаєморозрахунків), з 15.01.2015 по 23.01.2015 - 480638,73 грн за актом приймання-передачі від 31.12.2014 (з яких 139675,01 грн було погашено 25.12.2015 відповідно до умов договору №543/375-в від 18.12.2015 про організацію взаєморозрахунків).

8.4. За вказаних обставин, станом на 30.11.2016, що є днем набрання чинності Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання за спожиті енергоносії», відповідач за поставлений за період з січня 2014 року по грудень 2014 року природний газ розрахувався повністю, проте, оплати природного газу, здійснювались відповідачем з порушенням встановлених договором строків.

8.5. Частиною 3 статті 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання за спожиті енергоносії» законодавець передбачив можливість звільнення боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у сфері теплопостачання як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань.

8.6. Суд апеляційної інстанції зазначає, що ч.3 ст.7 названого Закону є нормою прямої дії, оскільки застосування її приписів не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що реалізація цієї норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №920/1060/16, від 26.04.2018 у справі №911/3945/16, від 15.03.2018 у справі №904/10736/16, від 11.04.2018 у справі №914/124/17, від 07.02.2018 у справі №927/1152/16, від 13.12.2018 у справі №925/105/18, від 18.12.2018 у справі №905/301/18, від 20.12.2018 у справі №904/1619/18, від 22.12.2018 у справі №904/2961/18, від 16.01.2019 у справі №905/299/18, від 26.02.2019 №926/992/18.

8.7. За вказаних обставин, апеляційний суд відхиляє аргументи позивача, що ч.3 ст.7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання за спожиті енергоносії» не підлягає застосуванню до спірних правовідносин у зв`язку відсутністю доказів включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, оскільки, застосування її приписів не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом.

Також апеляційний суд відхиляє доводи позивача, що матеріали справи не містять доказів, що відповідач є теплопостачальною організацією та зазначає, що згідно з п.1.2 договору (в редакції додаткової угоди №2 від 29.04.2014) газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

8.8. Враховуючи викладене вище, місцевий суд при прийнятті оскаржуваного рішення дійшов обґрунтованого висновку, що у зв`язку з погашенням відповідачем заборгованості до набрання чинності Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання за спожиті енергоносії» (з 30.11.2016) неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом та відмовив у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

8.9. Також апеляційний суд відхиляє доводи позивача щодо порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, оскільки вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. За вказаних обставин, оскільки заборгованість за договором купівлі-продажу природного газу №1230/14-ТЕ-17 від 05.12.2013 була погашена відповідачем до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», тому положення цього Закону, зокрема ч.3 ст.7, розповсюджуються на спірні правовідносини, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову щодо стягнення пені та трьох відсотків річних, нарахованих на заборгованість, сплачену до набрання чинності зазначеного Закону.

9.2. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 01.04.2019 у справі №911/94/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 01.04.2019 у справі №911/94/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Приватне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

4. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 01.04.2019 у справі №911/94/19.

5. Матеріали справи №911/94/19 повернути до Господарського суду Київської області.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко