УХВАЛА

м. Київ

11.07.2019Справа №910/423/19
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЙЛТРАНСЛОГІСТІК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальна Транспортна Компанія в Україні"

про стягнення 377 530,73 грн.

Суддя Борисенко І.І. Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін:

від позивача - Пічул В.Л. директор;

від відповідача - Письмак О.Є. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 377 530, 73 грн. заборгованості за Договором від 21.05.2018 №21/05-18 про транспортно-експедиторське обслуговування.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 21.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи №910/423/19 ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі №910/423/19 призначено на 12.02.19.

25.01.2019 позивач подані додаткові докази у справі, які прийняті судом до розгляду.

08.02.2019 позивачем подана заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача суму кошів в розмірі 899 530,73 грн., з яких: 898 447,80 грн. сума основного боргу, 1082,93 грн. 3% річних.

Подана заява про збільшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду, оскільки вказана заява відповідає положенням ст. 46 ГПК України.

У задоволенні клопотання про витребування доказів суд відмовив, оскільки позивачем, відповідно до вимог ст. 81 ГПК України не доведено суду неможливості самостійно отримати відповідні докази у справі.

У судовому засіданні 12.02.2019 розгляд справи відкладено на 05.03.2019.

05.03.2019 через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечив проти вимоги позивача заявлену на суму 522 000,00 грн.

У судовому засіданні 05.03.2019 судом оголошено перерву до 09.04.2019.

18.03.2019 відповідачем подана відповідь на відзиву відповідача.

09.04.2019 відповідачем подано клопотання про виклик свідка - заступника директора ТОВ «УТК в Україні» ОСОБА_1 .

Суд порадившись на місці ухвалив ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про виклик свідка, оскільки клопотання не відповідає вимогам ст.ст. 88,89 ГПК України.

02.05.2019 позивачем подана заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача 837 248,80 грн. основного боргу, 1082,93 грн. 3% річних. Вказана заява, відповідно до положень ст. 46 ГПК України прийнята судом до розгляду.

Ухвалою суду від 30.05.2019 закрито підготовче провадження у справі №910/423/19. Призначено розгляд справи №910/423/19 по суті на 18.06.2019.

Відповідно до ч.1 ст. 207 ГПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

18.06.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 11.07.2019

11.07.2019 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження в даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/8395/19. Подане клопотання подано з пропуском строку, оскільки відповідач лише 27.06.2019 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним спірного договору та лише 09.07.2019 відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва у справі №910/8395/19 відкрито провадження у справі, у зв`язку з чим суд визнав причини пропуску строку на подання клопотання поважними.

Позивач заперечив проти клопотання позивача про зупинення провадження у справі.

Розглянувши клопотання позивача про зупинення провадження у справі, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

При цьому, надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що згідно ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положення зазначеної статті повністю узгоджуються з приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Згідно з ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30 від 27 вересня 2001 року).

Предметом даного спору є вимога позивача про стягнення з відповідача 837 247,80 грн. основного боргу та 1082,93 грн. 3% річних за договором №21/05-18 від 21.05.2018 про транспортно-експедиторське обслуговування, укладеного між позивачем та відповідачем.

Разом з тим, ТОВ "Універсальна Транспортна Компанія в Україні" звернулося до Господарського суду мscnf Києва з позовом до ТОВ «РЕЙЛТРАНСЛОГІСТІК» про визнання договору №21/05-18 від 21.05.2018 про транспортно-експедиторське обслуговування, укладеного між позивачем та відповідачем недійсним та стягнення 414 829,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2019 порушено провадження у справі №910/8395/19.

Суд вбачає, що при розгляді справи №910/8395/19 є наявність обставин, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, враховуючи, що позивачем в межах розгляду справи №910/8395/19 заявлені вимоги про визнання недійним договору №21/05-18 від 21.05.2018 про транспортно-експедиторське обслуговування,.

Під час розгляду справи №910/8395/19, зважаючи на встановлені предмет та підстави позову, судом будуть встановлені обставини дійсності вказаного спірного правочину та будуть перевіренні обставини правомірності його укладення з встановленням наявності підстав для визнання оспорюваного договору недійсним.

Відтак, суд вбачає, що при розгляді справи №910/8395/19 є наявність обставин, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, враховуючи, що позивачем в межах розгляду справи №910/423/19 заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором №21/05-18 від 21.05.2018 про транспортно-експедиторське обслуговування, а в межах справи №910/8395/19 заявлені вимоги про визнання того самого правочину недійсним, то розгляд справи №910/423/19 слід зупинити до моменту набрання законної сили рішенням у справі №910/8395/19, оскільки обставини, які будуть вирішенні при розгляді справи №910/8395/19 про визнання Договору недійсним будуть мати преюдиціальне значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення по справі №910/423/19.

Ці обставини впливають на оцінку доказів у даній справі, оскільки встановлюють питання дійсності спірного договору та правомірності його укладення.

Крім того, судом враховані положення п. 2.17 постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», яким передбачено, що якщо спір про визнання недійсним правочину (господарського договору) вирішується одночасно з розглядом іншим судом іншої справи, позовні вимоги в якій ґрунтуються на цьому ж правочині (зокрема, про стягнення коштів, витребування майна тощо), то наведене згідно з частиною першою статті 79 ГПК може з урахуванням обставин конкретної справи бути підставою для зупинення провадження у такій іншій справі до закінчення розгляду справи про визнання правочину (господарського договору) недійсним.

Таким чином, справа №910/423/19 є пов`язаною зі справою №910/8395/19 про визнання недійсним правочину, і розгляд цієї справи є неможливим до вирішення справи №910/8395/19.

Провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України).

Враховуючи все вищевикладене, у відповідності до приписів п. 5 ч. 1 ст. 227 та п. 4 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України суд задовольняє клопотання відповідача та зупиняє провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/8395/19

Керуючись ст. ст. 227, 229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальна Транспортна Компанія в Україні" про зупинення провадження у справі задовольнити.

Зупинити провадження у справі №910/423/19 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/8395/19, що розглядається Господарським судом міста Києва.

Зобов`язати учасників справи повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі №910/423/19.

Ухвала набрала законної сили 11.07.2019 та її може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 19.07.2019.

Суддя І.І. Борисенко