номер провадження справи 12/9/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.07.2019 Справа № 908/1318/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

розглянувши заяву Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ" про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 908/1318/19

за позовом: Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ" (70002, Запорізька область, Запорізький район, м. Вільнянськ, вул. Пушкіна, буд.13-А),

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 50),

про визнання поновленим договору оренди землі від 03.02.2009

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ

Сільськогосподарський виробничий кооператив "Вільнянськ" звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання поновленим договору оренди землі від 03.02.2009, що зареєстрований ЗРФ Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.02.2009 за № 17, на той самий строк і на тих самих умовах, шляхом укладення додаткової угоди.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2019 позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою суду від 30.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1318/19, присвоєно справі номер провадження 12/9/19, визначено здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 01.07.2019 о 14 год. 15 хв.

Ухвалою суду від 01.07.2019 в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 10.07.2019 о 15:30.

Ухвалою суду від 10.07.2019 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 29.07.2019 о 14:15.

11.07.2019 на адресу суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову за вих. б/н від 11.07.2019, в якій останній просить в порядку приписів ст. ст. 136, 137 ГПК України заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Запорізькій області до моменту прийняття остаточного рішення у даній справі, вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 9,3019 га кадастровий номер: НОМЕР_1 , а саме:

- включати земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 9,3019 га кадастровий номер: НОМЕР_1 до переліку земельних ділянок для продажу права оренди на неї на конкурентних засадах (земельних торгах);

- вносити до Державного земельного кадастру будь-яку інформацію щодо поділу чи об`єднання земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 9,3019 га кадастровий номер: НОМЕР_1 ;

- видавати будь-які накази організаційно-розпорядчого характеру щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 9,3019 га кадастровий номер: НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.07.2019 наведену вище заяву про забезпечення позову у справі № 908/1318/19 передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що станом на час подання позову інформація про зареєстроване речове право оренди СВК «Вільнянськ» на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 9,3019 га містилася у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Про дану обставину свідчив витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 21.11.2018, копію якого було додано до позову у складі додатку п. 2 до нього - «копія договору оренди землі від 03.02.2009». Але, станом на 10.07.2019 згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, інформація про право оренди СВК «Вільнянськ» на земельну ділянку, що є предметом договору у даному спорі вже відсутня (тобто була виключена). Вказує, що підставою для скасування уповноваженими особами Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у Державному реєстрі речових прав зареєстрованого за СВК «Вільнянськ» права оренди на вищезазначену земельну ділянку став лист Головного управління Держгеогадастру у Запорізькій області за № 32-8-0.1-1963/2-19 від 16.04.2019, яким лише доводилось до відома про відсутність укладення в порядку, передбаченому п. 30 Договору акту прийому-передачі, без повідомлення тих обставин, що земельна ділянка використовується позивачем та у проваджені Господарського суду Запорізької області перебуває спір щодо поновлення Договору (з підстав переважного права). Позивач зазначає, що враховуючи ті обставини, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державний земельний кадастр» ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (тобто відповідачем у даній справі), відповідно до положень ЗК України до повноважень відповідача належать повноваження щодо розпорядження землями сільгоспризначення на відповідній території, - то на даний час існує об`єктивні підстави вважати, що відповідач вчинить дії, направлені на здійснення поділу земельної ділянки в порядку, передбаченому ст. 56 Закону України «Про землеустрій», яка визначає вид та склад технічної документації із землеустрою щодо поділу чи об`єднання земельних ділянок (чим змінить предмет Договору шляхом скасування існуючого кадастрового номера та присвоєння нових таких номерів) та в подальшому здійснить їх передачу у власність (як розпорядник) іншим ним самостійно визначеним особам, без врахування існування в суді спору, що в свою чергу унеможливить прийняття судом рішення про задоволення позову (у разі наявності таких підстав для його прийняття). Вважає, що невжиття таких заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист або поновлення порушених (оспорюваних прав) та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду в даній справі. При цьому позивач вказує, що його твердження цілком підтверджуються висновками, викладеними у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 11.06.2019 у справі № 908/2503/19. Вказує, що відповідач, будучи у відповідності до Закону України «Про державний земельний кадастр» адміністратором інформаційної бази Державного земельного кадастру, приховуючи свої дійсні наміри та з метою унеможливлення виконання рішення суду позивачами по аналогічних справах та створення ним штучних перешкод, може здійснити (та здійснює) зміну кадастрового номера земельної ділянки шляхом доступу та внесення до Державного земельного кадастру певної зміненої інформації про земельну ділянку, що у відповідності до положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» зробить неможливим ефективний захист прав позивача та як наслідок задоволення позову. Також позивач зазначає, що у разі включення відповідачем земельної ділянки, що є предметом договору, до переліку земельних ділянок для продажу права оренди на неї на конкурентних засадах (земельних торгах) та безпосередньо організація таких торгів, та /або внесення ним змін до Державного земельного кадастру щодо даної земельної ділянки, у разі задоволення даного позову унеможливить виконання рішення суду та ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Розглянувши подану заяву, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до приписів ч. 1, 6 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно із ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема: забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Згідно із пунктом 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (із подальшими змінами) заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК (яка кореспондується із ст. 74 ГПК України чинної редакції), обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до абзаців 2, 3, 4 пункту 3 вказаної вище постанови Пленуму достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Ухвала господарського суду про забезпечення позову в обов`язковому порядку повинна містити дані, на підставі яких можна зробити висновок про те, що невжиття того чи іншого заходу до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання в подальшому рішення господарського суду.

Заявник (позивач) має довести наявність тих обставин, на підставі яких він просить вжити заходів до забезпечення позову. Такі докази повинні міститься в позовних матеріалах або в заяві про забезпечення позову, тому питання про вжиття заходів до забезпечення позову вирішується виходячи з тих документів, які додані позивачем до позову або до заяви про забезпечення позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 74 ГПК України позивач зобов`язаний надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Однак, позивачем станом на дату подання заяви про забезпечення не підтверджена будь-якими доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, а саме: не надано доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, направлених на здійснення поділу земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_1 в порядку, передбаченому ст. 56 Закону України «Про землеустрій», здійснення в подальшому її передачі у власність (як розпорядник) іншим ним самостійно визначеним особам, без врахування існування в суді спору, здійснення відповідачем зміни кадастрового номера вказаної земельної ділянки шляхом доступу та внесення до Державного земельного кадастру певної зміненої інформації про земельну ділянку, включення відповідачем вказаної земельної ділянки до переліку земельних ділянок для продажу права оренди на неї на конкурентних засадах (земельних торгах) та безпосередньо організація таких торгів, та /або внесення ним змін до Державного земельного кадастру щодо даної земельної ділянки.

Отже, позивачем не надано доказів на підтвердження реальних обставин, про які він зазначає у заяві про забезпечення позову.

Посилання позивача, викладені в заяві про забезпечення позову, що відповідач вчинить дії, направлені на здійснення поділу земельної ділянки в порядку, передбаченому ст. 56 Закону України «Про землеустрій», та в подальшому здійснить їх передачу у власність (як розпорядник) іншим ним самостійно визначеним особам, без врахування існування в суді спору, що відповідач може здійснити (та здійснює) зміну кадастрового номера земельної ділянки шляхом доступу та внесення до Державного земельного кадастру певної зміненої інформації про земельну ділянку, що відповідач може включити земельну ділянку, яка є предметом спірного договору, до переліку земельних ділянок для продажу права оренди та провести організацію конкурсних торгів, не підтверджені заявником належними та допустимими засобами доказування, оскільки вказані посилання є лише його власними припущеннями.

Проте саме лише посилання в заяві про забезпечення на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Разом з тим, відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації про право оренди СВК «Вільнянськ» на земельну ділянку, що є предметом договору у даному спорі не свідчить про вчинення відповідачем у даній справі якихось дій щодо цієї земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ" про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 908/1318/19 з огляду на її необґрунтованість.

З огляду на положення ст. 129 ГПК України та Закону України Про судовий збір, оскільки заяву про вжиття заходів забезпечення позову судом розглянуто, витрати по сплаті судового збору в розмірі 960,50 грн., відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Суд роз`яснює позивачу, що відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (із подальшими змінами) клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст. ст. 136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. У задоволенні заяви Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ" про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 908/1318/19 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 15.07.2019 року та відповідно до ч. 8 ст. 140, ст. 235, п. 3 ч. 1 ст. 255, ст. 256 та пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.Г. Смірнов