ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2019 м. Дніпро Справа № 904/5405/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач), суддів: Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.

за участю представника позивача - адвоката Горошко Тетяни Михайлівни, довіреність № 2-486д від 29.12.2018; та представника відповідача - адвоката Козарь Юлії Іванівни, довіреність № 55 від 19.11.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2019 у справі № 904/5405/18 (суддя Загинайко Т.В.), повне рішення складено 08.04.2019

за позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз», м. Красноград, Харківської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна», м. Дніпро

про стягнення 2418935,25 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

У грудні 2018 року позивач - Акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» 2418935,25 грн, з яких 1425880,07 грн - пеня, 993055,18 грн - штраф, нараховані за порушення зобов`язань щодо поставки товару за договором № УБГ 563/015-17 від 25.10.2017.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2019 позов у справі № 904/5405/18 задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» 1283292,06 грн - пені, 893749,66 грн - штрафу і 36284,03 грн - витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовлено.

Задовольняючи частково позов місцевий господарський суд виходив з того, що обумовлений у Договорі товар відповідач поставив позивачу із порушенням строків, встановлених у Договорі та Графіку поставки товару, у зв`язку з чим позивачем відповідно до п. 7.10. Договору правомірно нараховано пеню за порушення строку поставки товару, яка згідно розрахунку становить: 1425880,07 грн (за загальний період прострочення з 01.12.2017 по 17.08.2018) та штраф за порушення строку поставки товару, який згідно розрахунку становить 993055,18 грн (3531654,42 грн х 7 %; 4922263,32 грн х 7 %; 3449466,00 грн х 7 %; 2283118,92 грн х 7%).

При цьому, враховуючи ступінь виконання відповідачем основного зобов`язання щодо поставки товару позивачу (виконання основного зобов`язання щодо поставки товару та не дуже значний період прострочення виконання основного зобов`язання), суд вважав за можливе частково задовольнити клопотання відповідача зменшивши нарахований позивачем розмір пені та штрафу на 10%.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду позивач оскаржує його в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду та просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2019 у справі № 904/5405/18 в частині відмови у стягненні 142588,01 грн - пені та 99305,52 грн - штрафу і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивача з рішенням господарського суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, з підстав незаконності і необґрунтованості оскаржуваного рішення суду першої інстанції, яке на думку апелянта, ухвалене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що обов`язковому врахуванню судом мали підлягати ті обставини, що товаром, який придбав покупець та мав поставити продавець є труби обсадні, які використовуються в основній діяльності позивача - буріння газових свердловин для видобутку газу. Апелянт зазначає, що вказані продукція та вид діяльності позивача є стратегічно важливими для держави та слугують забезпеченню енергонезалежності України, а відповідно, затримка з поставки вказаної продукції має вкрай негативні наслідки для всієї держави, оскільки позначається на показниках власного видобутку газу.

Як зазначає скаржник, відповідач повинен самостійно нести всі ризики при здійсненні підприємницької діяльності, а тому укладаючи договір на основі власного комерційного ризику, він свідомо погодився на його умови, у тому числі і щодо нарахування фінансових санкцій за неналежне виконання умов договору.

Господарський суд, в порушення норм матеріального ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України (ділі - ГК України) та процесуального ст.ст. 236-238 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при відсутності виключних обставин, не навів переконливих мотивів, не врахував майновий стан сторін, не надав оцінку ступеню ризику настання суспільних наслідків порушення, не дотримався верховенства права та балансу інтересів сторін, за власною ініціативою, не обґрунтовуючи при цьому свої розрахунки, безпідставно зменшив штрафні санкції на 10%.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення місцевого господарського суду у справі № 904/5405/18 без змін, а скаргу без задоволення.

При цьому, відповідач не заперечує проти допущеного ним порушення із зобов`язання здійснити позивачу поставки продукції у строки визначені договором, однак, на його думку, вчинення такого порушення не призвело до негативних наслідків у вигляді понесених позивачем збитків, оскільки період прострочення виконання основного зобов`язання був не дуже значним, а продукція поставлена у повному обсязі, у зв`язку з чим, вважає правомірним рішення місцевого господарського суду в частині зменшення заявленої до стягнення суми неустойки на 10%.

Застосовані судом норми права при зменшенні неустойки не є імперативними та застосовуються на розсуд суду.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2019 колегією суддів у складі головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач), суддів Білецької Л.М., Верхогляд Т.А. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2019 у справі № 904/5405/18. Розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 26.06.2019.

26.06.2019 розгляд справи не відбувся, у зв`язку з відпусткою члена колегії - судді Верхогляд Т.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.07.2019 розгляд апеляційної скарги призначено на 15.07.2019.

15.07.2019 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

5. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

25.10.2017 між відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна», як постачальником та позивачем - Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування», в особі Філії бурове управління «Укрбургаз», як покупцем, укладено договір поставки № УБГ563/015-17 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник прийняв на себе обов`язок поставити покупцеві товар, зазначений в специфікації (далі - Товар), що додається до Договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити поставлений відповідачем товар.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін і діє до повного виконання сторонами зобов`язань (п. 10.1. Договору).

За приписами п. 1.2. Договору найменування товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість договору вказується у специфікації.

Ціна договору вказується в специфікації в гривнях з урахуванням ПДВ; загальна вартість договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в специфікації до договору (п. 3.1., 3.2. Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації/-ях до договору.

Пунктом 6.2.2. Договору визначено, що покупець має право контролювати поставку товару у строки, встановлені Договором.

Згідно з п. 6.3.1. Договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку Товару у строки, встановлені цим Договором та Графіком поставки товару.

Відповідно до Cпецифікації від 25.10.2017 №1 (додатку № 1 до Договору) визначено, що загальна вартість товару, що поставляється по Специфікації складає 219498948,00 грн, у тому числі ПДВ 36583158,00 грн; строк поставки товару: граничний термін постачання товару грудень 2017 року, згідно Графіку поставки; відвантаження товару провадиться за рознарядкою покупця (а. с. 23-26).

Згідно Графіку поставки від 25.10.2017 сторони визначили найменування продукції, повну її характеристику, ДЕСТ*, одиницю виміру та кількість з наступними термінами поставки:

- труба обсадна 244,48х11,99 Р110 в кількості 300 тон до 30.11.2017 та в кількості 300 тон до 31.12.2017;

- труба обсадна 244,48х13,84 Р110 в кількості 460 тон до 30.11.2017 та в кількості 740 тон до 31.12.2017;

- труба обсадна 177,8х10,36 Р110 в кількості 450 тон до 30.11.2017;

- труба обсадна 177,8х11,51 Р110 в кількості 100 тон до 30.11.2017;

- труба обсадна 177,8х11,51 V150 в кількості 60 тон до 31.12.2017;

- труба обсадна 168,28х10,59 Р110 в кількості 780 тон до 30.11.2017 та 320 тон до 31.12.2017;

- труба обсадна 168,28х12,06 Р110 в кількості 120 тон до 30.11.2017;

- труба обсадна 168,28х10,59 Q125 в кількості 60 тон до 31.12.2017;

- труба обсадна 114,3х8,56 Р110 в кількості 100 тон до 30.11.2017 (а. с. 29-30).

На виконання умов Договору БУ «Укрбургаз» листом від 26.10.2017 направило на адресу відповідача рознарядку на відвантаження обсадних труб в жовтні - грудні 2017 року (а. с. 29-30).

Вказаний лист з рознарядкою відповідачем отриманий 30.10.2017, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 31).

На виконання умов Договору відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 343816321,33 грн., про що свідчать долучені до матеріалів справи відповідні видаткові накладні (а. с. 32-80).

Позивач стверджує, що відповідач прострочив поставку товару за наступними видатковими накладними:

- видаткова накладна від 02.12.2017 № 4466180 - труба обсадна 244,48х13,84 Р110 в кількості 61,276 тон на суму 3409788 грн 80 коп. та 60,356 тон на суму 3358594 грн 12 коп., що разом складає 6768382 грн 92 коп. (строк поставки до 30.11.2017) (а. с. 54-55);

- видаткова накладна від 02.12.2017 № 4466180 - труба обсадна 177,80х11,51 Р110 в кількості 5,596 тон на суму 330864 грн 62 коп. та 4,998 тон на суму 295507 грн 75 коп., що разом складає 626372 грн 37 коп. (строк поставки до 30.11.2017) (а. с. 54-55);

- видаткова накладна від 07.12.2017 № 4013180 - труба обсадна 244,48х13,84 Р110 в кількості 47,824 тон на суму 2661233 грн 44 коп. та 50,844 тон на суму 2829285 грн 56 коп., що разом складає 5490519 грн 00 коп. (строк поставки до 30.11.2017) (а. с. 58);

- видаткова накладна від 03.01.2018 № 3611180 - труба обсадна 244,48х13,84 Р110 в кількості 63,094 тон на суму 3510953 грн 96 коп. (строк поставки до 31.12.2017) (а. с. 74);

- видаткова накладна від 09.01.2018 № 3625180 - труба обсадна 244,48х13,84 Р110 в кількості 39,800 тон на суму 2214726 грн. 72 коп. (строк поставки до 31.12.2017) (а. с. 73);

- видаткова накладна від 17.01.2018 № 3718180 - труба обсадна 244,48х11,99 Р110 в кількості 2,502 тон на суму 139227 грн 29 коп. (строк поставки до 31.12.2017) (а. с. 72);

- видаткова накладна від 06.02.2018 № 4023180 - труба обсадна 244,48х13,84 Р110 в кількості 63,466 тон на суму 3531654 грн 42 коп. (строк поставки до 31.12.2017) (а. с. 75);

- видаткова накладна від 01.03.2018 № 3506180 - труба обсадна 114,30х8,56 Р110 в кількості 59,700 тон на суму 3449466 грн 00 коп. (строк поставки до 31.12.2017) (а. с. 76);

- видаткова накладна від 02.03.2018 № 3512180 - труба обсадна 114,30х8,56 Р110 в кількості 39,514 тон на суму 2283118 грн 92 коп. (строк поставки до 31.12.2017) (а. с. 77);

- видаткова накладна від 17.08.2018 № 3582180 - труба обсадна 177,80х11,51 V150 в кількості 18,4358 тон на суму 1546063 грн 06 коп. (строк поставки до 31.12.2017) (а. с. 78);

- видаткова накладна від 17.08.2018 № 3583180 - труба обсадна 177,80х11,51 V150 в кількості 19,496 тон на суму 1634973 грн 55 коп. (строк поставки до 31.12.2017) (а. с. 79);

- видаткова накладна від 17.08.2018 № 3584180 - труба обсадна 177,80х11,51 V150 в кількості 20,763 тон на суму 1741226 грн 71 коп. (строк поставки до 31.12.2017) (а. с. 80).

Таким чином, відповідачем обумовлений у Договорі товар поставив позивачу із порушенням строків, встановлених у Договорі, Графіку та в рознарядці на поставку товару.

У зв`язку із порушення відповідачем строків поставки товару, позивач на адресу відповідача направив претензію від 31.10.2018 № 032-03-13097-1, у якій вимагав перерахувати суму пені у розмірі 1425880,07 грн та штраф у розмірі 993055,18 грн. (а. с. 83).

Вказана претензія отримана відповідачем - 05.11.2018р., про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 84).

Викладені обставини справи підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами.

Укладений між сторонами у справі Договір, порушення умов якого є підставою звернення із позовом у цій справі, за своєю правовою природою є договором поставки.

Апеляційний господарський суд зазначає, що у відповідності до статей 11, 509 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частини 1, 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно зі ст. 663 та частинами 1, 2 ст. 692 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 7.10. Договору у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки Товару у строки, зазначені у Графіку поставки Товару до даного Договору, останній сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого Товару.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджено матеріалами судової справами, відповідач поставив позивачу товар із порушенням строків, визначених у Договорі та в Графіку поставки Товару, у зв`язку з чим позивачем відповідно до п. 7.10. Договору правомірно нараховано пеню за порушення строків поставки Товару, яка згідно розрахунку становить: 1425880,07 грн (за загальний період прострочення з 01.12.2017 по 17.08.2018) та штраф за порушення строку поставки товару, який згідно розрахунку становить 993055,18 грн (3531654,42 грн х 7 %; 4922263,32 грн х 7 %; 3449466,00 грн х 7 %; 2283118,92 грн х 7%).

За змістом статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із пунктами 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У зв`язку з доведеністю позивачем факту порушення відповідачем строків поставки товару, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача неустойки передбаченої п. 7.10. Договору.

Натомість, звертаючись з апеляційною скаргою у даній справі, позивач не погоджується з рішенням місцевого господарського суду в частині висновків щодо зменшення розміру неустойки на 10%, що і є предметом оскарження рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Зміст зазначених норм свідчить, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Водночас, колегія суддів зазначає, що неустойка не є джерелом прибутку, а наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція узгоджується з рішенням Конституційного Суду України від 11.07.2013 у справі № 7-рп/2013.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Зменшуючи розмір неустойки (пені та штрафу) на 10%, місцевий господарський суд виходив з того, що на момент ухвалення рішення у справі поставка обумовленого в Договорі товару відповідачем здійснена у повному обсязі, в свою чергу період прострочення виконання основного зобов`язання був не дуже значним.

При цьому, колегія суддів враховує той факт, що з боку позивача також допускалося незначне прострочення у виконанні зобов`язання з оплати поставленого товару, що в силу вимог ч. 3 ст. 538 ЦК України могло б бути наслідком зупинення виконання обов`язку відповідача з поставки товару, або відмови від поставки товару повністю або частково.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання апелянта у скарзі на те, що затримка поставки товару має вкрай негативні наслідки для всієї держави, оскільки позначається на показниках власного видобутку газу, так як вказані обставини не підтверджені жодним належним доказом. Позивач не надав доказів на підтвердження понесених ним збитків або можливості їх понесення у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань з поставки обумовленого договором товару.

Апелянт посилається на ненадання судом оцінки тим обставинам, що відповідач не вживав жодних дій, направлених на вирішення та узгодження питання щодо відстрочення поставки товару, внесення змін до договору в частині строків поставки, натомість позивач сам не вчиняв жодної дії щодо припинення порушення строків поставки з боку відповідача, врегулювання питання своєчасної поставки товару відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, частин 1, 3 ст. 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів ЦАГС вважає, що рішення місцевого господарського суду про стягнення з відповідача неустойки за прострочку поставки товару, з урахуванням її зменшення на 10 % є правомірним, не порушує інтереси позивача, а тому правильним є висновок суду щодо наявності підстав, з якими законодавство пов`язує можливість зменшення розміру неустойки.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на суть спору, а тому не спростовують вище наведених висновків.

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

7. Розподіл судового збору.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2019 у справі № 904/5405/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22.07.2019.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді : Л.М. Білецька

Т.А. Верхогляд