УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Київ

12.07.2019Справа №910/2377/19

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові промислові технології" про забезпечення позову у справі

за позовами:1. Приватного акціонерного товариства "Кременчукм`ясо"
2. Приватного акціонерного товариства "Автокраз"
3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові промислові технології"
4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді.Ер.Ай"
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімекс Лімітед" 2. ОСОБА_1 3. ОСОБА_2
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на
стороні відповідача -Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю"
провизнання прав власності та витребування майна
за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору:
Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Хімекс Лімітед"
Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові промислові технології"
провизнання прав власності та витребування майна

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду міста Києва перебуває об`єднана справа №910/2377/19 (справи №910/2377/19, №910/2510/19, №910/3124/19 та 910/5965/19 згідно ухвал господарського суду міста Києва від 28.05.2019 та 07.06.2019 було об`єднано в одне провадження під №910/2377/19) за позовами Приватного акціонерного товариства "Кременчукм`ясо", Приватного акціонерного товариства "Автокраз", Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові промислові технології", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді.Ер.Ай" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімекс Лімітед", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю", про визнання прав власності та витребування майна, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімекс Лімітед", Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові промислові технології" про визнання прав власності та витребування майна.

Спір у даній справі стосується права власності на 115 817 штук простих іменних акцій (номінальна вартість однієї акції - 1,05 грн.) емітента Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" та їх витребування від Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімекс Лімітед", а кожним з позивачів обґрунтовуються свої вимоги тим, що такий пакет акції належить саме їм (кожному окремо).

В обґрунтування позовних вимог третьої особи Приватне акціонерне товариство "Кременчуцький завод технічного вуглецю" вказує, що належних доказів переходу прав власності на спірні акції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімекс Лімітед" на користь будь-яких інших осіб не існує, однак, останній в свою чергу заявляє про припинення його права власності на такі цінні папери, у зв`язку з чим, на думку заявника, єдиною особою, яка може набувати прав власності на акції, від яких відмовився власник, є саме емітент.

Чергове судове засідання в межах підготовчого провадження по даній справі призначено на 16.07.2019.

10.07.2019 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові промислові технології" надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач-3 просить суд встановити заборону на внесення змін до статуту Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" щодо розміру статутного капіталу, зокрема, але не виключно, шляхом прийняття відповідного рішення органами управління Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" та/або вчинення реєстраційних дій державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В обґрунтування свої заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові промислові технології" вказує, що 11.06.2019 Приватним акціонерним товариством "Кременчуцький завод технічного вуглецю" було розміщено інформацію про прийняття рішення про розміщення цінних паперів на суму, що перевищує 25% статутного капіталу. 21.06.2019 до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку надійшли документи на реєстрацію випуску акцій Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю". Крім того, заявник зазначає, що на веб-сайті Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" було розміщено повідомлення про проведення загальних зборів акціонерів 24.07.2019 з включенням до порядку денного питання про збільшення статутного капіталу Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" шляхом розміщення додаткових акцій існуючої номінальної вартості за рахунок додаткових внесків (без публічної пропозиції), про прийняття рішення про невикористання переважного права акціонерів на придбання акцій додаткової емісії у процесі іх розміщення. Таким чином, заявник вказує, що позивач не може ані стати учасником такого розміщення акцій, ані брати участь у голосуванні з відповідних питань на загальних зборів, ані в подальшому порушувати питання про переведення на нього прав та обов`язків покупців акцій.

Розглянувши подану заявником (позивачем) заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про необхідність її часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно з ч. 5 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: 1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; 2) емітенту, зберігачу, депозитарію надавати реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства; 3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства; 4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Суд зазначає, що позов у справі може забезпечуватися заходами, у випадку якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (в межах заявлених позовних вимог).

Таким чином, при вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд повинен встановити: 1) предмет позовних вимог (спосіб захисту порушених/невизнаних прав, з яким звернувся/має намір звернутись позивач); 2) підстави позовних вимог (обставини, якими обґрунтовується відповідне порушення/невизнання прав); 3) обставини щодо характеру рішення суду (підлягає виконанню чи ні, зокрема рішення за своєю природою може передбачати стадію виконання - рішення про присудження або може бути рішенням про визнання, яке стадії виконання не передбачає); 4) наявність (доведену належними доказами) обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист/поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача; 5) співрозмірність заходів забезпечення позову позовним вимогам, зокрема забезпечення дотримання балансу інтересів (справедливої рівноваги) заявника та особи, права, якої обмежуються у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення; 6) збалансованість інтересів не лише сторін спору, а й інших осіб, які не беруть участі у справі; необхідність запобігти порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу; 7) можливість таких заходів реально запобігти можливим негативним наслідкам (у формі обставин, які істотно можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення або ефективний захист прав) в контексті заявленого способу захисту, тобто такі заходи повинні бути ефективними та достатніми.

Відповідно до ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, вжиття заходів забезпечення можливе якщо такі заходи можуть запобігти ускладненню/неможливості ефективного захисту/поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Водночас, суд зазначає, що питання щодо визначення ефективності захисту/поновлення порушених прав може розглядатись судом виключно в межах заявлених позовних вимог, тобто в межах заявленого позивачем способу захисту (предмету позову), з огляду на приписи ст. 5, ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, позивач-3 вказує, що саме йому належить право власності на 115 817 штук простих іменних акцій (номінальна вартість однієї акції - 1,05 грн.) емітента Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю", у зв`язку з чим просить їх витребування від відповідачів.

Спір у справі є спором про право власності на акції та їх витребування, а подана позивачем-3 заява про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" щодо розміру статутного капіталу мотивована загрозою порушення наданих йому спірними акціями корпоративних прав за наслідками збільшення статутного капіталу Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю", адже такими діями буде зменшено відсоток голосуючих акцій, належних позивачу, і тому він не зможе належним чином реалізовувати своє право на управління товариством.

Судом було перевірено наведену заявником інформацію з приводу призначення позачергових зборів та встановлено, що на офіційному веб-сайті Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" за електронним посиланням http://kztv.com.ua/informaciya-emitenta/ було розміщено Повідомлення про проведення позачергових загальних зборів (надалі - Повідомлення), відповідно до якого Приватне акціонерне товариство "Кременчуцький завод технічного вуглецю" повідомляє про проведення позачергових загальних зборів Товариства 24.07.2019 о 10:00 год., які скликаються в порядку, визначеному ч. 5 ст. 47 Закону України "Про акціонерні товариства".

Так, до порядку денного призначених загальних зборів включено питання про залучення додаткових коштів на оновлення основних фондів шляхом збільшення розміру статутного капіталу на 10 988 554,50 грн. за рахунок додаткових внесків акціонерів шляхом розміщення додаткових простих іменних акцій у кількості 10 465 290 штук існуючої номінальної вартості - 1,05 грн. кожна, загальною номінальною вартістю 10 988 554,50 грн. Форма існування акцій - бездокументарна. Джерелом збільшення статутного капіталу мають бути додаткові внески акціонерів у вигляді грошових коштів у національній валюті України - гривні.

Із вказаного Повідомлення вбачається, що до порядку денного також включено питання про прийняття рішення про невикористання акціонерами переважного права на придбання акцій додаткової емісії у процесі їх розміщення.

Отже, у запланованих на 24.07.2019 загальних зборах Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" мають вирішуватись питання щодо емісії акцій у кількості 10 465 290 штук третьої особи (без здійснення публічної пропозиції) із зазначенням переліку осіб, які є учасниками розміщення.

Водночас станом на 03.07.2019 (дата складання переліку осіб, яким надсилається повідомлення про проведення загальних зборів) загальну кількість акцій становить 1 162 810 шт., загальна кількість голосуючих акцій - 581 879 шт.

Таким чином, третя особа планує збільшити статутний капітал в 10 разів від існуючого на даний час за рахунок емісії акцій з невикористанням акціонерами переважного права на придбання таких акцій.

Оскільки право власності позивача-3 на спірні акції оспорюється, останнього не було включено до переліку акціонерів та він не зможе прийняти участь у призначених на 24.07.2019 загальних зборах та відповідно реалізувати свої корпоративні права, в тому числі на придбання додатково емітованих акцій третьої особи.

Відповідно до статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу або іншим особам вчиняти певні дії.

Пунктом 4 частини 5 та частин 9, 10 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Суд, який вирішує спір про право власності на акції (частки, паї) товариства, права акціонера (учасника), реалізація яких залежить від відносної вартості акцій (розміру частки) в статутному капіталі товариства, може постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту цього товариства щодо розміру статутного капіталу.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства; зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Тобто, застосовуючи на практиці встановлений ч. 9 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України виключний випадок можливості втручання суду в господарську діяльність товариства шляхом заборони вчинення певних дій (в т.ч. збільшення розміру статутного капіталу) суд в першу чергу має враховувати, що корпоративні права є майном, право мирного володіння яким гарантовано ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а тому втручання в таке право мирного володіння з метою забезпечення можливості поновлення в правах одного із акціонерів відповідного товариства має відповідати принципам рівності та справедливості і може мати місце лише у виключному випадку, коли законодавство не передбачає можливості інших шляхів ефективного та реального відновлення порушеного права заявника, адже в іншому випадку, заборона прийняття рішення загальними зборами акціонерного товариства, встановлена на користь одного із акціонерів, може вказувати на непропорційне втручання в право власності інших акціонерів такого товариства.

Суд відзначає, що на початку березня 2019 року Приватним акціонерним товариством "Кременчукм`ясо" (позивачем-1) подавалась заява про вжиття заходів до забезпечення позову, яка була мотивована призначенням на 24.04.2019 загальних зборів третьої особи та здійсненням третьою особою емісії цінних паперів, однак судом відмовлено у задоволенні такої заяви, оскільки суд вказував про можливість відновлення порушеного права позивача у разі задоволення позову шляхом реалізації переважного права на викуп додаткових акцій пропорційно розміру свого відсотку у статутному капіталі, яке реалізується виключно за волею такого акціонера або ж може бути обмежено загальними зборами акціонерів.

Крім того, суд посилався на те, що існування оголошення про скликання загальних зборів акціонерного товариства з винесенням на порядок денний питання про збільшення статутного капіталу рахунок додаткових внесків акціонерів шляхом розміщення додаткових акцій не є підтвердженням того, що відповідний статутний капітал буде збільшено, адже відсутні безумовні гарантії як того, що відповідне рішення буде прийнято загальними зборами акціонерів чи відповідні збори взагалі будуть проведені, так і реального збільшення статутного капіталу, можливість здійснення чого у відповідності до приписів ст. 15 Закону України "Про акціонерні товариства" та п. 4 Розділу 2 Глави ІІ Порядку збільшення (зменшення) статутного капіталу публічного або приватного акціонерного товариства, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 14.05.2013 №822, пов`язана з проходженням низки етапів (від затвердження ринкової вартості акцій до отримання свідоцтва про реєстрацію випуску акцій та зареєстрованого звіту про результати приватного розміщення акцій).

Проте, як вбачається із долучених до заяви позивача-3 документів загальні збори Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю", призначені на 24.04.2019 відбулися та та на них було прийнято рішення щодо емісії акцій, проте Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку надані третьою особою документи на реєстрацію випуску акцій Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" було повернуто без розгляду, а тому в порядок денний загальних зборів третьої особи, призначених на 24.07.2019 включено питання про скасування рішення річних загальних зборів Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю", прийняті 24 квітня 2019 року (Протокол від 24.04.2019 р.) щодо емісії акцій по питаннях порядку денного:

10. Про збільшення статутного капіталу Товариства шляхом розміщення додаткових акцій існуючої номінальної вартості за рахунок додаткових внесків.

11. Про емісію акцій (із зазначенням учасників розміщення) та затвердження Протоколу рішення про емісію акцій.

12. Про визначення уповноваженого органу Товариства, якому надаються повноваження щодо вчинення певних дій та прийняття рішень, передбачених чинним законодавством України, під час здійснення емісії акцій.

13. Про визначення уповноважених осіб Товариства, яким надаються повноваження щодо вчинення певних дій та прийняття рішень, передбачених чинним законодавством України, під час здійснення емісії акцій.

Тобто, загальні збори третьої особи, призначені на 24.04.2019 не лише відбулись, а й на них було прийнято рішення збільшення статутного капіталу Товариства шляхом розміщення додаткових акцій існуючої номінальної вартості за рахунок додаткових внесків, про що зазначав у своїй заяві позивач-1.

Таким чином, якщо у суду і були сумніви з приводу того, що оголошення про скликання загальних зборів акціонерного товариства з винесенням на порядок денний питання про збільшення статутного капіталу рахунок додаткових внесків акціонерів шляхом розміщення додаткових акцій є свідченням того, що такі збори дійсно відбудуться та на них буде прийнято рішення про збільшення статутного капіталу, то станом на дату розгляду даної заяви позивача-3 у суду наявні обґрунтовані підстави вважати, що призначені на 24.07.2019 загальні збори третьої особи відбудуться та на них також буде прийнято рішення про збільшення статутного капіталу.

Проте в даному випадку, заява позивача-3 мотивована тим, що випуск акцій додаткової емісії третьої особи планується здійснюватись з невикористанням акціонерами переважного права на придбання акцій додаткової емісії у процесі їх розміщення, а отже навіть у разі задоволення позовних вимог позивач буде позбавлений можливості відновити своє становище, як володільця 10% і більше акцій третьої особи.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на закріплені в наведених положеннях принципи з урахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування (рішення від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України", від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії", від 17.07.2008 у справі "Каіч та інші проти Хорватії") вбачається, що Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами, адже існує спір щодо права власності на акції третьої особи, які станом на дату розгляду даної заяви складають 10 і більше відсотків акцій товариства, в той час як після прийняття рішення про додаткову емісію акцій з невикористанням переважного права, розмір таких акцій буде зменшений у 10 разів, а з огляду на невикористання переважного права викупу акцій, то навіть у разі задоволення позову, позивач буде позбавлений можливості відновити своє право власності акції, які становитимуть 10 і більше відсотків акцій товариства (тобто, такий же розмір (майновий еквівалент) як станом на дату звернення до суду із даним позовом).

Так, заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони внесення змін до статуту Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" щодо розміру статутного капіталу, зокрема, але не виключно, шляхом прийняття відповідного рішення органами управління Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" та/або вчинення реєстраційних дій державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Однак, суд вважає, що достатнім та співмірним заходом до забезпечення даного позову буде заборона третій особі вносити зміни до статуту Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" щодо збільшення розміру статутного капіталу шляхом прийняття відповідного рішення органами управління Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю", який відповідає п. 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України та який є тотожним заявленому позивачем-3 заходу до забезпечення позову.

Враховуючи, що дана ухвала про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом встановлення заборони третій особі вносити зміни до статуту Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" щодо збільшення розміру статутного капіталу шляхом прийняття відповідного рішення органами управління Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" у відповідності до приписів ст. 232, 235 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковим до виконання судовим рішенням, що набрало законної сили, а її невиконання буде порушенням приписів ч. 1, 2 ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч. 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим порушників встановленої заборони може бути притягнуто до відповідальності, в тому числі кримінальної (ст. 382 Кримінального кодексу України), а також є підставою для застосування заходів процесуального примусу, визначених Главою 9 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає доцільності у забороні вчинення реєстраційних дій державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо внесення змін до статуту Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" щодо збільшення розміру статутного капіталу, оскільки не допускає можливості порушення третьою особою встановленої заборони.

При цьому, суд враховує, що вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони третій особі вносити зміни до статуту щодо збільшення розміру статутного капіталу не обмежить права та законні інтереси як суб`єктів спірних правовідносин, так і інших осіб, адже такі заходи мають тимчасовий характер та не впливають на господарську діяльність третьої особи чи інших учасників спірних правовідносин, в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін спірних правовідносин, унеможливить порушення інтересів інших осіб та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Згідно із ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові промислові технології" про забезпечення позову.

Згідно з ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові промислові технології" про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Заборонити Приватному акціонерному товариству "Кременчуцький завод технічного вуглецю" (39609, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Свіштовська, буд. 4; ідентифікаційний код 00152299) вносити зміни до статуту Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" щодо збільшення розміру статутного капіталу шляхом прийняття відповідного рішення органами управління Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю".

3. В іншій частині в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові промислові технології" про забезпечення позову відмовити.

4. Ухвала про вжиття заходів до забезпечення позову набирає законної сили з 12.07.2019, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому законодавством порядку по 12.07.2022.

5. Стягувачем за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові промислові технології" (04128, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, буд. 17; ідентифікаційний код 32312599).

6. Боржником за даною ухвалою є Приватне акціонерне товариство "Кременчуцький завод технічного вуглецю" (39609, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Свіштовська, буд. 4; ідентифікаційний код 00152299).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (12.07.2019) та може бути оскарження протягом десяти днів шляхом подання у відповідності до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Суддя Р.В. Бойко