ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2019 року Справа № 908/51/19

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Подобєда І.М., Кузнецової І.Л.

розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.04.2019 у справі №908/51/19 (суддя Федорова О.В., повне рішення складено 22.04.2019)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого підрозділу "Знам`янська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", м. Знам`янка Кіровоградської області

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

У грудні 2018 року АТ "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Знам`янська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" звернулося із позовом до Господарського суду Запорізької області про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" штрафу в сумі 44600,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для застосування до спірних відносин положень ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

Відповідач проти позову заперечував, зазначив, що зважування вагону при його відправленні проводилось на повірених справних вагонних вагах у статичному режимі, зазначена у залізничній накладній маса вантажу відповідала масі, визначеній в результаті зважування; комерційний акт складено з порушенням вимог п. 9,10,12 Правил складання комерційних актів. Також заявив про зменшення розміру штрафу, оскільки вжив всіх необхідних заходів для вірного визначення маси вантажу і не мав наміру порушувати вимоги законодавства, наявний факт недовантаження вагону, а не його перевантаження, заявлена сума штрафу становить 500 % від провізної плати та у 8 разів перевищує отриманий відповідачем дохід від реалізації вантажу, просив врахувати його скрутний матеріальний стан.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 10.04.2019 у справі №908/51/19 (суддя Федорова О.В.) позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого підрозділу "Знам`янська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця штраф у сумі 44600,00 грн та витрати зі сплати судового збору - 1762,00 грн.

Рішення суду мотивовано правомірністю заявлених позовних вимог з огляду на встановлений факт невідповідності маси вантажу, зазначеної в накладній, тій, що виявлена при контрольному зважуванні, та відсутністю підстав для застосування до спірних відносин положень ст. 233 Господарського кодексу України, оскільки штраф відповідно до пунктів 118, 120 Статуту залізниць України стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, Відповідачем також не надано доказів, що підтверджують результати його господарської діяльності, що було б підставою для зменшення штрафу.

Доводи та вимоги апеляційної скарги і відзиву на неї.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Відповідач, в якій, посилаючись на необґрунтованість та незаконність судового рішення, просив рішення скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Також просив справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- суд дійшов безпідставного висновку, що комерційний акт №410006/263/17 від 13.11.2018 є належним та допустимим доказом, та не врахував, що він складений з порушенням п.п. 8, 9, 10, 12 Правил складання актів, так як не містить підпису начальника вантажного району; інформації щодо відсутності в штатному розкладі станції Знам`янка посади начальника вантажного району комерційний акт не містить; відсутні докази наявності у заступника начальника станції Знам`янка Самойленко О.В. повноважень на підписання комерційного акту;

- матеріали справи не містять доказів участі представника ОСОБА_1 у зважуванні вантажу та наявності у нього повноважень на підписання комерційного акту, протокол зважування не містить інформації про особу, яка 14.11.2018 здійснювала зважування вагону №52738176;

- відповідно до п. 12 Правил складання актів позивач на станції призначення мав скласти новий комерційний акт, який у матеріалах справи відсутній;

- вантаж було прийнято за вагою, зазначеною в розділі «Д» комерційного акту без перевірки маси вантажу на станції призначення, що є порушенням п. 12 Правил складання актів;

- комерційний акт не містить інформації, за якою можна ідентифікувати ваги;

- відсутні належні та допустимі докази того, що Позивач здійснив зважування на вагонних вагах, які повірені та пройшли огляд перевірку у повній відповідності до вимог Інструкції; з протоколу зважування вагону на станції Знам`янка від 13.11.2018 не зрозуміло, на яких саме вагах здійснювалося зважування вагону №52738176; наявні протиріччя у інформації, що міститься у протоколі зважування, тій, що зазначена у комерційному акті щодо встановленої різниці вантажу;

- залізнична накладна не відповідає вимогам ст. ст. 77, 78 ГПК України;

- суд дійшов необґрунтованого висновку щодо неможливості зменшення штрафу в силу того, що можливість зменшення штрафу не передбачена Статутом залізниць України.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2019 (колегією суддів у складі: головуючого судді Широбокової Л.П., (доповідач), суддів: Кузнецової І.Л., Орєшкіної Е.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.04.2019 у справі №908/51/19. Розгляд справи визначено проводити в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін. Позивачу у строк до 24.06.2019 запропоновано надати відзив на апеляційну скаргу, апелянту відповідь на відзив тощо. У строк до 24.06.2019 учасникам справи запропоновано надати клопотання та заяви (за наявності), додаткові докази (за наявності) тощо. З огляду на характер спірних відносин та предмет доказування у справі заява Відповідача щодо розгляду апеляційної скарги за участю сторін залишена судом без задоволення.

14.06.2019 від Позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти доводів апелянта заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначив, що маса вантажу визначається відправником, який несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Накладна у паперовому вигляді є відображенням її електронної копії, яка обов`язково надається на станцію відправлення одночасно з накладною у паперовому вигляді. Графа 49 накладної заповнена у точній відповідності з вимогами Правил, які викладені в п.8. Зміни до накладної не вносилися, тому посилання відповідача на п. 1.3 Правил є безпідставним. Комерційний акт складений у точній відповідності з вимогами Правил складання актів. Зазначено, що «зважування вагону відбувалось на тензометричних статичних вагонних вагах СВ150000В2 ст. Знам`янка». Ваги, на яких було проведено зважування, своєчасно проходять державну повірку і повністю відповідають встановленим вимогам. На станції призначення перевірка маси вантажу відбувалась на вагах вантажоодержувача, оскільки на станції призначення відсутні станційні ваги. Комерційний акт був підписаний особами відповідно до п. 10 Правил. Зауважень зі сторони вантажоодержувача на станції призначення під час перевірки не було. Вважає, що матеріалами справи доведений факт невідповідності зазначеної відповідачем маси вантажу, за що передбачена відповідальність за ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

21.06.2019 від Відповідача до суду надійшли заперечення на доводи Позивача, в яких він зазначив, що надана копія залізничної накладної №45932654 не відповідає ані формі електронного перевізного документа, ані перевізному документу в паперовій формі, оскільки не містить особистих підписів осіб, які брали участь в її складанні, тому не є доказом в розумінні ст. ст. 77, 78 ГПК України. Комерційний акт не містить інформації, за якою можливо ідентифікувати ваги, на яких було здійснено зважування, вони не були повірені та не пройшли перевірку огляд. Вантажоодержувачем наданий лише витяг з невідомої книги обліку вантажу замість протоколу зважування на вагонних вагах. Матеріали справи не містять доказів, які підтверджують проведення позивачем перевірки маси вантажу по прибуттю на станцію Гуменці.

17.07.2019 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Орєшкіної Е.В. по справі здійснений автоматичний розподіл, за результатами якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Кузнецової І.Л., Подобєда І.М. та ухвалою суду від 17.07.2019 прийнято зазначеною колегією суддів до свого провадження.

Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (далі Відповідач) відправило зі станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці за накладною №45932654 на адресу Публічного акціонерного товариства Подільський цемент станція призначення Гуменці Південно-Західної залізниці вагон №52738176 із вантажем шлаки гранульовані, зазначивши у накладній масу вантажу 69700 кг, тара 23600 кг.

12.11.2018 в процесі динамічного зважування вагону на попутній станції Знам`янка Одеської залізниці було виявлено різницю в масі вантажу у зазначеному вагоні.

У зв`язку з виявленою невідповідністю у вагоні №52738176 маси вантажу в перевізних документах показанням ваг на станції Знам`янка було складено акт загальної форми ГУ-23 №87761 від 12.11.2018, яким зафіксовано, що навантаження нижче бортів 400 мм. На поверхні вантажу слідів розкрадання та втрати вантажу немає. У вагоні глухі торцеві стінки, люки щільно закриті. Вагон відчеплено для перевірки.

Здійснено контрольне зважування вагону на статичних тензометричних вагонних вагах СВ-150000В2, про що складено комерційний акт від 13.11.2018 №410006/263/17.

В комерційному акті №410006/263/17 від 13.11.2018 наведено опис виявленого порушення: згідно акту загальної форми станції Знам`янка №87761 від 12.11.2018 вагон відчеплено на ваги та перевірку. В документі зазначено, що вантаж навантажений насипом, розмір навантаження відповідно висоти бортів не вказано у вологому стані, вага: тара 23600кг, нетто 69700кг. При перевірці виявлено навантаження рівномірне нижче бортів. На поверхні ватажу слідів розкрадання та втрати вантажу немає. У вагоні глухі торцеві стінки, люки щільно закриті. Об`єм кузова 76 м.куб. При зважування вагона з розчепленням 13.11.2018 на тензометричних статичних вагонних вагах СВ-150000В2 ст. Знам`янка Одеської залізниці (держповірка ваг 05.09.2018) працівником станції ОСОБА_1 в присутності заступника начальника станції ОСОБА_2 виявилось: брутто 82600кг, тара з документа 23600кг, нетто 59000кг, що складає різницю проти ваги документа в сторону зменшення на 10700кг. По штатному розкладу зав. вантажним двором відсутній.

При прибутті вагону на станцію призначення Гуменці було проведено перевірку маси вантажу, про що зазначено в розділі Є комерційного акту. Різниці проти комерційного акту не виявлено.

У зв`язку з викладеним, на підставі ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України, Позивачем здійснено нарахування Відповідачу штрафу за неправильне зазначення відомостей про масу вантажу в сумі 44600,00 грн, що і стало підставою для звернення із даним позовом.

Застосоване законодавство та висновки апеляційного суду.

Відповідно до частини 2 статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за №765/19503, а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме: пункту 2.1. та пункту 24 додатку 3, до цих Правил, графа "Маса вантажу, визначена відправником" заповнюється відправником. Відправник повинен вказати точну масу вантажу.

Згідно з пунктом 28 Правил № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083) передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

За змістом статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Як вбачається з матеріалів справи, за даними накладної №45932654 вантаж навантажений у вагон №52738176 засобами відправника навалом. Маса вантажу визначена на вагонних вагах відправником (69700 кг, тара 23600 кг). Вартість перевезення згідно накладної №45932654 складає 8920,00 грн. Відправник засвідчив правильність внесених у накладну відомостей своїм підписом у графі Правильність внесених у накладну відомостей підтверджую, де стоїть прізвище представника Відповідача.

Порядок заповнення залізничної накладної передбачений Правилами оформлення перевізних документів. Застосування електронного перевізного документу врегульований Порядком застосування електронного перевізного документа під час перевезення вантажів залізничним транспортом.

Відповідно до п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення. Технічні характеристики паперу, призначеного для оформлення накладної, повинні забезпечувати придатність для роздруківки на принтері, а також якісне проставлення відміток залізниці на всьому шляху перевезення. Накладна у паперовому вигляді є відображенням її електронної копії, яка обов`язково надається на станцію відправлення одночасно з накладною у паперовому вигляді.

Накладна в електронному вигляді (далі - електронна накладна) складається у формі електронної реєстрації даних, які можуть бути трансформовані у письмовий запис. Засоби, що використовуються для реєстрації та обробки даних, повинні відповідати вимогам законодавства.

Таким чином, зазначеними Правилами передбачено дві форми накладних (письмова та електронна), накладна у паперовому вигляді є відображенням її електронної копії. Тому, наявна в матеріалах справи копія накладної №45932654 є відображенням її електронної форми, яка заповнювалася Відповідачем.

Заперечення Відповідача з приводу того, що графа 55 накладної не містить інформації про накладення ЕЦП, посади представника Відповідача, його особистий підпис, тобто не містить підтвердження правильності даних, внесених в перевізний документ, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки накладна заповнюється саме відправником та Відповідачем не доведено існування інших обставин, ніж ті, що були внесені у накладну. Крім того, вантаж за зазначеною накладною був доставлений та отриманий вантажоодержувачем (графа №53), факт перевезення підтверджений, тому відсутність даних про ЕЦП вінтажовідправника на ній не може ставити під сумнів здійснення господарської операції, бо накладна є основним перевізним документом.

З огляду на викладене, Відповідач, вчинивши дії відповідно до п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, взяв на себе відповідальність за ст. 24 Статуту залізниць України за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Правил складання актів (стаття 129 Статуту) (Форми ГУ-22, ГУ-105, ГУ-106, ІНУ-49, ВУ-25М, ВУ-25к), які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, (далі Правила складання актів) дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Відповідно до абз. 1 - 3 п. 9 Правил складання актів у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться.

Усі графи бланка акту мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних.

У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах.

Згідно з п. 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

На виконання п. 10 Правил складання актів комерційний акт №410006/263/17 від 13.11.2018 підписаний начальником станції ОСОБА_3 , заст. нач. станції ОСОБА_2 , працівником станції ОСОБА_1 , та одержувачем ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 2.7 посадової інструкції заступника начальника станції з вантажної та комерційної роботи станції Знам`янка ОСОБА_2 виконує обов`язки начальника вантажного району: бере участь у комісійній перевірці кількості та стану вантажу, підписує оформлені комерційні акти.

Отже, комерційний акт було підписано відповідальними особами залізниці та вантажоодержувача, які приймали участь у перевірці. Зауважень зі сторони вантажоодержувача під час перевірки матеріали справи не містять.

Крім того, дослідивши комерційний акт, зміст якого наведений вище, суд доходить висновку, що в комерційному акті зазначені всі необхідні відомості відповідно до абз. 1 - 3 п. 9 Правил складання актів.

Щодо доводів відповідача про не зазначення в комерційному акті заводського номеру ваг та їх вантажопідйомності суд зазначає, що Правила складання актів та Статут залізниць України не містять вимог до зазначення цих відомостей в комерційному акті, тому посилання відповідача на порушення у зв`язку з цим законодавства при складанні комерційного акту є безпідставними.

Відповідно до довідки ревізора вагового господарства Знам`янської дільниці повірочної лабораторії від 18.03.2019 вих. №060 по станції Знам`янка встановлені одні тензометричні статичні вагонні ваги для зважування вагонів у вагонах типу СВ-150000/В2 заводський номер №.

Згідно з технічним паспортом на тензометричні вагонні ваги, заводський № НОМЕР_1 , що знаходяться на станції Знам`янка Одеської залізниці, 05.09.2018 проведено профілактично-технічне обслуговування ваг та встановлено, що ваги придатні для зважування. Навпроти запису про повірку міститься відбиток повірочного тавра. У зв`язку з чим заперечення відповідача про те, що ваги не пройшли періодичну повірку та технічний огляд є безпідставними.

Щодо доводів відповідача про те, що зважування проводилось без відчеплення вагону суд зазначає, що ці доводи є безпідставними, оскільки ваги типу СВ-150000/В2, на яких проводилось зважування, призначені для зважування вагонів у статичному режимі.

Позивач надав докази зважування вагону №52738176 в динамічному режимі 12.11.2018, що дозволило виявити невідповідність маси вантажу, заявленої в накладній, та зумовило відчеплення вагону для контрольного зважування.

Відповідно до вимог Правил складання актів (п.12) станція призначення повинна зробити відмітку у точній відповідності з правилами.

Перевірка маси вантажу на станції призначення відбувалась на вагах вантажоодержувача ПАТ «Подільський цемент», бо на станції призначення відсутні станційні ваги.

Зважування здійснено з відчепленням вагону та із зупинкою. Зважування здійснювалось працівниками вантажоодержувача за участю представників АТ Укрзалізниця на 150-ти тонних вагах (УЗЗЗ614, заводський номер 917). Результати зважування були внесені в зважувальну книгу вантажоодержувача.

Вантажоодержувач надав технічний паспорт на вагонні ваги, якими здійснювалось зважування, з відмітками про проведений огляд та періодичну повірку (а.с. 9-12, т.2). Також надано витяг із зважувальної книги.

Відповідно до відомостей зважувальної книги виявлено за накладною №45932654 у вагоні №52738176 фактичну вагу нетто 59000кг проти заявленої 69700 кг (а.с. 5, т.2). Тобто різниця проти накладної складає 10700кг, що відповідає даним, зафіксованим у комерційному акті. Зауважень зі сторони вантажоодержувача під час перевірки не було.

З огляду на викладене, судом першої інстанції правильно зазначено, що сукупністю зібраних у справі доказів підтверджується факт неправильно зазначеної відповідачем маси вантажу в накладній №45932654 (вагон №52738176), що є підставою для нарахування штрафу згідно зі ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Вартість перевезення згідно накладної №45932654 складає 8920,00 грн, тому штраф правильно розрахований позивачем в сумі 44600,00 грн (8920,00 грн х 5).

Враховуючи викладене, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу відповідно до ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України в сумі 44600,00 грн.

Доводи відповідача щодо недотримання позивачем формальних вимог до оформлення залізничної накладної, комерційного акту та протоколів зважування, судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують факту виявленого порушення по суті.

21.03.2019 під час розгляду справи в суді першої інстанції Відповідачем було заявлено клопотання про зменшення суми штрафу до 8920,00 грн. Клопотання обґрунтовано тим, Відповідач вжив всіх необхідних заходів для правильного визначення маси вантажу, сума штрафу є дуже високою та становить 500% від провізної плати та у 8 разів перевищує отриманий Відповідачем дохід від реалізації вантажу, наявний факт недовантаження вагону, відсутні негативні наслідки для залізниці чи третіх осіб, Відповідач перебуває у скрутному становищі, заборгованість контрагентів становить 4,14 грн.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до ст. ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В той же час, колегія суддів зазначає, що згідно матеріалів цієї справи Відповідачем взагалі не було надано жодного доказу в розумінні ст. ст. 74, 77 ГПК України, зокрема, щодо винятковості випадку, майнового стану сторін; ступеня виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки щодо вжиття чи невжиття ним заходів до виконання зобов`язання тощо.

Надана довідка №16/2002661 від 17.01.2018 про наявність дебіторської заборгованості не є достатнім доказом, що підтверджує майновий стан Відповідача, бо за результатами господарської діяльності складається баланс, звіт про фінансові результати тощо, чого суду надано не було.

Тому, судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні клопотання про зменшення неустойки, оскільки за наявних в матеріалах справи доказів неможливо зробити беззаперечний висновок, чи є даний випадок винятковим.

Апеляційний суд також зауважує, що застосування положень ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України здійснюється за сам факт допущення вантажовідправником порушень незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки. Тому, судом першої інстанції правильно зазначено, що відповідальність за невірно зазначену масу вантажу встановлена у ст. 122 Статуту залізниць України незалежно від того, занижені її показники, чи завищені, тому посилання відповідача на дану обставину не може бути враховано судом у якості підстави для зменшення ступеня вини відповідача у вчиненому правопорушенні.

При цьому в тексті судового рішення відсутнє посилання на неможливість зменшення штрафу через те, що воно не передбачено Статутом залізниць України, в цій частині доводи апелянта є безпідставними.

Аналізуючи через призму ст. 86 ГПК України питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У справі, що розглядається, апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанцій.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову; оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права; підстав для його скасування не вбачається.

Витрати по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 282, 284 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.04.2019 у справі №908/51/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 10.04.2019 у справі №908/51/19 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта - Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя І.М. Подобєд