РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.07.2019Справа № 910/6158/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін господарську справу

За позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (49074, м.Дніпро, вул.Батумська 11, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алітім Шиппінг Ейдженсі" (04071, м.Київ, вул.Нижній Вал 51, 9)

про стягнення 193 018,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Акцент-Банк" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алітім Шиппінг Ейдженсі" про стягнення 193 018,62 грн. заборгованості за договором фінансового лізингу № АВ00А +24109813 від 23.08.2016, а саме: 86 154,31 грн. заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу, 22 041,47 грн. заборгованості за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу, 61 700,99 грн. заборгованості з пені, 13 692,40 грн. заборгованості за страховою винагородою, 250,00 грн. штрафу (фіксована частина), 9 179,45 грн. штрафу (змінна частина).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2019 відкрито провадження у справі № 910/6158/19 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позивач належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до ст. 120 ГПК України, ухвала суду від 17.05.2019 отримана - 24.05.2019.

Відповідач письмового відзиву, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надав, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала суду від 17.05.2018 була надіслана відповідачу на адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та на адресу, вказану у позовній заяві, проте повернена до суду із зазначенням причини повернення "за закінченням встановленого строку зберігання". З адреси, яка зазначена у позовній заяві та договорі, ухвала суду повернена до суду із зазначенням причини повернення "вибули". Відомостей щодо зміни місцезнаходження відповідача суду не надано.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також, слід врахувати, що Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21 лютого 2018 року у справі №2103/490/2012 вказав про те, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи наведені положення, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалою суду, в якій зазначено відомості щодо судового провадження, яке є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

23.08.2016 між Акціонерним товариством "Акцент-Банк" (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Алітім Шиппінг Ейдженсі" (лізингоодержувач) відповідно до ст. 634 ЦК України шляхом підписання товариством заяви про приєднання до Умов та правил надання фінансового лізингу № АВ00А-24109813 був укладений договір фінансового лізингу.

Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до заяви від 23.08.2016, лізингодавець передає лізингоодержувачу автомобіль згідно Специфікації, викладеної у додатку № 1, строк лізингу 60 місяців з моменту підписання додатка 2 (графі лізингових платежів).

Згідно п.1.1.3 заяви, щомісячні платежі та порядок їх сплати: щомісячно згідно Графіку, та включають в себе: платіж по відшкодуванню частини вартості предмету лізингу; винагороду за користування предметом лізингу; винагороду за проведення щомісячного моніторингу предмету лізингу.

Період сплати: з 10 по 14 число кожного місяця (п.1.1.4 заяви).

У додатку № 1 до договору фінансового лізингу № АВ00А-24109813 від 28.03.2016 викладено Специфікацію та Акт приймання-передачі об`єкта лізингу.

Відповідно до додатку № 1 (Специфікація та Акт приймання-передачі) відповідач отримав у лізинг автомобіль: Nissan Juke2016 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 523 523,00 грн.

Відповідно до Графіку сплати лізингових платежів (додаток № 1 до договору), відповідач зобов`язався сплачувати лізингові платежі у період з 07.09.2016 по 06.09.2021 у загальному розмірі 1 131 440,93 грн.

Позивач вказує, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання по договору, станом на 04.01.2019 заборгованість складає 86 154,31 грн. заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу, 13 692,40 грн. заборгованості за страховою винагородою, за прострочення сплати лізингових платежів позивачем також нараховано 61 700,99 грн. пені, 250,00 грн. (фіксована частина), 9 179,45 грн. штрафу (змінна частина).

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором фінансового лізингу.

Відповідно до ст. 806, 807, 809 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Не можуть бути предметом договору лізингу земельні ділянки та інші природні об`єкти, а також інші речі, встановлені законом. Ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета договору лізингу несе лізингоодержувач, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Статтею 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що Лізингодавець зобов`язаний: 1) у передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору; 2) попередити лізингоодержувача про відомі йому особливі властивості та недоліки предмета лізингу, що можуть становити небезпеку для життя, здоров`я, майна лізингоодержувача чи інших осіб або призводити до пошкодження самого предмета лізингу під час користування ним; 3) відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу; 4) відшкодовувати лізингоодержувачу витрати на поліпшення предмета лізингу, на його утримання або усунення недоліків у порядку та випадках, передбачених законом та/або договором.

Згідно ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов`язаний: 1) прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; 2) відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; 3) своєчасно сплачувати лізингові платежі; 4) надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; 5) письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; 6) письмово повідомляти про порушення строків проведення або непроведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; 7) у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Умови ремонту і технічного обслуговування предмета лізингу можуть визначатися окремим договором. Лізингоодержувач може мати інші права та обов`язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів.

Судом встановлено, що об`єкт лізингу був переданий позивачем відповідачу у придатному для використання стані 07.09.2016.

Згідно розрахунку позивача, відповідач сплачував лізингові платежі частково, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість згідно графіку платежів, затвердженого обома контрагентами.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач прострочив сплату лізингових платежів у розмірі 86 154,31 грн. винагороди за користування предметом лізингу; 22 041,41 грн. винагороди за проведення моніторингу фінансового лізингу, 13 692,40 грн. заборгованості за страховою винагородою.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строки оплати лізингових платежів узгоджені сторонами в графіку лізингових платежів, що є додатком № 2до договору і містить чіткі дати оплати кожного платежу.

Відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг у А-Банку, лізенгоодержувач зобов`язаний: сплатити лізингодавцю винагороду за надання та користування предметом лізингу відповідно до Графіку (п.2.8.2.6.2.2), сплатити платежі по відшкодуванню предмета лізингу за весь період страхування предмета лізингу, та страхування предмета лізингу (п.2.8.2.6.2.4), сплатити винагороду за проведення щомісячного моніторингу предмету лізингу відповідно до Графіку (п.2.8.2.6.2.5).

Відповідач доказів, які б підтверджували виконання ним обов`язку по сплаті лізингових платежів по договору, а саме: 86 154,31 грн. винагороди за користування предметом лізингу; 22 041,41 грн. винагороди за проведення моніторингу фінансового лізингу, 13 692,40 грн. заборгованості за страховою винагородою за період з 10.10.2016 по 04.01.2019, суду не надав.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів сплати лізингових платежів у заявленому розмірі за спірний період по договору, доказів розірвання договірних відносин сторін та повернення предмета лізингу, вимоги позивача про стягнення вказаних сум боргу суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За прострочення сплати лізингових платежів (по кожному платежу окремо) позивачем нараховано 61 700,99 грн. пені, також 250,00 штрафу та 9179,45 грн. штрафу відповідно до п.2.8.2.9.8 Умов і правил надання банківських послуг.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з пунктами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.п. 2.8.2.9.2 та 2.8.2.9.3 договору, у випадку порушення лізингоодержувачем зобов`язань, передбачених статтями 2.1.6.6.2.1 та 2.1.6.6.2.2 договору щодо сплати винагороди та відшкодувань вартості предмету лізингу, та зобов`язань, передбачених статтями 2.8.2.6.2.3-2.8.2.6.2.5 договору, лізингоодержувач сплачує пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки.

Нарахування неустойки за цим договором здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов`язання повинно було бути виконане відповідною стороною. (п.2.8.2.9.13 Умов).

Згідно п. 2.8.2.9.8 Умов, при порушенні лівзингоодержувачем будь-якого грошового зобов`язання за договором понад 30 календарних днів, лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 250 гривень плюс 5% від суми невиконаного зобов`язання.

З графіку лізингових платежів та розрахунку позивача, суд встановив, що станом на 04.01.2019 за відповідачем обліковувалось прострочення сплати лізингових платежів.

Відповідач свого контррозрахунку суми позову не надав, стверджувань позивача не спростував.

З огляду на вказані вище приписи законодавства та встановлені судом обставини неналежного виконання відповідачем умов договору фінансового лізингу № АВ00А-24109813 від 23.08.2016 щодо розрахунку в частині лізингових платежів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алітім Шиппінг Ейдженсі" (04071, м.Київ, вул.Нижній Вал 51, 9) на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (49074, м.Дніпро, вул.Батумська 11, ) 86 154 (вісімдесят шість тисяч сто п`ятдесят чотири) грн. 31 коп. заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу, 22 041 (двадцять дві тисячі сорок одну) грн. 47 коп. заборгованості за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу, 61 700 (шістдесят одну тисячу сімсот ) грн. 99 грн. заборгованості з пені, 13 692 (тринадцять тисяч шістсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. заборгованості за страховою винагородою, 250 (двісті п`ятдесят) грн. 00 коп. штрафу (фіксована частина), 9 179 (дев`ять тисяч сто сімдесят дев`ять) грн. 45 коп. штрафу (змінна частина), 2895 (дві тисячі вісімсот дев`яносто п`ять) грн.28 коп. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак