ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2019 р. Справа№ 910/18029/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Грека Б.М.

Доманської М.Л.

Секретар судового засідання Камінська Т.О.

За участю представників: відповідно до протоколу судового засідання від 03.07.2019

розглянувши матеріали апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк»; Банк)

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.10.2016

у справі № 910/18029/16 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Іллічівський зерновий порт» (далі - ТОВ «Іллічівський зерновий порт», боржник)

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

24.10.2016 ухвалою Господарського суду міста Києва порушено провадження у справі № 910/18029/16 про банкрутство ТОВ «Іллічівський зерновий порт» в порядку загальної процедури банкрутства за заявою боржника відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції Закону України від 22.12.2011 року № 4212-VI, що набрав чинності з 19.01.2013; далі - Закон); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Матущака Віктора Івановича, вирішено інші процедурні питання.

27.10.2016 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ «Іллічівський зерновий порт» на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет за № 36780.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Київського апеляційного господарського суду (далі - КАГС) з апеляційною скаргою.

Ухвалою КАГС від 28.02.2017 у справі № 910/18029/16 апеляційне провадження за апеляційної скаргою ПАТ «Дельта Банк» з перегляду оскаржуваної ухвали припинено з тих підстав, що Банк не наділений процесуальним правом на оскарження вказаної ухвали, тобто скаржник не набув статусу сторони або учасника у справі про банкрутство, оскільки у встановленому Законом про банкрутство порядку не звертався з грошовими вимогами до боржника, його кредиторські вимоги не розглянуті і не визнані судом на час звернення з апеляційною скаргою.

29.08.2017 Вищий господарський суд України постановою підтримав висновки, викладені в ухвалі КАГС від 28.02.2017 щодо відсутності у скаржника статусу учасника провадження у справі про банкрутство, разом з тим ВГСУ зазначив, що Банк не скористався своїм правом на подання заяви з вимогами до боржника, а також документів, що підтверджує вимоги.

Водночас, 09.11.2016 ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 2 928 871 943, 92 грн., яка 27.09.2017 ухвалою вказаного суду, з урахуванням ухвали від 06.10.2017, прийнята до розгляду.

У листопаді 2017 Банк повторно звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.10.2016 в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити у порушенні провадження у справі про банкрутство боржника.

12.12.2017 ухвалою КАГС у справі № 910/18029/16 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на вказану ухвалу суду припинено з тих підстав, що: Банк не має статусу сторони чи учасника у справі № 910/18029/16; права апелянта оскарженою ухвалою не порушені; скаржник не наділений процесуальним правом на оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 24.10.2016 про порушення провадження у справі.

22.01.2018 ПАТ «Дельта Банк» звернулось з касаційною скаргою до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в якій просило скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції від 12.12.2017 та передати справу до КАГС для розгляду апеляційної скарги Банку на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.10.2016.

26.04.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановив: касаційну скаргу ПАТ «Дельта банк» задовольнити, ухвалу КАГС від 12.12.2017 у справі № 910/18029/16 скасувати, а справу передати для продовження розгляду до Київського апеляційного господарського суду.

Підставами для скасування ухвали КАГС від 12.12.2017 стало те, що:

- ПАТ «Дельта Банк» є іпотекодержателем та обтяжувачем по відношенню до боржника (відповідно до Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна), що в силу статті 23 Закону дає підстави визначати апелянта, як забезпеченого кредитора;

- заява Банку з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 2 928 871 943, 92 грн. прийнята до розгляду ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 (з урахуванням ухвали від 06.10.2017);

- станом на момент повторного звернення ПАТ «Дельта Банк» з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.10.2016 до суду апеляційної інстанції змінилися обставини, що дають можливість стверджувати про наявність у Банку права на апеляційне оскарження судових рішень у даній справі;

- під час прийняття ухвали від 12.12.2017 суд апеляційної інстанції не звернув уваги на обставини, що змінились (прийняття Господарським судом міста Києва до розгляду заяви ПАТ «Дельта Банк» грошовими вимогами до боржника, інформації з Державних реєстрів) та безпідставно дійшов висновку про те, що Банк не має права апеляційного оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 24.10.2016.

У зв`язку з ліквідацією Київського апеляційного господарського суду (відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 № 454/2017), справу № 910/18029/16 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» у справі № 910/18029/16 та призначено її до розгляду.

Відповідно до витягів з протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа неодноразово передавалась на розгляд колегій суддів у різних складах у зв`язку з обставинами, викладеними в ухвалах Північного апеляційного господарського суду.

04.04.2019 представник Банку подав суду додаткові пояснення до апеляційної скарги в контексті яких просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувавши ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.10.2016.

15.05.2019 представник ТОВ «Іллічівський зерновий порт» подав суду додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до яких в задоволенні останньої просив відмовити з підстав, викладених у поясненнях. Крім того, представник боржника подав суду належним чином завірену копію договору купівлі-продажу цінних паперів № БН-04-01 від 08.07.2016, копію виписки про зарахування цінних паперів, копію фінансового звіту станом на 30.06.2016.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.10.2016 у справі № 910/18029/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів: Грека Б.М. та Доманської М.Л., розгляд справи призначено на 03.07.2019.

У судовому засіданні 03.07.2019 представник Банку просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувавши оскаржувану ухвалу, а також зазначив, що заперечує проти долучення до матеріалів справи копії договору купівлі-продажу цінних паперів № БН-04-01 від 08.07.2016, що була подана апеляційному суду разом з додатковими поясненнями до відзиву на апеляційну скаргу.

Представник боржника зауважив, що оригінал вказаного договору подавався суду першої інстанції на огляд, а тому, в даному випадку не йдеться про новий доказ у справі.

Представник боржника у судовому засіданні 03.07.2019 в задоволенні апеляційної скарги просив відмовити з підстав, викладених у відзиві та поясненнях на апеляційну скаргу, крім того зауважив, що подавши суду додаткові пояснення до апеляційної скарги, Банк фактично змінив підстави апеляційної скарги.

З метою повного та всебічного з`ясування обставин справи колегія Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду матеріалів справи з урахуванням поданої суду копії вказаного договору, а також розглянути заявлені Банком додаткові підстави для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 24.10.2016, що викладені у додаткових поясненнях до апеляційної скарги.

На підставі частини сьомої статті 270 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) колегією суддів надано учасникам судової справи можливість виступити у судових дебатах, яке учасниками справи реалізовано.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України та іншими законодавчими актами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Обґрунтування апеляційної скарги Банком (з урахуванням додаткових пояснень до апеляційної скарги) зводиться, зокрема, до того, що:

- порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «Іллічівський зерновий порт» є передчасним оскільки боржником не було вичерпано усіх можливих варіантів недопущення віднесення юридичної особи до неплатоспроможних;

- в матеріалах справи відсутні докази кредиторської заборгованості ТОВ «Іллічівський зерновий порт» в розумінні статей 73, 74 ГПК України на суму 1 911 472 198, 71 грн.;

- кредиторська заборгованість боржника перед ТОВ «Агро-Інвестменст» у сумі 1 000 000 000 грн. зазначена лише в довідці про кредиторську заборгованість;

- автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у справах про банкрутство обрано Хорошевську Тетяну Володимирівну та зобов`язано у строк до 17.10.2016 надати до суду заяву про участь у справі про банкрутство ТОВ «Іллічівський зерновий порт», натомість ухвалою господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі про банкрутство від 24.10.2016 призначено Матущака Віктора Івановича, а отже у справі судом не дотримано принципу черговості, вірогідності, об`єктивності та неупередженості, крім того, після відмови арбітражного керуючого Хорошевської Т.В. від участі у справі, суд повинен був призначити нового розпорядника майна за допомогою автоматичного розподілу;

- суд першої інстанції не встановив, чи відповідає бухгалтерський баланс боржника на останню звітну дату вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також судом не встановлено наявність чи відсутність у штатному розписі боржника посади головного бухгалтера.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у ній докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги і, відповідно, залишення ухвали Господарського суду міста Києва від 24.10.2016 у справі № 910/18029/16 без змін виходячи з такого.

Як вбачається матеріалів справи, боржник звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника - ТОВ «Іллічівський зерновий порт», оскільки останнє має кредиторську заборгованість у сумі 1 912 613 198, 71 грн. і неспроможне її погасити.

Як наведено вище, ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2016 порушено провадження у справі № 910/18029/16 про банкрутство ТОВ «Іллічівський зерновий порт» в порядку загальної процедури банкрутства за заявою боржника відповідно до Закону та вирішено інші процедурні питання.

Підставами для задоволення заяви ТОВ «Іллічівський зерновий порт» про порушення провадження у справі про банкрутство боржника стало те, що у ТОВ «Іллічівський зерновий порт» наявна кредиторська заборгованість на загальну суму 1 912 613 198,71 грн., тому числі розмір безспірної кредиторської заборгованості боржника за вирахуванням штрафних санкцій становить 1 141 000 грн., яка підтверджена рішеннями Господарського суду Одеської області від 04.08.2016 у справі № 916/1909/16, від 27.07.2016 у справі № 916/1553/16, від 23.05.2016 у справі № 916/1957/15 та постановами відділу державної виконавчої служби Іллічівського районного управління юстиції в Одеській області про відкриття виконавчих проваджень ВП № 52073091 від 01.09.2016, ВП № 52073240 від 01.09.2016.

Разом з тим, в якості доказів, що підтверджують заборгованість у сумі 1 911 472 198, 71 грн., зокрема, є поданий суду баланс товариства станом на 30.06.2016 та звіт про фінансові результати станом на 30.06.2016.

Окрім того, у своїй заяві ТОВ «Іллічівський зерновий порт» також вказує щодо заборгованості яка підтверджена Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.05.2016 у справі №916/1957/15 у відповідності до якого позовну заяву ТОВ «Основа» задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Іллічівський зерновий порт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Основа» 5 194 012, 50 грн. основного боргу, 1 245 955,79 грн. пені, 4 892 149,23 грн. інфляційних втрат, 310527,64 грн. 3% річних, 99 741,12 грн. витрат по сплаті судового збору

За змістом Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» для мікропідприємств, малих підприємств, непідприємницьких товариств і представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності, крім тих, що зобов`язані складати фінансову звітність за міжнародними стандартами, встановлюється скорочена за показниками фінансова звітність у складі балансу та звіту про фінансові результати.

Судом першої інстанції, крім іншого, на підставі доданих до заяви доказів встановлено, що задоволення вимог зазначених кредиторів, вимоги яких є безспірними, призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника перед іншими кредиторами, у зв`язку з недостатністю майнових активів боржника, які складають дебіторську заборгованість, а також балансову вартість основних засобів ТОВ «Іллічівський зерновий порт».

Частиною п`ятою статті 11 Закону встановлено, що боржник зобов`язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство у разі виникнення, зокрема, такої обставини як задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності).

Пунктом 12 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI)» визначено, що виходячи з системного аналізу частини третьої статті 10, частини п`ятої статті 11, частини першої статті 15 Закону, загрозою неплатоспроможності є виникнення конкуренції грошових вимог кредиторів у виконавчому провадженні, внаслідок якої задоволення вимог одного або кількох кредиторів у розмірі не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами. При цьому дотримання заявником відповідного тримісячного строку не вимагається.

Згідно із частиною 3 статті 11 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до заяви боржника про порушення провадження у справі про банкрутство додаються:

- докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом він не підлягає сплаті;

- довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником;

- докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом;

- рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили;

- відповідна постанова державного виконавця або приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора;

До заяви боржника також додаються:

- Установчі документи боржника - юридичної особи;

- Бухгалтерський баланс боржника на останню звітну дату;

- Перелік кредиторів боржника, вимоги яких визнаються боржником, із зазначенням загальної суми грошових вимог усіх кредиторів, а також щодо кожного кредитора - його імені або найменування його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків (за наявності), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором;

- Перелік майна боржника із зазначенням його балансової вартості та місцезнаходження, а також загальна балансова вартість майна;

- Перелік майна, що перебуває у заставі або є обтяженим у інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кредиторів, на користь яких вчинено обтяження майна боржника, їх ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційні коди юридичних осіб або реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), суми їх грошових вимог, підстави виникнення зобов`язань, а також строки їх виконання згідно із законом та договором;

- Довідка органів приватизації (органів, уповноважених управляти об`єктами державної власності) стосовно наявності або відсутності на балансі підприємства, щодо якого порушено справу про банкрутство, державного майна, що в процесі приватизації (корпоратизації) не увійшло до його статутного капіталу;

- Перелік осіб, що мають невиконані зобов`язання перед боржником, із зазначенням вартості таких зобов`язань, терміну виконання та підстав виникнення;

- Відомості про всі рахунки боржника, відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах, їх реквізити;

- відомості про всі рахунки, на яких обліковуються цінні папери, що належать боржнику, їх реквізити;

- протокол загальних зборів (конференції) працівників боржника, відповідне рішення первинної профспілкової організації боржника (за наявності кількох первинних організацій - їхнє спільне рішення), на яких обраний представник працівників боржника для участі у справі про банкрутство, якщо такі збори (конференція) відбулися до подачі заяви боржника до господарського суду;

- копія спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, а в разі закінчення терміну дії такого дозволу - довідка про наявність у боржника матеріальних носіїв секретної інформації (технічної документації, виробів, їхніх дослідних зразків тощо);

- рішення власника майна (органу, уповноваженого управляти майном) боржника про звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство;

- інші документи, які підтверджують неплатоспроможність боржника.

У частині першій статті 16 Закону зазначено, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом.

З огляду на наведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що Господарський суд міста Києва, встановивши факт загрози неплатоспроможності боржника, дійшов об`єктивного висновку про можливість порушення провадження у справі № 910/18029/16 про банкрутство ТОВ «Іллічівський зерновий порт», а посилання ПАТ «Дельта Банк» на те, що порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «Іллічівський зерновий порт» є передчасним - заявлено безпідставно.

Щодо посилання Банку на те, що в матеріалах справи відсутні докази кредиторської заборгованості ТОВ «Іллічівський зерновий порт» в розумінні статей 73, 74 ГПК України на суму 1 911 472 198, 71 грн., то суд вбачає за можливе зазначити таке.

За змістом частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною другою вказаної статті встановлено, що ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Згідно з частиною другою статі 11 Закону до заяви про порушення справи про банкрутство додаються, зокрема: докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова державного виконавця або приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора; докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави).

Як зазначалося вище, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Іллічівський зерновий порт» подано достатньо доказів, що підтверджують викладені у заяві обставини, зокрема, рішення Господарського суду Одеської області від 04.08.2016 у справі № 916/1909/16, від 27.07.2016 у справі № 916/1553/16, від 23.05.2016 у справі № 916/1957/15, постанови відділу державної виконавчої служби Іллічівського районного управління юстиції в Одеській області про відкриття виконавчих проваджень ВП № 52073091 від 01.09.2016 та ВП № 52073240 від 01.09.2016, баланс товариства станом на 30.06.2016, звіт про фінансові результати станом на 30.06.2016.

Пунктом 3 Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 1, визначено, що баланс (звіт про фінансовий стан) - це звіт про фінансовий стан підприємства, який відображає на певну дату його активи, зобов`язання і власний капітал.

Відповідно до розділу ІІ Національного Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку фінансова звітність складається з: балансу (звіту про фінансовий стан) (далі - баланс), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (далі - звіт про фінансові результати), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності.

Підприємства, які складають фінансову звітність та консолідовану фінансову звітність за національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, складають проміжну фінансову звітність, яка охоплює відповідний період (І квартал, перше півріччя, дев`ять місяців), наростаючим підсумком з початку звітного року у складі балансу та звіту про фінансові результати.

Для суб`єктів малого підприємництва і представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності національними положеннями (стандартами) встановлюється скорочена за показниками фінансова звітність у складі балансу і звіту про фінансові результати, форма і порядок складання яких визначаються Положенням (стандартом! бухгалтерського обліку 25 «Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 25 лютого 2000 року № 39, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15 березня 2000 року за № 161/4382 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 24 січня 2011 року № 25) (із змінами).

Таким чином, ТОВ «Іллічівський зерновий порт» складає фінансову звітність як суб`єкт малого підприємництва, у відповідності до Положень Податкового кодексу діючого на 2016 рік, суб`єкти малого підприємництва подають фінансову звітність, поквартально, а саме до 20 числа наступного місця за звітним періодом.

Отже, доказами фінансового стану боржника та зокрема кредиторської заборгованості, є фактично дані бухгалтерського обліку, що відображають реальних фінансовий стан підприємства, натомість закон про банкрутство не вимагає долучення до заяви господарських договорів, більше того дані договори не є предметом дослідження у підготовчому засіданні суду.

Так, ТОВ «Іллічівський зерновий порт» до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство було долучено фінансовий звіт суб`єкта малого підприємства станом на 30.06.2016 року (І півріччя), даний звіт було також подано і до органів ДФС, що підтверджено квитанцією про прийняття звітності.

Доводи скаржника що , в заяві про порушення провадження у справі про банкрутство, а саме на сторінці 3 заяви, вказано « ... 08.07.2015 року між ТОВ «Агро-Інвестментс» (покупець відповідач у справі, представленого повіреним «Дім Велес» (продавець) укладено договір № 902 -БВ /15 купівлі - продажу цінних паперів, відповідно до якого п. 1.1 -1.3. Договору, 1) сторони домовилися проте, що продавець зобов`язується передати у власність покупця а покупець прийняти та оплатити вказані в цьому пункті цінні папери, на умовах, передбачених договором.», сторінка 8,9 том 1 матеріалів справи.

Відповідно до описової частини заяви ТОВ «Іллічівський зерновий порт» дійсно було вказано договір купівлі-продажу № 902 -БВ /15 від 08.07.2015 року на загальну суму 3 000 000 000, 00 грн. Проте як вбачається з доданих документів боржником до заяви, зокрема довідки про кредиторську заборгованість ТОВ «Ілічівський зерновий порт» за отримані товари, послуги тощо,станом на08.06.2016 року заборгованість за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ - 04-01 від року укладеним між ТОВ «Агро-Інвестментс» та ТОВ «Іллічівський зерновий порт» складає 1 000 000 000, 00 грн.

Крім того, боржником було надано письмові пояснення стосовно невірного зазначення реквізитів Договору купівлі-продажу та сторін за таким договором. Зокрема, у наданих письмових поясненнях представник боржника вказав на те, що під час підготовки заяви про порушення провадження у справі про банкрутство в описовій частині було здійснено технічну описку, але в доданих до заяви документах реквізити та сторони договору купівлі-продажу було вказано вірно.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідження Договору купівлі-продажу, в не залежності від допущених описок боржника у визначенні сторін та їх реквізитів, дає підстави стверджувати про існуванню аналогічних зобов`язальних правовідносин у боржника перед кредитором за вказаним Договором Тобто, вказаний Договір купівлі-продажу у будь-якому випадку породжує реальне настання у ТОВ «Агро-Інвестментс» правових наслідків щодо набуття права вимоги до боржника - ТОВ «Іллічівський зерновий порт».

З огляду на наведене можна дійти висновку, що, крім інших доказів, баланс боржника та звіт про фінансові результати станом на 30.06.2016 (що поданий до органів Державної фіскальної служби України та прийнятий ним, а отже відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні») є належними та допустимими доказами у даній справі.

Крім того, за умовами Договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-04-01 від 08.07.2016 (далі - Договір), укладеного боржником (покупець) і товариством з додатковою відповідальністю «Агро-інвестментс» (далі - ТДВ «Агро-інвестментс», продавець), продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець прийняти і сплатити вартість цінних паперів на умовах цього договору. Згідно з пунктом 1.3 загальна сума вказаного договору становить - 1 000 000 000 грн. (на підтвердження виконання умов договору боржник подав суду виписки про стан рахунку у цінних паперах).

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Банк, крім іншого, зазначає, що кредиторська заборгованість боржника перед ТДВ «Агро-Інвестменст» у сумі 1 000 000 000 грн. зазначена лише в довідці про кредиторську заборгованість.

На вказане суд вбачає за можливе зазначити, що оскільки згідно з частиною третьою статті 11 Закону до заяви боржника про порушення справи про банкрутство має бути додано - зокрема, бухгалтерський баланс боржника на останню звітну дату, то поданий суду баланс боржника і звіт про фінансові результати, що подавалися станом на 30.06.2016 (останній звітний період), не може містити відомості про наслідки вчинення Договору, що був укладений 08.07.2016, оскільки останній не увійшов у звітний період, але станом на день подачі заяви про порушення провадження у справі про банкрутство, у боржника наявна заборгованість за вказаним договором у сумі 1 000 000 000 грн.

Баланс боржника і звіт про фінансові результати відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому є допустимими доказами, відповідно до статті 77 ГПК України, що підтверджують вчинення господарської операції.

Як вбачається з додаткових пояснень до апеляційної скарги, Банк ставить під сумнів наявність кредиторської заборгованості ще з тих підстав, що боржник в заяві про порушення справи про банкрутство вказує інший договір з іншими сторонами та безпідставно посилається на нього як на доказ наявності кредиторської заборгованості у сумі 1 000 000 000 грн.

Проте, у судовому засіданні 03.07.2019 представник боржника надав пояснення з вказаного приводу, зазначивши, що у заяві про порушення провадження у справі про банкрутство було допущено технічну помилку і замість договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-04-01 від 08.07.2016 (сторонами якого є ТОВ «Іллічівський зерновий порт» та ТДВ «Агро-інвестментс»), вказав договір № 902-БВ/15 від 08.07.2015 укладеного ТДВ «Агро-інвестментс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Дім-Велес», а отже судом першої інстанції обґрунтовано включено ціну договору № БВ-04-01 від 08.07.2016 до кредиторської заборгованості боржника.

Тобто, доказами фінансового стану боржника, є фактично дані бухгалтерського обліку, що відображають реальний фінансовий стан підприємства, натомість закон про банкрутство не вимагає долучення до заяви господарських договорів, більше того дані договори не є предметом дослідження у підготовчому засіданні суду.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом.

У разі звернення до господарського суду боржника із заявою про порушення справи про банкрутство у підготовчому засіданні з`ясовуються ознаки неплатоспроможності боржника або її загрози.

Завдання підготовчого засідання господарського суду у справі про банкрутство полягає у перевірці обґрунтованості заяви кредитора або боржника щодо наявності ознак неплатоспроможності, а заяви боржника - також і загрози його неплатоспроможності. Крім того, господарський суд перевіряє правовий статус боржника та відсутність перешкод для порушення провадження у справі про банкрутство. Судом першої інстанції вірно зазначено, що предметом підготовчого засідання є з`ясування наявності підстав, які надають боржнику можливість ініціювати порушення провадження у справі про банкрутство, тобто ознак загрози неплатоспроможності та виникнення обставин неплатоспроможності боржника. Критеріями загрози неплатоспроможності є: наявність кредиторських вимог сума яких перевищує 300 мінімальних заробітних плат; їх конкуренція задоволення вимог одного з кредиторів призведе до неможливості задоволення вимог іншого (інших); наявність відкритого виконавчого провадження. Визначальним для вирішення питання про порушення справи про банкрутство боржника, який наполягає на загрозі неплатоспроможності, є дослідження обставин конкуренції кредиторських вимог, співставлення їх розміру з майном боржника, за рахунок якого можливо задовольнити кредиторські вимоги. Аналогічна правова позиція викладена у в постановах Верховного Суду, а саме постанова від 09.10.2018 року у справі 904/6950/17, постанова від 14.03.2019 року у справі 916/1249/18.

Тобто, жоден із доводів наведених скаржником не підтверджується належними доказами, а ґрунтуються лише на припущеннях, натомість Боржником було надано всі наявні документи для підтвердження ознак загрози неплатоспроможності та підтвердження реального фінансового стану підприємства, що визначених ст. 11 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Враховуючи встановлену судом першої інстанції неспроможність Боржника виконати свої зобов`язання перед кредиторами у встановлений законом строк, у господарського суду були всі підстави для порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «Іллічівський зерновий порт».

Водночас, щодо кандидатів на призначення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у даній справі про банкрутство Північний апеляційний господарський суд вбачає за можливе зазначити таке.

Згідно з частиною першою статі 114 Закону кандидатура арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) для виконання повноважень розпорядника майна визначається судом самостійно із застосуванням автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у справах про банкрутство було визначено Хорошевську Т.В.

Під час прийняття заяви про порушення справи про банкрутство суд в ухвалі зобов`язує визначеного автоматизованою системою арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) надати заяву на участь у даній справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2016, зокрема, зобов`язано арбітражного керуючого Хорошевську Т.В. у строк до 17.10.2016 надати до суду заяву про участь у справі про банкрутство ТОВ «Іллічівський зерновий порт».

У встановлений ухвалою суду строк арбітражний керуючий Хорошевська Т.В. не подала суду заяву про участь у справі про банкрутство ТОВ «Іллічівський зерновий порт».

18.10.2016 до Господарського суду міста Києва надійшли заяви про участь у справі арбітражних керуючих Сиволобова Максима Марковича, Матущака Віктора Івановича та Титаренка Миколи Олександровича.

24.10.2016 відділом діловодства вказаного суду отримано клопотання арбітражного керуючого Хорошевської Т.В. про звільнення від виконання повноважень розпорядника майна боржника.

Згідно з абзацом четвертим частини першої статті 114 Закону якщо від арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), визначеного автоматизованою системою, не надійшла заява про згоду стати розпорядником майна в цій справі, то розпорядника майна призначає суд без застосування автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Оскільки від Хорошевської Т .В. , визначеної автоматизованою системою, не надійшла заява про згоду стати розпорядником майна в цій справі, то розпорядника майна призначив суд відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 114 Закону та керуючись принципом змагальності кандидатур арбітражних керуючих, а саме: оцінки рівня завантаженості, професійних та інших характеристик діяльності арбітражних керуючих, переваг одного перед іншим тощо.

З матеріалів справи вбачається, що до суду надійшли заяви про участь у даній справі арбітражних керуючих Сиволобова М.М., Матущака В.І. та Титаренка М.О.

У заві арбітражного керуючого Сиволобова М.М. зазначається, що останній має свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 12.03.2013 № 451, має п`ятий рівень кваліфікації арбітражного керуючого, судимості за вчинення корисливих злочинів та заборони суду займатися діяльністю арбітражного керуючого не має, управління боржником раніше не здійснював, не є заінтересованою особою стосовно боржника та кредиторів, не має конфлікту інтересів, має усю необхідну матеріально-технічну базу для здійснення повноважень у даній справі, відповідальність арбітражного керуючого застрахована на підставі договору страхування відповідальності арбітражного керуючого № 3375913 від 21.09.2016, укладеного з приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА».

Матущак В.І. у заяві про участь у справі повідомив, що має свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 567 від 18.03.2013, має п`ятий рівень кваліфікації арбітражного керуючого, за час провадження діяльності арбітражного керуючого порушень термінів подання інформації, передбаченої Законом, до державного органу з питань банкрутства, а також порушень термінів, визначених ухвалами господарських судів, і порушень законодавства та ліцензійних умов провадження діяльності арбітражного керуючого не допускав, судимості за вчинення корисливих злочинів та заборони суду займатися діяльністю арбітражного керуючого не має, управління боржником раніше не здійснював, не є заінтересованою особою в розумінні Закону, відповідальність арбітражного керуючого застрахована на підставі договору страхування відповідальності арбітражного керуючого № 3375904 від 19.09.2016, укладеного з приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА».

Арбітражний керуючий Титаренко М.О у заяві про участь у справі повідомив, що має свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 823 від 18.04.2013, має п`ятий рівень кваліфікації арбітражного керуючого, не належить до жодної категорії осіб, які згідно із Законом вважаються заінтересованими, які раніше здійснювали управління боржником, яким заборонено здійснювати цей вид підприємницької діяльності або займати керівні посади, які мають конфлікт інтересів. Водночас відомостей щодо страхування відповідальності арбітражного керуючого, а також копії свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого подана заява не містить.

Беручи до уваги наведене, виходячи з показників професійного досвіду, страхування відповідальності арбітражного керуючого, суд першої інстанції призначив розпорядником майна ТОВ «Іллічівський зерновий порт» арбітражного керуючого Матущака В.І.

Отже, розглядаючи питання щодо кандидатури арбітражного керуючого для призначення розпорядником майна боржника, Господарський суд міста Києва дотримався норм законодавства України, а отже посилання Банку на те, що судом не дотримано принципу черговості, вірогідності, об`єктивності та неупередженості є безпідставними та не підтвердженими матеріалами справи.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали місцевого господарського суду не вбачається.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 255, 269, 271, 275, 281-284 ГПК України та Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.10.2016 справі № 910/18029/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.10.2016 у справі № 910/18029/16 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 15.07.2019.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Б.М. Грек

М.Л. Доманська