УХВАЛА

15 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 922/3619/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючого, Васьковського О.В., Огородніка К.М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дівайс",

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Харківської області

від 19.03.2019

у складі судді: Хотенця П.В.,

та постанову Східного апеляційного господарського суду

від 14.05.2019

у складі колегії суддів: Шевель О.В., (головуючий), Крестьянінов О.О., Фоміна В.О.,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дівайс"

про стягнення 884 716, 74 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України", заявник) 31.05.2019, через Східний апеляційний господарський суд, звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 19.03.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 у справі № 922/3619/18.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 922/3619/18 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Васьковського О.В., суддя - Огородніка К.М., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 03.07.2019.

Розглянувши матеріали касаційної скарги ПАТ "НАК "Нафтогаз України", колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 293 ГПК України, зокрема, у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.03.2019, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2019, відмовлено у задоволенні позову ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення 884 716, 74 грн.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про можливість застосування до спірних правовідносин приписів частини 3 статті 7 зазначеного Закону, вказавши про наявність правових підстав для списання інфляційних втрат, 3 % річних та пені.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 19.03.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 у справі № 922/3619/18 щодо відмови у задоволенні позовних вимог стягнення 542 320, 87 грн. - пені, 27 845, 34 грн. - 3 % річних та 314 550, 54 грн. інфляційних втрат та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зокрема, скаржник зазначає, про неправильне застосування частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" і обґрунтовано касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", а саме скаржником зазначено про те, що обов`язковою підставою для застосування частини 3 статті 7 цього Закону є включення відповідача до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання за спожиті енергоносії.

Так, стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення закріплено і в частині 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України за якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами пункту 1 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд вже викладав у своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

Відмовляючи у задоволенні позову у даній справі, суди, застосовуючи приписи частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" виходили з того, що виконання цих положень Закону не потребує включення відповідача до Реєстру, а єдиною умовою для списання заборгованості, нарахованої за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є набрання чинності даним Законом.

При цьому, ухвалюючи оскаржувані судові рішення у питанні застосування приписів частини 3 статті 7 Закону, суди керувалися правовим висновком Верховного Суду, що був неодноразово викладений, зокрема, у постановах від 07 лютого 2018 року у справі 927/1152/16, від 22 травня 2018 року у справі № 905/3266/16, від 15 березня 2018 року у справі № 904/10736/16.

Так, у застосуванні частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" Верховним Судом було зроблено висновок про те, що ця частина статті 7 Закону є нормою прямої дії, її застосування не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, реалізація цієї норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 293 ГПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина 7 статті 12 ГПК України).

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 становить 1 921,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 884 716, 74 грн, а отже ціна позову у справі № 922/2619/18 не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене немає підстав вважати касаційну скаргу позивача обґрунтованою, оскільки правильне застосування судами попередніх інстанції норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

За таких підстав Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду відмовляє у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, п. 2 абз. 1 ч. 2 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Харківської області від 19.03.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 у справі № 922/3619/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В. Васьковський

К.М. Огороднік