ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2019 м. Дніпро Справа № 904/225/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів: Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 у справі № 904/225/19 (суддя Рудь І.А.), повне рішення складено 28.03.2019

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз», м. Полтава

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», м. Дніпро

про стягнення заборгованості у сумі 20091,50 грн за договором на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами № 52/14/тг від 27.12.2013-23.01.2014 в редакції додаткових угод, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

У січні 2019 року Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» про стягнення заборгованості за договором на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами № 52/14/тг від 27.12.2013-23.01.2014 в редакції додаткових угод, у сумі 20091,50 грн, з яких: 15482,38 грн - сума основного боргу, 937,32 грн - 3% річних, 3671,80 грн - інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 у справі № 904/225/19 - позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» 15482,38 грн - основного боргу, 3671,80 грн - інфляційних втрат, 937,18 грн - 3% річних та 1920,90 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Частково задовольняючи позов місцевий господарський суд зазначив у рішенні про обґрунтованість заявленої до стягнення суми основного боргу у розмірі 15482,38 грн та інфляційних втрат у розмірі 3671,80 грн. При цьому, перевіркою розрахунку 3% річних судом встановлено наявність в ньому арифметичних помилок, а тому в межах заявлених позивачем періодів, судом здійснено перерахунок вказаних санкцій та стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних у загальній сумі 937,18 грн. В решті позову відмовлено.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» оскаржує його в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду та просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 у справі № 904/225/19 і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована неправильним застосуванням судом норм матеріального і процесуального права, яке полягає в тому, що судом при ухваленні рішення невірно досліджено докази, а саме: Акти фактично протранспортованих обсягів газу, Акти приймання-передачі природного газу, Договір на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами № 52/14 від 27.12.2013, додаткові угоди до Договору, звіти за спірний період складені програмою ConCor тa Ask.

Апелянт зазначає, що на підставі укладеної Додаткової угоди від 01.01.2016 № 6 до Договору сторони погодились викласти п. 1.2. Договору в новій редакції, погодивши річний плановий обсяг транспортування природного газу лише на перший квартал 2016 року, а тому жодних обсягів постачання природного газу починаючи з квітня 2016 року сторони не погоджували.

Апелянт стверджує, що позивач жодних актів по договору № 52/14/тг від 27.12.2013 за спірний період не складав і на адресу відповідача не направляв, відповідно, відповідач будь-яких обсягів транспортування природного газу у відповідача не замовляв та не отримував.

На переконання апелянта, позивачем до позовної заяви долучено Акти фактично протранспортованих обсягів природного газу згідно з Договором № 52/14/тг від 23.01.2014, правовідносини за яким не існують, оскільки предметом спору є стягнення заборгованості та штрафних санкцій за транспортування газу саме за Договором № 52/14/тг від 27.12.2013. Про відсутність договірних відносин по Договору № 52/14/тг від 23.01.2014 відповідач повідомляв позивача листом від 03.03.2017 (т. 1 а. с. 78-79). Крім того, в Актах приймання-передачі та Звітах про обсяги протранспортованого природного газу зазначено лише про загальний об`єм природного газу, який надійшов до ГРМ ПАТ «Дніпропетровськгаз» для подальшого розподілу споживачам постачальникам природного газу.

Також апелянт посилається на наявний в матеріалах справи Звіт про обсяги протранспортованого природного газу НГВУ «Полтаванафтогаз» для ПАТ «Дніпропетровськгаз», який підписаний лише посадовими особами позивача, та з якого не можливо визначити об`єм протранспортованого газу, оскільки в ньому зазначено лише посилання на номер договору, без зазначення дати, що ставить під сумнів його чинність.

Посилаючись на пункти 6.2.3., 8.1. Договору відповідач вважає, що позивач мав право, у разі невиконання зобов`язань замовником, достроково розірвати договір, повідомивши в письмовій формі про це замовника за двадцять календарних днів до дати розірвання, обмежити або припинити транспортування газу замовнику у випадку неоплати або неповної оплати вартості послуг але цього не зробив.

Крім того, на думку апелянта, місцевий господарський суд безпідставно прийняв до уваги неправильний розрахунок позивачем інфляційних втрат, нарахування яких позивач починає з дати виникнення заборгованості, а не з наступного місяця в якому виникла заборгованість.

Оцінка в сукупності всіх наявних доказів у справі, на думку апелянта, свідчить про те, що позивач не підтвердив факту наданих відповідачу послуг з транспортування природного газу за спірний період саме за договором від 27.12.2013 № 52/14/тг.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач посилається на необґрунтованість та незаконність доводів відповідача про те, що при ухваленні рішення від 28.03.2019 у справі № 904/255/19 судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, які полягають у неналежному дослідженні доказів у справі. Так, посилання відповідача в апеляційній скарзі на неправильне застосування судом норм матеріального права, з огляду на норми ст. 227 ГПК України апелянт не обґрунтував, який саме закон судом розтлумачений або застосований не правильно, у чому саме полягає незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Також, позивач вважає посилання апелянта на різницю у даті спірного договору намаганням заплутати та ввести суд в оману, оскільки Договір № 52/14/тг має дві дати:

- дата 27.12.2013 - є датою реєстрації спірного договору відповідачем;

- дата 23.01.2014 - є датою реєстрації договору позивачем.

Позивач стверджує, що це один і той самий договір, який укладено між тими самими сторонами, з одним і тим самим предметом і номером, який є порядковим номером реєстрації позивача, що підтверджується витягом з журналу реєстрації договорів за 2014 рік НГВУ «Полтаванафтогаз» (т. 2 а. с. 41-43).

Користуючись подвійною датою реєстрації Договору № 52/14/тг відповідач заперечує отримання актів наданих послуг, а у зв`язку з не отриманням вищезазначених актів, відповідач вважає, що таким чином ним не замовлялись та не отримувались будь-які обсяги газу від ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Полтаванафтогаз».

З липня по грудень 2016 року відповідач фактично отримував природний газ з мережі НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта», але відмовився підписувати Акти фактично-протранспортованих обсягів газу без всяких на те правових підстав. При цьому, відповідач не заперечує сам факт отримання природного газу з мереж позивача, а лише доводить, що не замовляв цих послуг по Договору № 52/14/тг, не підтверджуючи свої доводи документально.

Складання Актів приймання-передачі природного газу (актів, якими фіксується загальний обсяг газу) між сторонами передбачено Технічною угодою про умови приймання передачі газу газорозподільною системою б/н від 01.01.2016 (т. 2 а. с. 44-47).

Позивач вважає обґрунтованими свої вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за період з липня по грудень 2016 року включно з огляду на те, що відповідач сам ініціював розірвання договірних відносин та наполягав на тому, що договірні відносини між сторонами припинилися саме 01.01.2017.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2019 колегією суддів у складі головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач), суддів Білецької Л.М., Верхогляд Т.А. відкрито провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 у справі № 904/225/19 в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

5. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, обґоворивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Між позивачем - Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (Газотранспортне підприємство) та відповідачем - Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (Замовник) 27.12.2013 - 23.01.2014 укладено договір на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами № 52/14/тг (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. газотранспортне підприємство зобов`язується надати Замовнику послуги з транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами природного газу Замовника до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС) для задоволення власних потреб та покриття обсягів виробничо-технологічних витрат і нормованих витрат, а Замовник зобов`язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченими умовами Договору.

Відповідно до п. 3.1., 3.1.1. Договору послуги з транспортування газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами (далі - акти наданих послуг).

У випадку, якщо Замовник та/або його споживачі безпосередньо підключені до внутрішньопромислового трубопроводу Газотранспортного підприємства, кількість протранспортованого Газотранспортним підприємством газу Замовнику та/або його споживачам визначається за даними комерційних вузлів та приладів обліку газу (далі - вузли обліку), установлених на ГРС.

Згідно з п. 3.2. Договору Газотранспортне підприємство до восьмого числа місяця, наступного за звітним направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Газотранспортного підприємства.

Складання Актів приймання-передачі природного газу (актів, якими фіксується загальний обсяг газу) передбачено укладеною між сторонами Технічною угодою про умови приймання передачі газу газорозподільною системою б/н від 01.01.2016 (т. 2 а. с. 44-47).

Пунктом 3.3. Договору встановлено, що Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути Газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акту наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов Договору або в судовому порядку.

До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами здійснюється відповідно до даних Газотранспортного підприємства (п. 3.4. Договору).

За умовами п. 3.5. Договору Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством.

Згідно з п. 5.1. Договору вартість послуг з транспортування 1000 куб. м природного газу внутрішньопромисловими газопроводами Газотранспортного підприємства складає 59,80 грн., крім того ПДВ 20 % - 11,96 грн., всього з ПДВ - 71,76 грн.

Сторонами укладено до договору ряд додаткових угод, зокрема, щодо зміни ціни послуг (додаткові угоди № 1 від 31.12.2013, № 2 від 30.04.2014, № 3 від 30.05.2014, № 4 від 26.12.2014, № 5 від 31.03.2015, № 6 від 01.01.2016). Крім того, додатковими угодами № 4 від 26.12.2014, № 5 від 31.03.2015, № 6 від 01.01.2016 сторони також внесли зміни до договору щодо обсягів транспортування природного газу та строку дії договору.

Розрахунковий період за Договором становить один місяць з контрактної години першого дня місяця до контрактної години першого дня наступного місяця включно (п. 5.3. Договору).

Вартість послуг з транспортування газу за місяць визначається як добуток тарифу на загальну кількість протранспортованого газу, визначеного згідно з розділом 4 Договору, та податку на додану вартість (п. 5.3.1. Договору).

Відповідно до п. 5.4. Договору вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

Пунктом 5.5. Договору встановлено, що оплата вартості фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг з транспортування газу здійснюється з поточного рахунку Замовника на поточний рахунок Газотранспортного підприємства. Остаточний розрахунок за фактично надані послуги з транспортування газу здійснюється Замовником до 20-го числа місяця, наступного за місяцем надання послуг.

Згідно з п.6.3.2. Договору Замовник зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг згідно з умовами Договору.

Відповідно до п. 11.1. цей Договір набуває чинності з дати підписання та поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 січня 2014 та діє до 31 грудня 2014, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із Сторін не буду заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 11.2. Договору).

Додатковою угодою № 5 від 31.03.2015 до Договору сторони виклали п. 11.1. Договору в наступній редакції: цей Договір набуває чинності з дати підписання та поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 січня 2014 року та діє до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору в період з січня по грудень 2016 року позивач надав відповідачу послуги з транспортування (переміщення) природного газу Замовника внутрішньопромисловими трубопроводами в обсязі 135,810 тис. м3.

Складання Актів приймання-передачі природного газу (актів, якими фіксується загальний обсяг газу) між сторонами передбачено Технічною угодою про умови приймання передачі газу газорозподільною системою б/н від 01.01.2016 (т. 2 а. с. 44-47).

Відповідно до умов Договору позивач складав та направляв відповідачу Акти фактично-протранспортованих обсягів газу за спірний період з липня по грудень 2016 року включно на загальну суму наданих послуг, які були отримані останнім, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення (т. 1, а. с. 37, 40, 44, 45, 48, 51).

Також позивач на підтвердження надання послуг надав Акти приймання-передачі природного газу, складені між ним та ПАТ «Дніпропетровськгаз» (т. 1 а. с. 25, 27, 29, 31, 33, 35, 38, 41, 43, 46, 49), Звіт про обсяги протранспортованого відповідачу газу (т. 1 а. с. 70) та Звіти електронного обліку газу за спірний період, складені програмою СоnCor та Ask (т. 1 а. с. 71-77).

Як зазначає позивач, в порушення умов Договору з 01.07.2016 відповідач припинив підписувати Акти фактично-протранспортованих обсягів газу та здійснювати оплати, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 15482,38 грн. Матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем спірної заборгованості за Актами фактично-протранспортованих обсягів газу, а саме:

- за актом від 31.07.2016 в обсязі 4,186 тис.м3 на суму 710,28 грн;

- за актом від 31.08.2016 в обсязі 7,038 тис.м3 на суму 1194,20 грн;

- за актом від 30.09.2016 в обсязі 16,979 тис.м3 на суму 2880,99 грн;

- за актом від 31.10.2016 в обсязі 26,334 тис.м3 на суму 5852,47 грн;

- за актом від 30.11.2016 в обсязі 14,945 тис.м3 на суму 2596,85 грн;

- за актом від 31.12.2016 в обсязі 19,620 тис.м3 на суму 3409,18 грн.

В порушення п. 3.3. договору Акти фактично-протранспортованих обсягів газу протягом двох днів з дати одержання актів наданих послуг відповідач не підписав та позивачу не повернув; мотивовані відмови від підписання актів наданих послуг відповідачем в матеріалах справи відсутні.

Відмовляючись від оплатити наданих позивачем послуги з транспортування газу за період з липня по грудень 2016 року на загальну суму 15482,38 грн, відповідач посилався на той факт, що не замовляв послуг у вказаний період, Договір № 52/14/тг від 23.01.2014 на транспортування природного газу з позивачем не укладався, а надані позивачем документи не підтверджують факт транспортування і обсяги природного газу на користь Замовника, що і є предметом виникнення даного спору.

У зв`язку із порушенням відповідачем договірних зобов`язань, позивач, із посиланням на положення ст. 625 Цивільного кодексу (далі - ЦК України) України, додатково нарахував до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 3% річних у загальній сумі 937,32 грн. за період з 21.08.2016 по 30.11.2018 та інфляційні втрати у розмірі 3671,80 грн. за вказаний період, розраховані по кожному акту окремо.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні з урахуванням обставин справи в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами Договір на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами № 52/14/тг від 27.12.2013-23.01.2014 за своєю правовою природою є договором про надання послуг, зокрема, з транспортування природного газу та регулюється загальними нормами ЦК України та спеціальним законодавством: Законами України «Про ринок природного газу» та «Про трубопровідний транспорт».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу; газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про трубопровідний транспорт» магістральний трубопровід - технологічний комплекс, що функціонує як єдина система і до якого входить окремий трубопровід з усіма об`єктами і спорудами, зв`язаними з ним єдиним технологічним процесом або кілька трубопроводів, якими здійснюються транзитні, міждержавні, міжрегіональні поставки продуктів транспортування споживачам, або інші трубопроводи, спроектовані та збудовані згідно з державними будівельними вимогами щодо магістральних трубопроводів; промислові трубопроводи (приєднані мережі) - всі інші немагістральні трубопроводи в межах виробництв, а також нафтобазові, внутрішньопромислові нафто-, газо- і продуктопроводи, міські газорозподільні, водопровідні, теплопровідні, каналізаційні мережі, розподільчі трубопроводи водопостачання, меліоративні системи тощо; об`єкти трубопровідного транспорту - магістральні та промислові трубопроводи, включаючи наземні, надземні і підземні лінійні частини трубопроводів, а також об`єкти та споруди, основне і допоміжне обладнання, що забезпечують безпечну та надійну експлуатацію трубопровідного транспорту.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

За нормами ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо обов`язку оплати за надані послуги з транспортування позивачем природного газу в період з липня по грудень 2016 року, а тому рішення суду про стягнення з відповідача 15482,38 грн - основного боргу, 3671,80 грн - інфляційних втрат, 937,18 грн - 3% річних, з урахуванням здійсненого перерахунку річних, колегія суддів визнає обґрунтованими.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо безпідставності доводів відповідача про не надання позивачам доказів в підтвердження обсягів отриманого відповідачем природного газу з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем, відповідно до п. 3.2. договору, надсилалися на адресу відповідача акти фактично-протранспортованих обсягів газу за договором за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2016, як відповідач отримав, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

В порушення п. 3.3. договору, зазначені акти уповноваженою особою відповідача не підписані, не скріплені печаткою підприємства, мотивовані відмови від їх підписання відповідач не надав.

Пунктом 3.4. договору сторони погодили, що до прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами здійснюється відповідно до даних газотранспортного підприємства.

Отже, у разі наявності спору у визначенні обсягу наданих послуг спірним Договором прямо передбачена пріоритетність даних Газотранспортного підприємства, яким за визначенням цього договору є ПАТ «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз», якщо іншою особою не буде доведено протилежне.

Позивачем в підтвердження обсягів транспортування природного газу надано Звіт про обсяги протранспортованого газу НГВУ «Полтаванафтогаз» для ПАТ «Дніпропетровськгаз» з січня по грудень 2016 року відповідно до Договору № 52/14/тг, в якому вказано як загальний обсяг протранспортованого для відповідача природного газу, так і обсяг за спірний період.

Посилаючись на п. 11.1. та 11.2. Договору відповідач листом від 22.11.2016 № 11/3-0699 повідомив позивача про припинення дії договору з 01.01.2017 (т. 1 а. с. 80-81).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджено загальний обсяг протранспортованого природного газу з липня по грудень 2016 за спірним договором, який становить 89,102 тис.куб.м. на загальну суму 15482,38 грн, що спростовує заперечення апелянта у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, а також, той факт, що строк дії Договору закінчився з 01.01.2017, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду та вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача 15482,38,38 грн. суми основного боргу обґрунтованою.

6. Мотиви з яких суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про відсутність підстав для оплати з огляду на припинення дії договору з огляду на наступне.

Договір про надання послуг може бути розірваний, в тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін (ст. 907 ЦК України).

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Як зазначалося вище, відповідач скористався своїм правом припинення договору в порядку, визначеному пунктами 11.1. та 11.2. з 01.01.2017, направивши письмове повідомлення про це позивачу, про що міститься відповідне посилання у листі від 22.11.2016 № 11/3-0699 (т. 1 а. с. 80-81).

Посилання апелянта на лист від 03.03.2017 № Ор 04.1-ЛВ-2837-0317, як на доказ пропозиції позивачу про припинення договору, колегія суддів відхиляє, оскільки він стосується підписання Актів фактично-протранспортованих обсягів природного газу за січень 2017 року (т. 1 а. с. 78-79).

Відтак, колегія суддів вважає встановленим припинення дії договору № 52/14/тг від 27.12.2013 (23.01.2014) на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами з 01.01.2017.

Згідно з ч. 7 ст. 180 ГК України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

За змістом статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Стягнення заборгованості за договором здійснюється за період з липня по грудень 2016 року, тобто до припинення дії договору - 01.01.2017.

Таким чином, відсутність підстав для сплати за послуги транспортування за період дії договору до 01.01.2017 не відповідають обставинам справи.

Доводи апелянта про узгодженість між сторонами на підставі Додаткової угоди від 01.01.2016 № 6 пункту 1.2. Договору в частині річного планового обсягу транспортування природного газу лише на перший квартал 2016 року, колегія суддів відхиляє, оскільки підприємством відповідача в період з квітня по грудень 2016 року підписувались, як Акти приймання-передачі природного газу так і частково Акти фактично-протранспортованих обсягів газу за травень, червень 2016 року. Непідписані лише Акти за липень-грудень 2016 року (спірні).

Доводи апелянта про те, що позивачем до позовної заяви долучено акти фактично протранспортованих обсягів природного газу згідно з Договором № 52/14/тг від 23.01.2014, правовідносини за яким не існують, оскільки предметом спору є стягнення заборгованості та штрафних санкцій за транспортування газу саме за Договором від 27.12.2013, колегія суддів також відхиляє, оскільки всі Акти фактично-фактично протранспортованих обсягів газу містять посилання саме на Договір № 52/14/тг від 23.01.2014, майже половину з яких відповідач підписав та скріпив печаткою підприємства без зауважень, що свідчить про узгодженість сторонами саме цієї дати Договору.

Крім того, позивач у запереченні на відзив зазначав про те, що Договір № 52/14/тг має дві дати:

- дата 27.12.2013 - є датою реєстрації спірного договору відповідачем;

- дата 23.01.2014 - є датою реєстрації договору позивачем.

Це один і той самий договір, між тими самими сторонами, з одним і тим самим предметом і номером, який є порядковим номером реєстрації позивача, що підтверджується витягом з журналу реєстрації договорів за 2014 рік НГВУ «Полтаванафтогаз».

Вказані обставини спростовують також доводи апелянта про те, що позивач жодних актів по договору № 52/14/тг від 27.12.2013 за спірний період не складав і на адресу ПАТ «Дніпропетровськгаз» не направляв, відповідно, відповідач будь-яких обсягів транспортування природного газу у відповідача не замовляв та не отримував.

Посилання апелянта на наявний в матеріалах справи Звіт про обсяги протранспортованого природного газу НГВУ «Полтаванафтогаз» для ПАТ «Дніпропетровськгаз», з якого не можливо визначити об`єм протранспортованого газу, оскільки в ньому зазначено лише посилання на номер договору, без зазначення дати, що ставить під сумнів його чинність, колегія суддів відхиляє, оскільки об`єм протранспортованого газу позивач доводить й іншими доказами, про які судом зазначалося вище.

Посилання апелянта на пункти 6.2.3., 8.1. Договору, на підставі яких на думку відповідача позивач мав право, у разі невиконання зобов`язань замовником, достроково розірвати договір, обмежити або припинити транспортування газу замовнику у випадку неоплати або неповної оплати вартості послуг, колегія суддів також відхиляє, оскільки це виключно право позивача, а не його обов`язок.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта, стосовно прийняття судом до уваги неправильного розрахунку позивачем інфляційних втрат, нарахування яких, на думку відповідача, позивач починає з дати виникнення заборгованості, а не з наступного місяця в якому виникла заборгованість.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок збитків від інфляції, колегія суддів зазначає, що розмір інфляційних втрат є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення (4636,86 грн), однак суд не має можливості виходити за межі позовних вимоги, а тому позов в частині стягнення інфляційних втрат правомірно задоволено судом в межах заявленої позивачем суми (3671,80 грн) в межах періоду з 21.08.2016 по 31.10.2018.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, апелянт не надав суду свого розрахунку в підтвердження неправильного розрахунку судом інфляційних за період, який він вважає правильним.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

На підставі викладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні повно встановлені фактичні обставини справи, яким надана вірна оцінка у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодавства, тому місцевий господарський суд дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову про стягнення з відповідача 15482,38 грн - основного боргу, 3671,80 грн - інфляційних втрат, 937,18 грн - 3% річних (перерахованих з урахуванням арифметичної помилки). У решті позову правомірно відмовлено.

Відтак, підстав для скасування або зміни цього рішення, передбачених ст. 277 ГПК України немає. Доводи апелянта не спростовують правомірних висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

8. Розподіл судових витрат.

У зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за її подання у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача - ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз».

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269-270, 275, 276, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 у справі № 904/225/19 - залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Л.М. Білецька

Т.А. Верхогляд

З оригіналом згідно

помічник судді А.М. Луганський

22.07.2019