ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1094/19

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Майбороди В.М. розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Аббакор Промпоставка,

м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю Баришівський тепличний комбінат, Київська обл., Баришівський район, с. Дернівка

про стягнення 136 321 грн. 74 коп.

Представники:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 136 321 грн. 74 коп., з яких: 128 755 грн. 24 коп. борг; 6 984 грн. 45 коп. пеня; 582 грн. 05 коп. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем обов`язку з оплати поставленого товару.

09.07.2019 року від позивача до загального відділу суду надійшла заява, в якій просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення боргу в сумі 128 755 грн. 24 коп., в зв`язку зі сплатою, а також наполягав на задоволенні вимог про стягнення 6 984 грн. 45 коп. пені та 582 грн. 05 коп. 3% річних, та покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили суд належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

04.12.2018 року між ТОВ «Аббакор Промпоставка» та ТОВ «Баришівський тепличний комбінат» було укладено договір поставки № 04/12/18-2, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставляти Паливні гранули (пелети) (далі - Продукція), а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти та оплатити таку Продукцію.

Відповідно до п. 2.1. договору ціна та кількість продукції, що поставляється за цим Договором встановлюється у додаткових угодах та/або специфікаціях, що додаються до цього Договору і є його невід`ємними частинами.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що постачальник зобов`язується постачати Покупцеві продукцію протягом строку дії договору узгодженими партіями, згідно відповідних додаткових угод та/або додатків та/або специфікацій до закінчення строку дії даного Договору.

Згідно з п. 5.1. договору оплата поставленої Продукції здійснюється Покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника вказаний в Розділі 12 «Реквізити сторін» цього Договору.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними, копії яких містяться в матеріалах справи, проте відповідач свої зобов`язання щодо оплати поставленого товару виконав після звернення позивача з позовною заявою до суду, що підтверджується позивачем.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги, що станом на день розгляду справи відповідач сплатив заборгованість за поставлений товар після звернення позивача з позовом до суду в сумі 128 755 грн. 24 коп., суд вважає, що провадження у справі в цій частині позову підлягає закриттю на підставі пункту 2 ч. 1 статті 231 ГПК України в зв`язку з відсутністю предмету спору.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 582 грн. 05 коп. 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГСУ № 16/587-22/430 від 31.08.2011 року та інформаційному листі ВГСУ № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 року.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 582 грн. 05 коп. 3% річних, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону та умов договору.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до п. 8.3 Договору у випадку прострочення оплати Продукції Покупцем, останній сплачує Постачальнику неустойку в формі пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення, але не більше 10% від загальної вартості Продукції.

Враховуючи вищевикладені норми закону та умови договору, позивачем у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання з оплати товару нараховано 6 984 грн. 45 коп. пені відповідно до наданого розрахунку, який відповідає вимогам закону.

Витрати позивача по оплаті правової допомоги в розмірі 2 000 грн. 00 коп. підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

27.05.2019 року між позивачем (довіритель) та Адвокатом Остапенко Євгеном Сергійовичем був укладений договір про надання адвокатських послуг.

За змістом ст. 126 ГПК України можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ст. 129 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Позивач сплатив на користь адвоката Остапенко Є.С. грошові кошти в розмірі 2 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1937 від 24.06.2019 року.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги частково, у зв`язку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого частиною 9 ст.129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 207, 236, 238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення 128 755 грн. 24 коп. боргу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівський тепличний комбінат» (07523, Київська обл., Баришівський район, с. Дернівка, вул. Березанський Шлях, буд. 3, код 41358864) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аббакор Промпоставка» (49087, м. Дніпро, вул. Академіка Образцова, буд. 1/2, кв. 19, код 38901782) 6 984 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 45 коп. пені, 582 (п`ятсот вісімдесят дві) грн. 05 коп. 3% річних, 2 044 (дві тисячі сорок чотири) грн. 08 коп. судового збору, 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст рішення підписано 18.07.2019 року.

Суддя Л.Я. Мальована