ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1307/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А.

при секретарі судового засідання Сулімі Г.В.

розглянувши справу за позовом: Приватного акціонерного товариства Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат (50102, м. Кривий ріг, вул. Рудна, 47, )

до відповідача: Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, )

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів в розмірі 21 384,00 грн.

Представники:

Від позивача Муходінов М.Л. (довіреність від 17.12.2018 № 14/15127);

Від відповідача - Чібічьян О.Р. (довіреність від 01.11.2018 № 2782).

Суть спору:

Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - Позивач) звернулось до господарського суду Одеської області із позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Відповідач) про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів в розмірі 21 384,00 грн.

Ухвалою суду від 16.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце проведення судового засідання та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 12.06.2019.

Протокольною ухвалою від 12.06.2019 задоволено клопотання представника позивача, відкладено розгляд справи по суті на 08.07.2019 в режимі відеоконференції, та доручено забезпечити проведення відеоконференції Інгулецькому районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетроської області.

Протокольною ухвалою від 08.07.2019 оголошено перерву в судовому засіданні до 15.07.2019.

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позовні вимоги із посиланням на статтю 909 Цивільного кодексу України, статтю 307 Господарського кодексу України, статті 6, 41, 116, 130, 133 Статуту залізниць України, пункт 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, обґрунтовані порушенням Відповідачем встановлених строків доставки вантажу.

Представник Відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Надав відзив від 20.05.2019 (вх. № 10019/19 від 21.05.2019) в якому просив суд відмовити в задоволенні позову, оскільки «Одеська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» повідомила, що усі вагони з вантажем «концентрат залізорудний» були доставлені до станції призначення з простроченням не з вини залізниці, а через не прийом вантажу МТП «Южний» через перевантаження в його адресу /а.с. 60-61/.

Крім того, 21.05.2019 на адресу господарського суду надійшло клопотання Відповідача від 20.05.2019 (вх. № 10023/19 від 21.05.2019) в якому він із посиланням на статті 230, 233 Господарського кодексу України, статтю 551 Цивільного кодексу України просить суд зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій на 50 % до розміру 10 692,00 грн. /а.с. 64-65/.

03.06.2019 на адресу господарського суду від Позивача надійшла Відповідь на відзив від 27.05.2019 № 14/132 /а.с. 76-78/.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представників Позивача та Відповідача, суд

в с т а н о в и в :

Згідно із частиною другою статті 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно частин першої, третьої статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Пунктом 6 Статуту залізниць України, зокрема, встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до пункту 41 Статуту залізниць України залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць.

Судом встановлено, що в період з грудня 2018р. по лютий 2019р. Позивачем на адресу державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» (станція Берегова Одеської залізниці), товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» (станція Чорноморська Одеської залізниці) та на адресу державного підприємства «Ізмаїльський торговельний порт» (станція Ізмаїл Одеської залізниці) за залізничними накладними № 46953014, 47000732, 47010038, 47151501, 47384904, 47509880, 47600846, 47632476, 47702022, 47746300, 47670674, 46372470 відправлялись вагони з вантажем концентратом залізорудним /а.с. 14-48/.

В ході перевезення вантажу за вищевказаними накладними на шляху прямування було здійснено відчеплення вагонів № 68130004, 63005243, 63179782, 61539052, 67912519, 62923867, 62433156, 63399729, 67621300, 53419610, 65331977, 53544235, 53544227. В подальшому відчеплені вагони були відправлені до місяця призначення за окремими досильними накладними № 46982112, 47004965, 47013602, 47152061, 47387089, 47536685, 47622345, 47667423, 47702022, 47746300, 47709910, 41974270.

Відчеплені на шляху прямування вагони були доставлені з простроченням, що підтверджується відмітками станції прибуття, як на основних, та і на досильних накладних.

Згідно із пунктом 35 Правил видачі вантажу затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 видача вантажу, що перевозиться за досильними перевізними документами, провадиться: частина вантажу, яка прибула з основною накладною, видається за цією накладною з комерційним актом на ту частину вантажу, що не прибула; частина вантажу, яка прибула з досильним документом, видається на підставі основної накладної та комерційного акта, при цьому комерційний акт у одержувача забирається. Про видачу вантажу одержувачу станцією зазначається в основній накладній, досильному перевізному документі та комерційному акті.

Відповідно до пункту 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Пунктом 116 Статуту залізниць України, зокрема, передбачено, що залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Відповідно до пункту 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Отже, належним доказом для звільнення Відповідача від відповідальності у зв`язку з порушенням встановлених термінів доставки вантажів та покладання такої відповідальності на вантажовідправника або вантажоодержувача мають бути комерційні або акти загальної форми, в яких повинні бути відображені причини затримки вантажу, та які повинні бути складені відповідно до вимог Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334.

Відповідачем такі акти не надані та не наведено жодних обставин, які б доводили відсутність його вини в затримці вагонів. В зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що вантаж був доставлений з простроченням з незалежних від залізниці причин.

Судом встановлено, що штраф за несвоєчасну доставку вантажів складає 21 384,00 грн. Судом перевірено правильність розрахунку суми штрафу наданого Позивачем /а.с. 13/.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно із частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи інтереси сторін, незначність прострочення виконання Відповідачем доставки вантажу, відсутність у матеріалах справи доказів спричинення збитків Позивачу, суд вважає за можливе зменшити суму штрафу до 19 245,60 грн.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача штрафу за несвоєчасну доставку вантажів в розмірі 19 245,60 грн.

При розподілі господарських витрат суд виходить з положень частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись частиною другою статті 908, частинами першою, третьою статті 909 Цивільного кодексу України, статті 6, 41, 116 Статуту залізниць України, статтями 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 130, 236, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ) на користь Приватного акціонерного товариства Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат (50102, м. Кривий ріг, вул. Рудна, 47, ) 19 245,60 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті сорок п`ять гривень 60 коп.) штраф за несвоєчасну доставку вантажів та витрати на сплату судового збору в розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.).

3. Відмовити в задоволені позову Приватного акціонерного товариства Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат до Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця в частині стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів в розмірі 2 138,40 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги через господарський суд Одеської області відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22 липня 2019 р.

Суддя Ю.А. Шаратов