ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2019 р. Справа№ 910/16575/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Реуцька Т.О.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Колодчина Р.В., посвідч. № 041222

від позивача: не з`явилися

від відповідача: Ковальчук В.В., дов. б/н від 25.12.18

розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області

на рішення господарського суду міста Києва від 12.03.2019 р. (повний текст складено 18.03.2019 р.)

у справі № 910/16575/18 (суддя - Кирилюк Т.Ю.)

за позовом першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Заводської міської ради Лохвицького району Полтавської області

до приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз"

про стягнення 2 622 153,30 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року перший заступник керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Заводської міської ради Лохвицького району Полтавської області звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз" про стягнення 2 622 153,30 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.03.2019 р. у справі № 910/16575/18 відмовлено у задоволенні позову.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що в порушення умов угоди № 42 від 10.04.2013 р. відповідач не сплатив на розвиток соціальної сфери міста Червонозаводське Полтавської області грошові кошти в якості пайової участі у розмірі 2 622 153,30 грн., однак строк виконання зобов`язання по сплаті грошових коштів пайової участі не встановлений договором, а тому згідно приписів частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України відповідач мав сплатити пайовий внесок не пізніше 24.03.2014 р. (протягом семиденного строку від дня пред`явлення вимоги № 02-23/236 від 11.03.2014 р.). Таким чином, у позивача з 25.03.2014 р. виникло право на звернення до суду з даним позовом, а 25.03.2017 р. сплинув строк позовної давності, про що було заявлено відповідачем.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, заступник прокурора Полтавської області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду міста Києва від 12.03.2019 р. у справі за № 910/16575/18 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказував на те, що у надісланих позивачу листах відповідач визнавав свій борг, а отже, у відповідності до приписів статті 264 Цивільного кодексу України, перебіг строку позовної давності переривався. Окрім цього, прокурор посилався на визнання боргу відповідачем під час розгляду даної справи та стверджував про подання позовної заяви в межах строку позовної давності, що свідчить про хибні висновки суду першої інстанції при відмові у задоволенні позову.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2019 р., у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Дідиченко М.А., відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 25.06.2019 р.

27.05.2019 р. до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 р. оголошено перерву до 09.07.2019 р.

В судовому засіданні 09.07.2019 р. прокурор просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представники позивача не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. За висновками суду неявка представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням виконавчого комітету Червонозаводської міської ради Лохвицького району Полтавської області № 30 від 31.01.2008 р. надано дозвіл товариству з обмеженою відповідальністю "Райз-цукор" на будівництво та газопостачання зернового елеватора ємкістю 600 тисяч тонн, що знаходиться у місті Червонозаводське по вулиці Якубовського, 5 (а.с. 18 том 1).

Рішенням Червонозаводської міської ради Лохвицького району Полтавської області № 50 від 17.02.2009 р. надано дозвіл закритому акціонерному товариству компанії "Райз" на добудову незакінченого будівництвом елеватора на 600 тисяч тонн, який є власністю товариства згідно договору купівлі-продажу № 435 від 11.12.2008 р. та знаходиться у місті Червонозаводське по вулиці Якубовського, 5 а (а.с. 19 том 1).

Пунктом 2 вказаних рішень зобов`язано відповідача, зокрема, укласти з міською радою угоду про залучення коштів на договірних засадах згідно постановою Кабінету Міністрів України № 40 від 24.01.2007 р.; угоду про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста згідно статті 27 Закону України "Про планування і забудову територій" в розмірі 10 % вартості будівництва та здати об`єкт в експлуатацію, отримати відповідний акт інспекції ДАБК.

Рішенням шостої сесії шостого скликання Червонозаводської міської ради № 5 від 12.04.2011 р. затверджено положення про цільовий фонд розвитку інженерно-транспортної інфраструктури та соціальної інфраструктури міста Червонозаводське (а.с. 20 том 1), визнано такими, що втратили чинність: рішення четвертої сесії міської ради п`ятого скликання від 17.07.2006 р. "Про затвердження Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста"; рішення тридцять шостої сесії міської ради п`ятого скликання від 09.06.2009 р. "Про викладення Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури на території Червонозаводської міської ради в новій редакції".

Положеннями про цільовий фонд розвитку інженерно-транспортної інфраструктури та соціальної інфраструктури міста Червонозаводське від 12.04.2011 р. (далі - положення; а.с. 21-22 том) визначається порядок залучення, розмір і використання коштів пайової участі у створенні розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Червонозаводське. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у місті Червонозаводське, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, крім випадків, передбачених пунктом 1 цього положення. Пайова участь у розвитку інфраструктури міста полягає у перерахуванні замовником до міського бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Пунктом 2 Положення зазначено, що величина пайової участі у розвитку інфраструктури міста визначається у договорі, укладеному з міською радою (відповідно до встановленого міською радою розміру пайової участі у розвитку інфраструктури) з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Згідно пункту 3 Положення розмір пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста Червонозаводське відповідає: для юридичних осіб до 50 млн. грн. - 6% загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта для нежитлових будівель та споруд.

За умовами пункту 4 Положення між замовником та міською радою укладається договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення та доданих до нього документів, що підтверджуються вартість будівництва об`єкта, з техніко-економічними показниками, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Відповідно до пункту 5 Положення кошти пайової участі у розвитку інфраструктури міста сплачуються в повному обсязі єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором. Граничний термін сплати пайового внеску зазначається у договорі, а з 01.01.2013 року - до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Зі змісту декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області 04.02.2013 р. за № ПТ 93 (а.с. 25-28 том 1), вбачається, що здійснено будівництво сучасного зернового елеватору на 600.0 тис. т по вул. Якубовського, 5 а в м. Червонозаводське, Лохвицького району Полтавської області ІІІ - пусковий комплекс, заміна бункерів 30DCB50-15 на бункери NCL135-30UO в зерносховищах поз. 23 і поз 24 (код об`єкта 1271.9; категорія складності ІІ), а замовником будівництва є публічне акціонерне товариство "Компанія "Райз".

Дата початку будівництва - березень 2012 року, згідно декларації про початок виконання будівельних робіт на об`єкті, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області № ПТ8 від 20.03.2012 р.

Кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією 43702,555 тис. грн., у тому числі витрати на будівельно-монтажні роботи 32420,301 тис. грн., витрати на машини, обладнання та інвентар.

10.04.2013 р. між Червонозаводською міською радою (позивач) та публічним акціонерним товариством "Компанія "Райз" (відповідач) укладено угоду № 42 про участь у комплексному економічному і соціальному розвитку території міста Червонозаводське Лохвицького району Полтавської області (а.с. 29 том 1), за умовами якої у зв`язку з будівництвом сучасного зернового елеватора ємкістю 600 тисяч тонн, що знаходиться у місті Червонозаводське Лохвицького району, Полтавської області по вулиці Якубовського, 5а, третій пусковий комплекс, відповідач зобов`язався взяти участь у фінансуванні соціальних програм розвитку міста Червонозаводське, а позивач у спільних інтересах територіальної громади міста використовує кошти, виділені згідно даної угоди, для будівництва, розширення, реконструкції, ремонту та утримання виробничих підприємств, транспорту, мереж тепло, водо-, газо-, енергозабезпечення, шляхів, зв`язку, служб з обслуговуванням населення, закладів охорони здоров`я, торгівлі, освіти, культури, соціального забезпечення житлово-комунальних об`єктів, в тому числі їх придбання для задоволення потреб населення.

Пунктом 3.1 угоди передбачено, що відповідач у 2013 році виділяє на розвиток соціальної сфери міста Червонозаводське Лохвицького району Полтавської області кошти в розмірі 2 622 153,30 грн., 6 % від загальної кошторисної вартості будівництва третьої черги зернового елеватора ємкістю 600 тисяч тонн, що знаходиться у місті Червонозаводське по вулиці Якубовського, 5.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 угоди відповідач перераховує кошти позивачу на рахунок, а позивач надає відповідачу розпорядження та дозволи, сприяє у отриманні необхідної інформації у вирішенні виробничих питань по погодженню матеріалів відведення земель.

Термін дії угоди відповідно до пункту 3.2 сторони погодили з моменту підписання і до повного виконання своїх зобов`язань.

11.03.2014 р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 02-23/236 (а.с. 31 том 1), в якій посилався на наявну заборгованість за угодою № 42 від 10.04.2013 р., яка станом на 01.03.2014 р. складала 2 622 153,30 грн., просив розглянути претензію в місячний термін та перерахувати заборгованість на розрахунковий рахунок.

Вказана претензія отримана відповідачем 17.03.2014 р. відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 31 том 1).

25.06.2014 р. відповідач листом № 228 звернувся до позивача, в якому вказував, що виконав роботи по дослідженню свердловини № 706-В за адресою м. Червонозаводське проспект Миру 10/2В, з метою визначення її технічного стану на суму 40 967,59 грн. Роботи були виконані ДГП "Укргеофізика" ДГЕ "Дніпрогеофізика" згідно договору № 63 від 23.09.2013 р. та прийняті згідно акту виконаних робіт у жовтні 2013 р. Просив зарахувати кошти в розмірі 40 967,59 грн. за рахунок угоди про участь у комплексному економічному і соціальному розвитку № 42 від 10.04.2013 р. та повідомити про рішення (а.с. 32 том 1).

17.07.2014 р. відповідач листом № 254 звернувся до позивача в якому повідомляв про наміри прийняти участь у ремонті дороги по вул. Ватутіна в Червонозаводському та виділити на ремонт 100 000,00 грн. підрядними організаціям відповідно до договорів. Товариство просило підтвердження щодо зарахування у майбутньому цих коштів за рахунок угоди про участь у комплексному економічному соціальному розвитку № 42 від 10.04.2013 р. (а.с. 33 том 1).

Рішенням Заводської міської ради чотирнадцятої сесії міської ради сьомого скликання № 3 від 09.08.2016 р. перейменовано Червонозаводську міську раду на Заводську міську раду; Виконавчий комітет Червонозаводської міської ради на Виконавчий комітет Заводської міської ради (а.с. 34 том 1).

10.09.2018 р. листом № 02-23/828 позивач повідомив прокуратуру, що станом на 01.09.2018 р. в рахунок сплати заборгованості за угодою № 42 від 10.04.2013 р. зараховано: 40 967,59 грн. обстеження свердловини (2014 р.); 290 000,00 грн. перераховані за рішенням ради КП "Комунсервіс" (100 000,00 грн. 2014 року та 190 000,00 грн. 2015 року); 100 000,00 грн. оплата ремонту дороги по вул. Ватутіна підряднику (2014 р.), отже борг підприємства становить 2 191 185,71 грн.

В обґрунтування підстав для представництва Заводської міської ради Лохвицького району Полтавської області в господарському суді, Лубенська місцева прокуратура вказувала на наступне.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Таким чином, стаття 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає необхідність обґрунтування прокурором наступних підстав для представництва: порушення або загроза порушення інтересів держави; нездійснення або неналежне здійснення органом державної влади, місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, захисту цих інтересів.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Перший заступник керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області, на підставі ч.ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" стверджував, що Заводською міською радою Лохвицького району Полтавської області не вживаються заходи щодо здійснення захисту інтересів територіальної громади м. Заводське у сфері пайової участі забудовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міської ради, що полягає у невжитті упродовж більше 4 років ефективних та можливих заходів, у тому числі і звернення до суду для виконання відповідачем законодавчих вимог в частині перерахування коштів на рахунок міської ради, а отже бездіяльність органу місцевого самоврядування призводить до недоотримання місцевим бюджетом коштів, неналежного виконання органом місцевого самоврядування своїх функцій у бюджетній сфері та негативно впливає на фінансування створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

Вказане свідчить про неналежне здійснення захисту порушених інтересів держави та відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявні підстави для представництва інтересів держави в суді прокурором, що спростовує твердження відповідача про невизначеність статусу прокурора у даній справі.

Прокурор обґрунтовував позовні вимоги тим, що всупереч Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Положень про цільовий фонд розвитку інженерно-транспортної інфраструктури та соціальної інфраструктури міста Червонозаводське від 12.04.2011 р. та умовам угоди № 42 від 10.04.2013 р. відповідач у добровільному порядку не сплатив внесок пайової участі забудовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міської ради у розмірі 2 622 153,30 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що в порушення умов угоди № 42 від 10.04.2013 р. відповідач не сплатив на розвиток соціальної сфери міста Червонозаводське Полтавській області грошові кошти в якості пайової участі у розмірі 2 622 153,30 грн., однак строк виконання зобов`язання по сплаті грошових коштів пайової участі не встановлений договором, а тому згідно приписів частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України відповідач мав сплатити грошові кошти в розмірі 2 622 153,30 грн. в якості пайової участі не пізніше 24.03.2014 р. (протягом семиденного строку від дня пред`явлення вимоги № 02-23/236 від 11.03.2014 р.). Таким чином, у позивача з 25.03.2014 р. виникло право на звернення до суду з даним позовом, а 25.03.2017 р. сплинув строк позовної давності про що було заявлено відповідачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Замовник - це фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву (стаття 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Частиною 7 статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції від 16.10.2012 р.) передбачено, що замовник зобов`язаний протягом семи календарних днів з дня реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або з дня набуття права на виконання будівельних робіт відповідно до частини 5 цієї статті письмово поінформувати виконавчий орган сільської, селищної, міської ради або місцеву державну адміністрацію за місцезнаходженням об`єкта будівництва про початок виконання будівельних робіт.

За приписами частини 11 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник зобов`язаний протягом 7 календарних днів з дня введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта письмово поінформувати про це місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням об`єкта будівництва.

Відповідно до частин 1-3 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Згідно частин 5, 6 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд; 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків.

Частиною 9 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Кошти, отримані як пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту.

Тобто, статтею 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено обов`язок замовника будівництва прийняти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який реалізується шляхом укладення відповідного договору в порядку, визначеному цим законом та деталізованому акті органу місцевого самоврядування.

З даних декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ПТ 93 від 04.02.2013 р. (а.с. 25-28 том 1), відповідачем (замовником) були проведені будівельні роботи, а отже він зобов`язаний взяти пайову участь у розвитку інфраструктури міста Заводське.

Згідно з вимогами статті 144 Конституції України та статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування при виконанні своїх функцій приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

На виконання наведених законодавчих вимог Червонозаводською міською радою затверджено Положення про цільовий фонд розвитку інженерно-транспортної інфраструктури та соціальної інфраструктури міста Червонозаводське від 12.04.2011 р. (далі - положення; а.с. 21-22 том), яким визначається порядок залучення, розмір і використання коштів пайової участі у створенні розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Червонозаводське.

Укладеною між Червонозаводською міською радою та публічним акціонерним товариством "Компанія "Райз" угодою № 42 від 10.04.2013 р. сторонами погоджено розмір пайової участі (2 622 153,30 грн., що складає 6 % від загальної кошторисної вартості будівництва) та термін дії угоди, однак не визначений строк (графік) виконання зобов`язання з оплати.

Згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України, статтями 525, 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ст. 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, належним є виконання зобов`язання з дотриманням встановлених у договорі строків (термінів), зокрема щодо оплати пайового внеску, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

При цьому, поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" згідно з приписами Цивільного кодексу України мають різний зміст.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обов`язки договору відповідно до частини 1 статті 631 Цивільного кодексу України.

Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у статті 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У випадку, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Враховуючи наведене, колегія суддів не приймає до уваги твердження прокурора про погодження сторонами пунктом 3.2 угоди строку виконання зобов`язання з оплати пайового внеску - до повного виконання, адже умови угоди містять лише термін її дії, а отже строк виконання відповідачем зобов`язання по сплаті грошових коштів пайової участі не встановлений договором і повинен визначатися згідно приписів частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів, 11.03.2014 р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 02-23/236 (а.с. 31 том 1) про сплату заборгованості за угодою № 42 від 10.04.2013 р. у розмірі 2 622 153,30 грн., яка отримана відповідачем 17.03.2014 р. (а.с. 31 том 1).

Таким чином, відповідач повинен протягом 7 днів, тобто - не пізніше 24.03.2014 р. сплатити грошові кошти в розмірі 2 622 153, 30 грн. в якості пайової участі за договором.

Відтак, беручи до уваги наведені нормативні приписи та положення договору, а також те, що відповідач свого зобов`язання зі сплати суми пайової участі не виконав і доказів оплати матеріали справи не містять, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 2 622 153,30 грн. пайової участі є обґрунтованою та такою, що доведена належними доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

Стосовно поданої відповідачем заяви про застосування строку позовної давності (а.с. 57-58 том 1), в якій заявник вказував на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення з заявленими позовними вимогами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Приписами статті 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Отже, як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушено, так і в разі пред`явлення позову в інтересах зазначеної особи іншою уповноваженою на це особою відлік позовної давності обчислюється однаково - з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що прокурор здійснює представництво органу, в інтересах якого він звертається до суду, на підставі закону (процесуальне представництво), а тому положення закону про початок перебігу строку позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із позовом про захист інтересів держави, у справі, що розглядається, в особі Заводської міської ради Лохвицького району Полтавської області.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20.09.2011 р. за заявою № 14902/04 у справі відкрите акціонерне товариство «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22.10.1996 р. за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до частини 1 статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Згідно з п. 4.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.2013 р. у дослідженні обставин, пов`язаних із вчиненням зобов`язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (частина 1 статті 264 Цивільного кодексу України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: «… підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами».

Виходячи з положень ст.ст. 253-254 Цивільного кодексу України, у позивача з 25.03.2014 р. виникло право на звернення до суду з даним позовом, а 25.03.2017 р. строк позовної давності сплинув.

Тож, як вбачається з матеріалів справи, 06.12.2018 р. прокурор звернувся до суду з позовом, тобто після закінчення строку позовної давності без належного обґрунтування поважності причин пропуску, що, в свою чергу, є підставою для відмови в задоволенні позову.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відповідно до пунктів 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України для відмови у задоволені позовної вимоги. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Посилання апелянта на листи відповідача № 228 від 25.06.2014 р., № 254 від 17.07.2014 р., як на підставу переривання строку позовної давності, і визнання відповідачем позову під час розгляду справи є безпідставними, оскільки доказів зарахування грошових коштів в рахунок угоди про участь у комплексному економічному соціальному розвитку № 42 від 10.04.2013 р. та заяви про визнання позову до матеріалів справи надано не було.

Відповідно до ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 12.03.2019 р. у справі № 910/16575/18, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області на рішення господарського суду міста Києва від 12.03.2019 р. у справі № 910/16575/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 12.03.2019 р. у справі № 910/16575/18 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Матеріали справи № 910/16575/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 12.07.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко