ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2019 року м. Дніпро Справа № 904/163/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Кузнецової І.Л., Широбокової Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Криворізької міської ради

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2019 р.

( суддя Рудь І.А., м. Дніпро, повний текст рішення підписано 02.05.2019 р.)

у справі:

за позовом Криворізької міської ради,

м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг",

м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 79 113 грн. 41 коп. за договором оренди земельної ділянки від 01.07.2011 р. № 3041,-

ВСТАНОВИВ:

Криворізька міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" заборгованість у розмірі 79 113 грн. 41 коп., з яких: 66 647 грн. 30 коп. - заборгованість з орендної плати за земельну ділянку за періоди з 01.05.2017 р. по 19.12.2017 р. та з 01.01.2018 р. по 24.07.2018 р., 12 466 грн. 11 коп. - пеня за період з 01.07.2017 р. по 31.12.2018 р., відповідно до умов договору оренди земельної ділянки від 01.07.2011 р. № 3041.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2019 р. у позові відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Криворізька міська рада подала апеляційну скаргу про скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2019 р. у справі № 904/163/19 та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог до публічного акціонерного товариства «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» та стягнення заборгованості з орендної плати за земельну ділянку за періоди з 01.05.2017 р. до 19.12.2017 р. та з 01.01.2018 р. до 24.07.2018 р. у загальному розмірі 66 647,30 грн. та пеню за період з 01.07.2017 р. до 31.12.2018 р. у загальному розмірі 12 466,11 грн. в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що Господарським судом Дніпропетровської області при ухваленні оскаржуваного рішення, в порушення приписів ст. ст. 198, 236 ГПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, не було враховано норму ч. 2 ст. 265 КАС України, що є нормою прямої дії та підлягає безпосередньому застосуванню при вирішенні існуючого спору і врегулюванні земельних правовідносин сторін. Судом лише зазначено, що предметом регулювання даної норми є встановлення моменту втрати чинності нормативно-правовим актом, визнаним судом нечинним.

Скаржник наголошує на тому, що при вирішенні питання правомірності вимог Криворізької міської ради про стягнення з ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» заборгованості з орендної плати, ключовим було саме визначення меж дії в часі рішення № 1620 та рішення № 1862, й особливо, моменту втрати ними чинності. В той час, як суд першої інстанції в ході розгляду існуючого спору вдався до переоцінки правомірності прийнятих міською радою, що є прерогативою виключно судів адміністративноїх юрисдикції.

При цьому Скаржник зазначає, що приписи ч. 2 ст. 265 КАС України, чітко визначають момент втрати чинності нормативно-правовим актом, який за рішенням суду визнано нечинним, що, у нерозривному зв`язку з положеннями ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», засвідчує необхідність обов`язкового виконання Рішення № 1620 та Рішення № 1862 у період їх дії всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території, у тому числі, і ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ», в частині застосування ставки 1,91% при розрахунку та сплаті орендної плати у період з 01.05.2017 р. до 19.12.2017 р. та з 01.01.2018 р. до 24.07.2018 р.

Відтак, на думку Скаржника, обгрунтованою є правомірність вимог Криворізької міської ради щодо застосування ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» Рішення № 1620 та Рішення № 1862 при здійсненні розрахунку та сплати орендної плати за користування спірною земельною ділянкою з урахуванням ставки річної орендної плати у розмірі 1,91% від її нормативної грошової оцінки.

У відзиві на апеляційну скаргу, Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" просить апеляційний суд залишити апеляційну скаргу Криворізької міської ради без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2019 р. у справі № 904/163/19 без змін.

Зокрема, Товариство посилається на те, що доводи Позивача, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними та не підтверджуються матеріалами справи. Судом першої інстанції було правильно встановлено усі обставини справи, а оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Отже, у даному випадку відсутні будь-які підстави для скасування судового рішення, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідач вважає позовні вимоги необгрунтованими, оскільки обидва вказані рішення Позивача прийнято поза межами повноважень останнього, з грубим порушенням встановленої чинним законодавством процедури, що встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили ( справи 804/5884/17 та 804/8091/17, ініційовані за позовами Відповідача про визнання протиправними та нечинними Рішень на 2017 та на 2018 рік відповідно ). Відтак, вимога до Відповідача сплачувати орендну плату на підставі протиправних рішень Позивача суперечить вимогам ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої втручання у мирне володіння майном допустиме лише у випадку, якщо таке втручання є законним, а також нормам Конституції України ( статті 8, 19, 41 ), які є нормами прямої дії, та закріплюють принципи верховенства права ( стаття 8), непорушності права власності ( стаття 41) та обов`язок органів місцевого самоврядування діяти виключно в межах повноважень, у спосіб та в порядку, що передбачені законом ( стаття 19).

Окремо Відповідач зазначає, що на його думку даний спір не підвідомчий господарським судам з огляду на те, що спори про стягнення заборгованості з орендної плати повинні розглядатися виключно в порядку адміністративного судочинства.

Товариство також вказує на те, що суд першої інстанції надав оцінку аргументам Позивача у частині посилань на положення ч. 2 ст. 265 КАС України та дійшов правильного висновку, що предметом регулювання цієї норми є встановлення моменту втрати чинності нормативно-правовим актом, визнаним судом нечинним. Одночасно, суд правильно зазначив, що ключовим для розгляду даної справи є інше питання, а саме питання щодо правомірності вимог Позивача про застосування Відповідачем норм нормативно-правових актів, визнаних судом протиправними.

Крім того, Товариство зазначає, що Відповідач підтвердив факт декларування та сплати орендної плати саме за договором оренди № 3041 від 01.07.2011 р. належними та допустимими доказами, тому аргументи Позивача щодо нібито безпідставності висновків неналежної оцінки доказів з боку суду першої інстанції у цій частині є необгрунтованими.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу, Позивач зазначає, що в апеляційній скарзі детально обгрунтував необхідність застосування ч. 2 ст. 265 КАС України, що є спеціальною нормою прямої дії та підлягає безпосередньому застосуванню при вирішенні існуючого спору і врегулюванні земельних правовідносин сторін. Обгрунтовуючи свою апеляційну скаргу, Криворізька міська рада жодним чином не стверджувала про неможливість застосування Конвенції або практики ЄСПЛ, а виклала свої доводи та міркування щодо врахування судом першої інстанції рішень Європейського суду з прав людини від 14.01.2011 р. у справі «Щокін проти України», від О2.11.2004 р. у справі «Трегубенко проти України», від 02.03.2005 р. «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини», що стосуються порушення статті 1 Протоколу 1 Конвенції щодо мирного володіння своїм майном.

Водночас, Позивач наголошує, що судом першої інстанції допущено порушення рівноваги між інтересами суспільства і конкретної особи, однобічно застосовано положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідну практику Європейського суду з прав людини в інтересах відповідача - суб`єкта господарювання, й проігноровано суспільний інтерес всієї територіальної громади міста Кривого Рогу, забезпечення реалізації якого безпосередньо залежить від виконання місцевого бюджету.

У запереченнях Відповідач вважає доводи, вкладені у відповіді на відзив на апеляційну скаргу, необгрунтованими, з огляду на те, що суд першої інстанції окремо аргументував, з яких мотивів відхиляє доводи Позивача у цій частині. Тобто, зауваження, що ця норма була «виключена з предмету дослідження», не відповідають дійсності. Відповідач ще раз наголошує, що висновки суду першої інстанції у цій частині є правильними, з огляду на те, що ч. 2 ст. 265 КАС України дійсно присвячена лише встановленню моменту втрати чинності нормативно-правовим актом на майбутнє. Поряд з цим, ця норма не вказує про обов`язковість застосування до фізичних/юридичних осіб положень нормативно-правових актів, визнаних протиправними та нечинними в судовому порядку. Тому доводи Позивача про те, що вказаною нормою нібито прямо передбачено, що протиправні рішення суб`єктів владних повноважень у будь-якому випадку мають бути виконані, навіть після встановлення факту їх протиправності судом, не відповідають змісту вказаної норми.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.05.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Криворізької міської ради у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Після відкриття апеляційного провадження у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, від Скаржника надійшло клопотання про розгляд апеляційної скаргим в присутності сторін, з посиланням на те, що дана судова справа є складною та потребує детального встановлення повних та всебічних обставин.

Враховуючи, що заявником не наведено будь-яке обгрунтування свого клопотання із зазначенням конкретних обставин справи, та приймаючи до уваги те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів дійшла висновку, що перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Позивача з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.07.2011 р. між Криворізькою міською радою ( Орендодавець ) та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" ( Орендар ) укладено Договір оренди земельної ділянки № 3041, відповідно до п. 1 якого Орендодавець на підставі рішень міської ради від 27.04.2011 р. № 357 та від 25.05.2011 р. № 417 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для розміщення металургійного виробництва ( ділянка № 3 ), яка знаходиться на вул . Орджонікідзе, 1 в Дзержинському районі м. Кривого Рогу . Кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1 ( п. 4 договору ).

Згідно п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка площею 0,4075 га.

П. 7 договору передбачено, що річна орендна плата вноситься Орендарем виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності орендаря у трикратному розмірі земельного податку, що встановлюється Податковим кодексом України, на підставі витягу з технічної документації (або довідки) про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виконаного управлінням Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, на рахунок Управління держказначейства у м. Кривому Розі.

У п. 9 договору зазначено, що орендна плата вноситься щомісячно протягом 30-ти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця. За неповний календарний місяць орендна плата сплачується за дні фактичного користування земельною ділянкою.

Згідно п. 10 договору розмір нормативної грошової оцінки не є сталим і змінюється у зв`язку з проведенням її щорічної індексації та на підставі інших вимог діючого законодавства. Орендар самостійно зобов`язується щорічно відповідно до інформації Держкомзему про коефіцієнт індексації грошової оцінки земель, опублікований в засобах масової інформації, здійснювати індексацію грошової оцінки земельної ділянки. Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до цього договору.

Відповідно до п. 11 договору обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженою Кабінетом Міністрів формою, що заповнюється підчас укладання або зміни умов договору чи продовження його дії.

П. 12 договору передбачено, що розмір та сума орендної плати переглядається без внесення змін до цього договору у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів річної орендної плати за землю, базової вартості 1 кв. м. земель міста, розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами; в інших випадках, передбачених законодавством та цим договором.

Відповідно до п. 13 договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня, яка нараховується на суму боргу по орендній платі за земельну ділянку (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого боргу по орендній платі або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день такого погашення.

П. 14 договору встановлено, що Орендар самостійно обчислює суму орендної плати щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Передача земельної ділянки орендарю здійснюється за актом її приймання-передачі, який набуває чинності виключно з дати державної реєстрації цього договору ( п. 17 договору ).

Акт приймання - передачі земельної ділянки підписаний сторонами ( т. 1, а. с. 21 ).

05.07.2011 р. договір зареєстрований в Управлінні Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за № 00547 ( т. 1, а. с. 16 ).

Місцевим господарським судом встановлено, що станом на 01.01.2017 р. розмір орендної плати за користування земельними ділянками на території м. Кривий Ріг встановлювався рішенням Криворізької міської ради "Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста Кривого Рогу" від 24.06.2015 р. № 3727 ( т. 1, а.с. 41-42 ).

Відповідно до п. 4 цього рішення оренда плата за користування земельними ділянками складала 3 % від нормативної грошової оцінки цих ділянок.

Згідно з п. 6 вказаного рішення при розрахунку ставок земельного податку та розміру орендної плати за користування земельними ділянками було введено понижувальний коефіцієнт до вартості земельних ділянок, визначеної відповідно до витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель міста, у розмірі 0,30.

Таким чином, з урахуванням понижувального коефіцієнту розмір орендної плати відповідно до вказаного рішення складав 0,9 % від нормативної грошової оцінки.

26.04.2017 р. Криворізькою міською радою прийнято рішення № 1620 (т. 1, а.с. 43 ) "Про внесення змін до рішення міської ради від 24.06.2015 р. № 3727 "Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста Кривого Рогу".

П. 1 вказаного рішення орендну плату для суб`єктів господарювання для розміщення комплексу об`єктів і споруд металургійної галузі було встановлено на рівні 1,91 % від нормативної грошової оцінки земель міста.

Вказані положення поширювались на Відповідача як Орендаря земельної ділянки за договором оренди земельної ділянки від 01.07.2011 р. № 3041.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2017 р. у справі № 804/5884/17 рішення Криворізької міської ради від 26.04.2017 р. № 1620 у відповідній частині стосовно п. 1 вказаного рішення, де мова йде про орендну плату для суб`єктів господарювання для розміщення комплексу об`єктів і споруд металургійної галузі було встановлено на рівні 1,91 % від нормативної грошової оцінки земель міста, визнано нечинним ( т. 1, а. с. 44-48 ).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2017 р. постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2017 р. у справі № 804/5884/17 залишена без змін ( т. 1, а. с. 49-53 ).

12.07.2017 р. Криворізькою міською радою прийнято рішення № 1862 ( т. 1, а. с. 54-61 ) "Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та затвердження Регламенту оподаткування земельних ділянок на території міста Кривого Рогу у 2018 році".

Положеннями Додатку 1 ( т. 1, а. с. 55 ) до вказаного рішення встановлено річний розмір орендної плати за користування земельними ділянками на рівні 1,91 % від нормативної грошової оцінки земель міста для юридичних осіб з видами економічної діяльності за КВЕД "24,19", за користування земельними ділянками наступного цільового призначення земель (згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 р. № 548, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01.11.2010 р. за №1011/18306 ( зі змінами ): код - "11.02"; назва - "землі промисловості; для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості". Вказані положення поширювались на Відповідача як Орендаря земельної ділянки за договором оренди земельної ділянки від 01.07.2011 р. № 3041.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 р. у справі № 804/8091/17, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2018 р., вказане рішення Криворізької міської ради визнане протиправним та нечинним ( т. 1, а. с. 62-75 ).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, у 2017 році Відповідач сплачував орендну плату за договором оренди земельної ділянки від 01.07.2011 р. № 3041 за ставкою орендної плати у розмірі 0,9 % від нормативної грошової оцінки земель міста (зокрема, орендна плата розраховувалась, виходячи зі ставки у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земель міста, із застосуванням понижувального коефіцієнта до вартості земельних ділянок, визначеної відповідно до витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель міста, у розмірі 0,30), що підтверджується наданою до суду Відповідачем звітною податковою декларацією з плати за землю за 2017 рік № від 30.01.2017 р. ( т. 2, а. с. 4-8 ) та платіжними дорученнями ( т. 2, а. с. 20-26 ).

Судом також встановлено, що за січень - травень 2018 року Відповідач сплачував орендну плату за договором оренди земельної ділянки від 01.07.2011 р. № 3041 за ставкою 1,91 % від нормативної грошової оцінки земель міста, що підтверджується наданою до суду звітною податковою декларацією з плати за землю за 2018 рік № від 20.02.2018 р. ( т. 2, а. с. 9-13 ), а також платіжними дорученнями ( т. 2, а. с. 26-29 ).

Крім того, судом встановлено, що 26.07.2018 р. Відповідач подав до Криворізької державної об`єднаної податкової інспекції уточнюючу податкову декларацію, в якій перерахував розмір податкових зобов`язань з орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 01.07.2011 р. № 3041 за ставкою 0,9 %, тобто вже без урахування визнаних судом протиправними та нечинними положень рішення Криворізької міської ради від 12.07.2017 р. № 1862 ( т. 2, а. с. 14-19 ).

З наданих до суду листа Криворізької південної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за № 3044/10/04-82-08-027 від 22.08.2018 (т. 1, а.с. 33-34) та листа Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за № 24105/10/04-36-56-44 від 01.03.2019 вбачається (т. 2, а.с. 128), що за інформацією вказаних податкових органів у Відповідача відсутня заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 01.07.2011 р. № 3041.

У листі Криворізької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за № 3044/10/04-82-08-027 від 22.08.2018 р. зазначається, що Відповідач має переплату з орендної плати по Металургійному району станом на 17.08.2018 р. у розмірі 88 019 523 грн. 00 коп.

Разом з тим, заявлені позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що Відповідач сплачував орендну плату за період з 01.05.2017 р. по 19.12.2017 р. без урахування положень про розміри орендної плати, що містилися у рішенні Криворізької міської ради від 26.04.2017 р. № 1620, та за період з 01.01.2018 р. по 24.07.2018 р. без урахування положень про розміри орендної плати, що містилися у рішенні Криворізької міської ради від 12.07.2017 р. № 1862.

Позивач вказує, що незважаючи на те, що положення зазначених рішень Криворізької міської ради були визнані протиправними та нечинними судом, вони є обов`язковими до виконання за період до дати набрання законної сили відповідними судовими рішеннями у справах № 804/5884/17 та № 804/8091/17.

Посилаючись на вищевикладені обставини, Позивач вважає, що у Відповідача виникла заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 01.07.2011 р. № 3041 за періоди з 01.05.2017 р. по 19.12.2017 р. у розмірі 35 266 грн. 25 коп. та з 01.01.2018 р. по 24.07.2018 р. у розмірі 31 381 грн. 05 коп., у загальному розмірі 66 647 грн. 30 коп., що і є причиною виникнення спору. Також, Позивач просить стягнути з Відповідача пеню у розмірі 12 466 грн. 11 коп. за період з 01.07.2017 р. по 31.12.2018 р., нараховану на підставі п. 13 договору.

Також, господарський суд встановив, що за заявлений Позивачем період останній отримував орендну плату за користування земельною ділянкою, загальною площею 0,4075 га, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1 стосовно зобов`язань з орендної плати за ставкою 0,9 %.

В основу оскаржуваного рішення про відмову в задоволені позовних вимог покладено висновок місцевого господарського суду про необгрунтованість доводів Позивача щодо обов`язку сплати Відповідачем орендної плати відповідно до положень рішень Криворізької міської ради від 26.04.2017 р. № 1620 та від 12.07.2017 р. № 1862, з огляду на те, що вказані рішення визнані протиправними та нечинними рішеннями судів, і не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки вони не відповідають вимогам законодавства, а при їх прийнятті Криворізька міська рада діяла не на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому, суд не взяв до уваги посилання Позивача в обґрунтування своєї позиції на норму ч. 2 ст. 265 КАС України. Оскільки Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності у Відповідача заборгованості зі сплати орендної плати за наведений у позовній заяві період, відсутні правові підстави для нарахування пені.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи апеляційної скарги: ч. 2 ст. 265 КАС України, є нормою прямої дії та підлягає безпосередньому застосуванню при вирішенні існуючого спору і врегулюванні земельних правовідносин сторін. При вирішенні питання правомірності вимог Криворізької міської ради, ключовим є визначення меж дії в часі рішення № 1620 та рішення № 1862, й особливо, моменту втрати ними чинності. Приписи ч. 2 ст. 265 КАС України, чітко визначають момент втрати чинності нормативно-правовим актом, який за рішенням суду визнано нечинним, що, у нерозривному зв`язку з положеннями ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», засвідчує необхідність обов`язкового виконання вказаних рішень у період їх дії, у тому числі, і ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ», в частині застосування ставки 1,91% при розрахунку та сплаті орендної плати у період з 01.05.2017 р. до 19.12.2017 р. та з 01.01.2018 р. до 24.07.2018 р.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не погоджується з висновками суду попередньої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

За ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Ст. 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендодавець у відповідності до ст. 24 Закону України "Про оренду землі" має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Ст. 96 Земельного кодексу України передбачено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Згідно п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

За п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Системний аналіз норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі", пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України), з іншого - є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку нарівні із земельним податком (пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України). Разом з тим підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є саме договір оренди такої земельної ділянки (ч. 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі", п. 288.1 ст. 288 ПК України). У зв`язку з цим та оскільки орендну плату за землю орендар вносить орендодавцеві (ст. 21 Закону України "Про оренду землі", ст. 288 ПК України), то право на стягнення заборгованості з орендної плати має орендодавець шляхом звернення до відповідного господарського суду в установленому ГПК порядку.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 525 ЦК України).

Відповідно до приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стосовно доводів Позивача щодо обов`язку сплати Відповідачем орендної плати відповідно до положень рішень Криворізької міської ради від 26.04.2017 р. № 1620 та від 12.07.2017 р. № 1862, в межах заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги норму ч. 2 ст. 265 КАС України.

Так, за правилами ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

В свою чергу, відповідно до ст. 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

До того ж, як роз`яснено у пункті 10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, оскільки в силу вимог ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, то в період з набрання чинності рішення Криворізької міської ради № 1620 та № 1862 до прийняття постанови у справах № 804/8091/17 та № 804/5884/17 орендна плата за користування земельної ділянки підлягала сплаті у розмірі 1,91 % від її нормативно грошової оцінки

Отже, до моменту набрання законної сили відповідними судовими рішеннями слід вважати рішення Криворізької міської ради від 26.04.2017 р. № 1620 та від 12.07.2017 р. № 1862 чинними, а відтак, і застосовувати зазначену в них ставку 1,91 % при розрахунку орендної плати у правовідносинах з Відповідачем з з 01.05.2017 р. до 19.12.2017 р. та з 01.01.2018 р. до 24.07.2018 р. включно.

З листів Криворізької південної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 22.08.2018 р. № 3044/10/04-82-08-027. Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 01.03.2019 р. № 24105/10/04-36-56-44 від 26.03.2019 р. № 35398/10/04-36-56-44 та розрахунків задекларованих і сплачених податкових зобов`язань з орендної плати за землю у 2017-2018 роках вбачається, що Відповідач сплачував орендну плату за користування спірною земельною ділянкою у 2017-2018 роках саме із розрахунку ставки орендної плати у розмірі 0,9 %.

В той час, як згідно рішення № 1620 та рішення № 1862 ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» повинно було сплачувати орендну плату із розрахунку ставки 1,91%.

Однак, Господарським судом Дніпропетровської області не надано належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до помилкового висновку про відсутність у Відповідача заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди від 01.07.2011 р. № 3041 згідно інформації вказаних вище органів ДФС.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що відсутність податкового боргу не свідчить про сплату в повному обсязі розміру орендної плати, яка передбачена умовами договору оренди земельної ділянки та відповідними рішеннями міської ради.

Разом з тим, різниця між сумою орендної плати, що підлягала сплаті згідно рішення № 1620 та рішення № 1862, та сумою, що фактично задекларована і сплачена Відповідачем за спірні періоди, підтверджується наданими Позивачем розрахунками заборгованості з орендної плати і пені та пояснювальною запискою до них з детальним описом порядку їх здійснення.

А отже, з огляду на існування належних і допустимих доказів, що підтверджують заборгованість Відповідача зі сплати орендної плати за спірні періоди, є беззаперечною й наявність достатніх правових підстав для нарахування пені та задоволення позовних вимог в цій частині.

Зважаючи на викладене, суд попередньої інстанції неправильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, оскаржуване судове рішення скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг".

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької міської ради задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2019р. у справі № 904/163/19 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь Криворізької міської - 66 647,30 грн. заборгованості з орендної плати за земельну ділянку, 12 466,11 грн. пені, 1 921,00 грн. судового збору, про що видати наказ».

Стягнути з публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь Криворізької міської ради - 2 881,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду, про що видати наказ.

Видачу наказів доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню у зв`язку із малозначною справою, крім випадків передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Л.П. Широбокова