СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2019 р. Справа № 922/526/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Пушай В.І.,

за участі секретаря судового засідання Казакової О.В.,

за участю:

прокурора - Клейн Л.В., посвідчення № 051089 від 02.10.2018;

представника 1-го відповідача - не з`явився;

представника 2-го відповідача - не з`явився;

представника 3-го відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Прокуратури Харківської області (вх. № 1729Х/3) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 13 травня 2019 року (повний текст складено 15.05.2019) у справі № 922/526/19 про закриття провадження по справі

за позовом Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, м. Ізюм Харківської області;

за участі Прокуратури Харківської області, м. Харків,

до:

1) Головного управління Держгеокадастру у Харківської області, м. Харків;

2) гр. ОСОБА_1 , с. Кіндрашівка Куп`янського Харківської області;

3) Фермерського господарства "Ранг" с. Кіндрашівка Куп`янського Харківської області;

про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди, суборенди земельної ділянки, скасування їх державної реєстрації та повернення земельної ділянки площею 11,4318 га,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2019 року заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківської області, громадянина ОСОБА_1 та ФГ "Ранг", в якій посилаючись на порушення вимог ст. 14 Закону України «Про фермерське господарство» просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківської області "Про передачу в оренду земельної ділянки" від 26.09.2014 № 2306-СГ;

- визнати недійсним, укладений 21.11.2014 між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_1 договір оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 11,4318 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки;

- визнати недійсним, укладений 06.01.2017 між ОСОБА_1 та ФГ "Ранг" договір суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 11,4318 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області та скасувати державну реєстрацію права суборенди земельної ділянки;

- зобов`язати ОСОБА_1 та ФГ "Ранг" повернути земельну ділянку загальною площею 11,4318 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, кадастровий номер НОМЕР_1 вартістю 317820,32 грн державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.03.2019 у справі № 922/526/19 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.05.2019 у справі № 922/526/19 (суддя Прохоров С.А.) закрито провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Зазначену ухвалу мотивовано тим, що спірна земельна ділянка площею 11,4318 га на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області "Про передачу в оренду земельної ділянки" від 26.09.2014 № 2306-СГ та договору оренди землі від 21.11.2014 для ведення фермерського господарства була надана в оренду громадянину ОСОБА_1 як фізичній особі, тому спір про скасування вищезазначеного наказу та визнання недійсним договору оренди землі, укладеного на виконання цього наказу, є приватноправовим і за суб`єктом складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки саме фізичної особи.

Повний текст зазначеної ухвали складено 15.05.2019.

Прокуратура Харківської області 25.05.2019, тобто в межах встановленого законом строку на апеляційне оскарження ухвали суду звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.05.2019 у справі № 922/526/19, справу передати на розгляд до суду першої інстанції. Також прокурор в апеляційній скарзі просить відшкодувати судові витрати за подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що після отримання земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 09.09.2016 було створено та зареєстровано ФГ «Приоскільне» (), а тому землекористувачем зазначеної земельної ділянки у розумінні вимог Закону України «Про фермерське господарство» є ФГ «Приоскільне», а не ОСОБА_1 . Вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на порушення підсудності прокурором за цим позовом з підстав припинення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 у справі № 922/526/19 у зв`язку з неподанням прокурором доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1921,00 грн апеляційну скаргу прокурора залишено без руху на підставі п. 2 ч. 3 ст. 258 та чч. 2, 6 ст. 260 Господарського процесуального кодексу та надано апелянту строк для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

На виконання зазначеної ухвали прокуратура Харківської області 12.06.2019 за вх. № 5733 надала платіжне доручення від 27.05.2019 № 1306 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1921,00 грн.

18.06.2019 у зв`язку з відпусткою судді Медуниці О.Є. проведено повторний автоматичний розподіл справи № 922/526/19 та для розгляду зазначеної справи визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В., суддя Пушай В.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 у справі № 922/526/19 (з урахуванням виправленої описки ухвалою від 20.06.2019) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокуратури Харківської області, встановлено іншим учасникам справи строк до 12.07.2019 для надання відзивів на апеляційну скаргу та призначено апеляційну скаргу до розгляду на 16.07.2019 об 11:30 год.

На виконання зазначеної ухвали 1-й відповідач - ГУ Держгеокадастру у Харківської області 08.07.2019 за вх. № 6334 надав відзив на апеляційну скаргу прокуратури Харківської області, в якому не погоджується з доводами прокурора, викладеними в апеляційній скарзі, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу.

Крім того, 1-й відповідач - ГУ Держгеокадастру у Харківської області 15.07.2019 за вх. № 6574 подав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу за відсутності його представника.

2-й відповідач - гр. ОСОБА_1 та 3-й відповідач - ФГ "Ранг" своїм правом щодо подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались, в судове засідання 16.07.2019 не прибули, про причину відсутності в судовому засіданні не повідомили, хоча були належно повідомлені про день, час та місце судового засідання, що підтверджується поштовими рекомендованими повідомленнями № 422 та № 414.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.07.2019 у справі № 922/526/19 оголошено перерву до 18.07.2019 о 12:00 год.

Зазначену ухвалу того ж дня надіслано на адреси учасників справи та у відповідності до ст. 122 Господарського процесуального кодексу України офіційно оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/ та внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідачі про оголошення перерви в судовому засіданні до 18.07.2019 о 12:00 год. були повідомлені телефонограмами від 16.07.2019 по номерам телефонів, які зазначені в матеріалах справи в якості засобу зв`язку з 1-м, 2-м та 3-м відповідачем.

Також 16.07.2019 о 15:53 на офіційному сайті Судової влади за веб-адресою https://court.gov.ua/sud4875/ було розміщено повідомлення у справі № 922/526/19 про оголошення перерви в судовому засіданні до 18.07.2019 о 12:00 год., що підтверджується відповідною роздруківкою з офіційного веб-сайту Судової влади (т. 2 а.с. 10).

Відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень регулюються Законом України "Про доступ до судових рішень", який набрав чинності з 01.06.2006.

В силу приписів статей 2, 4 зазначеного Закону, кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду на наведене, судом апеляційної інстанції вжито всіх необхідних заходів щодо належного повідомлення відповідачів про оголошення перерви в судовому засіданні до 18.07.2019 о 12:00 год.

В судовому засіданні 18.07.2019 прокурор підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, надав для долучення до матеріалів справи копію ухвали Харківського апеляційного суду від 19.12.2018 у справі № 628/777/18.

1-й відповідач - ГУ Держгеокадастру у Харківської області в судове засідання 18.07.2019 свого представника не направив. 17.07.2019 за вх. № 6651 через канцелярію апеляційного суду від 1-го відповідача надійшло клопотання, в якому 1-й відповідач підтримує відзив на апеляційну скаргу та просить розглянути справу за відсутності представника ГУ Держгеокадастру у Харківської області.

Представник ФГ "Ранг" та гр. ОСОБА_1 в судове засідання 18.07.2019 не прибули.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 та ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи за умови, що цей учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішує спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищезазначене та з огляду на те, що 18.07.2019 спливає 30-денний строк на розгляд апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачений до ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, а також зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо документів для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів дійшла висновку про перегляд ухвали суду першої інстанції без участі представників 1-го, 2-го та 3-го відповідачів.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги прокуратури Харківської області та скасування ухвали Господарського суду Харківської області від 13.05.2019 у справі № 922/526/19 про закриття провадження по справі, виходячи з наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, 29.09.2014 громадянином ОСОБА_1 подано заяву до Головного управління Держземагентства у Харківській області про надання в оренду земельної ділянки ( НОМЕР_1 ) для ведення фермерського господарства площею 11,4318 га, що розташована за межами населеного пункту на території Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області.

Наказом Головного управління Держземагентства у Харківській області «Про надання в оренду земельної ділянки» від 26.09.2014 № 2306-СГ громадянину ОСОБА_2 надано в оренду земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення площею 11,4318 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , для ведення фермерського господарства строком на 49 років.

21.11.2014 між Головним управлінням Держземагентства в Харківській області та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки ( НОМЕР_1 ) для ведення фермерського господарства площею 11,4318 га, що розташована за межами населеного пункту на території Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області. Вказаний договір 19.05.2015 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

09.09.2016 проведено державну реєстрацію фермерського господарства «Приоскільне», засновником якого є ОСОБА_1

07.12.2016 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо надання згоди на передачу в суборенду земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 14378-СГ від 13.12.2016 ОСОБА_1 надано згоду на передачу в суборенду земельної ділянки.

06.01.2017 між ОСОБА_1 та ФГ «Ранг» укладено договір суборенди земельної ділянки.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів (стаття 12 ГПК у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Відтак розмежування компетенції судів з розгляду земельних спорів відбувається залежно від їхнього предмета та суб`єктного складу учасників. Крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких віднесено до компетенції адміністративних судів, земельні спори, сторонами в яких є юридичні особи та фізичні особи - підприємці, розглядаються господарськими судами, а інші - за правилами цивільного судочинства.

Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 ГПК України. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (стаття 45 цього Кодексу).

Особливості участі прокурора в розгляді справ установлено чч. 4 ст. 53 ГПК України, за змістом якої прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини 1 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом.

Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (частина перша статті 5, частина перша статті 7 Закону України «Про фермерське господарство»).

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство»).

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з одержанням ним державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього.

За змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні спори щодо права власності чи іншого речового права на землю з іншими юридичними особами, органами, уповноваженими здійснювати функції держави у спірних правовідносинах(замість яких захист інтересів держави в суді у визначених законом випадках здійснюють прокурори), мають розглядатися за правилами господарського судочинства.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 03.04.2019 у справі № 628/776/18 (провадження № 14-102цс19) та від 16.01.2019 у справі № 695/1275/17..

З матеріалів справи вбачається, що на підставі Закону України «Про фермерське господарство» 21.11.2014 між Головним управлінням Держземагентства в Харківській області та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки ( НОМЕР_1 ) для ведення фермерського господарства площею 11,4318 га, що розташована за межами населеного пункту на території Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області. Після державної реєстрації цього договору в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яка відбулась 19.05.2015, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 37774589 від 20.05.2015), громадянин ОСОБА_1 09.09.2016 заснував Фермерського господарство «Приоскільне», зареєстроване як юридична особа (). Наразі дана юридична особа не припинена.

Тобто у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря - громадянина ОСОБА_1 на Фермерського господарство «Приоскільне». Надалі ця земельна ділянка передана в суборенду іншому фермерському господарству - ФГ «Ранг», у користуванні якого вона перебувала на час звернення прокурора до суду з вимогою, зокрема, про повернення земельної ділянки.

Таким чином, даний спір щодо скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області "Про передачу в оренду земельної ділянки" від 26.09.2014 № 2306-СГ та визнання недійсним договору оренди землі від 21.11.2014 для ведення фермерського господарства, укладеного на виконання цього наказу, має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Такого ж висновку дійшов Харківський апеляційний суд в ухвалі від 19.12.2018 у цивільній справі № 628/777/18 з аналогічними позовними вимогами та суб`єктним складом, що і в справі № 922/526/19.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19.12.2018 у цивільній справі № 628/777/18, яка набрала законної сили, було закрито провадження по справі у зв`язку з тим, що даний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не передбачено законом.

Зважаючи на викладене, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997 передбачене право кожної людини на справедливий і публічний розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п. 36)). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13.10.2009 у справі «Салонтаджі-Дробняк проти Сербії» (п. 132)).

Відповідно до вимог ч.ч. 1.2.3 ст. 236 Господарського процесуального Кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства визначеному господарським процесуальним Кодексом України.

За приписами чч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, висновки, викладені в ухвалі суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги прокуратури Харківської області та скасування ухвали Господарського суду Харківської області від 13.05.2019 у справі № 922/526/19 про закриття провадження по справі, як такої, що перешкоджає подальшому провадженню по справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в порядку п. 6 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, у разі скасування судом апеляційної інстанції ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі, справа передається на розгляд суду першої інстанції.

Стосовно клопотання прокурора про відшкодування судових витрат за подання апеляційної скарги, судова колегія зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тобто, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 ГПК.

Аналогічну правову позицію викладно в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.05.2018 у справі № 923/794/17.

З огляду на зазначене, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження по справі та направляючи справу № 922/526/19 для продовження розгляду до суду першої інстанції, Східний апеляційний господарський суд не має правових підстав для здійснення розподілу судових витрат, оскільки нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено розподіл судових витрат на зазначеній стадії судового розгляду.

Розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги прокуратури Харківської області на ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.05.2019 у справі № 922/526/19 буде здійснено судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 ГПК.

Враховуючи вищезазначене, клопотання прокурора про відшкодування судових витрат за подання апеляційної скарги задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України, ч. 4 ст. 75, ч. 14 ст. 129, ч. 2 ст. 254, п. 13 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 269, 270, 271, ч. 2 ст. 273, п. 6 ч. 1 ст. 275, пп. 3, 4 ч. 1 ст. 280, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокуратури Харківської області на ухвалу Господарського суду Харківської області від 13 травня 2019 року по справі № 922/526/19 про закриття провадження по справі задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 13 травня 2019 року по справі № 922/526/19 про закриття провадження по справі скасувати.

Справу передати на розгляд Господарського суду Харківської області.

Повний текст постанови складено 23.07.2019.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя С.В. Барбашова

Суддя В.І. Пушай