ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2019 р. Справа №914/3931/13

Місто Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бонк Т.Б.

суддів Бойко С.М.

Якімець Г.Г.

секретар судового засідання - Борщ І.О.

за участю представників:

від позивача - не з`явився

від відповідача - Саєнко М.І. (адвокат),

від відповідача - Кальмук Н.Б. (адвокат)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Евада від 25.04.2019р.

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.04.2019 (судді - Мороз Н.В., Кітаєва С.Б., Мазовіта А.Б.) про відмову у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду

у справі №914/3931/13 за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Евада, м. Біла Церква, про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 12.12.2017р.

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Евада, м.Біла Церква,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Кредобанк, м. Львів

про стягнення 5 942 269, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

короткий зміст вимог заяви та ухвали суду першої інстанції:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Евада про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 12.12.2017р. у справі №914/3931/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Евада до Публічного акціонерного товариства (ПАТ) Кредобанк про стягнення 5 942 269, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.04.2019 (судді - Мороз Н.В., Кітаєва С.Б., Мазовіта А.Б.) відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Евада від 25.01.2019р. про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 12.12.2017р. у справі №914/3931/13. Рішення Господарського суду Львівської області від 12.12.2017р. у справі №914/3931/13 - залишено в силі.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018 р., справа №:755/15764/18, (постановленою в підготовчому судовому засіданні за згодою обвинуваченої ОСОБА_1 без дослідження доказів) лише констатовано, що мало місце діяння, передбачене ч.2 ст. 367 КК України. Посилання позивача на те, що така кваліфікація діяння свідчить про заподіяння ТзОВ Евада збитків у значному розмірі і що це має бути враховано господарським судом як преюдиційний факт, не заслуговує на увагу. В частині факту вчинення певного діяння та його вчинення певною особою, висновки Господарського суду Львівської області у рішенні від 12.12.2017р. висновкам ухвали Дніпровського районного суду м.Києва від 04.12.2018 р. не суперечать. Позивач вимагає врахування наслідків такого діяння, якими він вважає заподіяння йому шкоди в сумі 5 942 269 грн. Така обставина не визначена законом як преюдиційна і підлягає доведенню у загальному порядку. Таким чином, ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 04.12.2018 р. в частині згадки цієї спірної суми в описовій частині є новим доказом, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Суд першої інстанції також звернув увагу на те, що судове рішення не є єдиноможливим доказом на доведення факту та розміру стверджуваної позивачем шкоди; будучи оціненою нарівні з іншими доказами у справі, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018 р. не спростовує висновків суду про недоведеність факту та розміру заподіяної шкоди, а відтак відсутні підстави для скасування судового рішення за нововиявленими обставинами.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

в апеляційній скарзі скаржник ТОВ «Евада» просить ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.04.2019 скасувати та задоволити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, мотивуючи це тим, що судом першої інстанції неналежно оцінено ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018 р. справа №:755/15764/18, зокрема, в такій ухвалі суду доведено факт заподіяння шкоди ТОВ «Евада» на суму 5 942 269 грн., оскільки така ухвала винесена судом за ч.2 ст.367 КК України, тобто за наявності кваліфікуючих ознак злочину. Доводи суду в оскаржуваній ухвалі суперечать обставинам та фактам, встановленим в ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018 р., якою встановлено факт вчинення кримінального правопорушення та особу, яка його вчинила.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми ст.ст. 526, 629, 1066, 1073, 1103, 1166 та 1172 ЦК України, ст. 193 ГК України, ч.6 ст. 75, ст.ст. 320 - 325 ГПК України, положення Постанови правління НБУ від 01.06.2011р. № 174 «Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні», положення Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Кредобанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, мотивуючи це тим, що аналіз змісту апеляційної скарги свідчить про те, що її основну частину присвячено цитуванню мотивувальної частини оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018 р., разом з тим, апеляційна скарга не містить посилань на зміст порушень судом першої інстанції норм права, що стосуються саме процедури перегляду справи за нововиявленими обставинами. Звертає увагу, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018 р., справа №:755/15764/18, не засуджено ОСОБА_1 , а звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України. Судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення особи по суті, викладається у формі вироку, тобто особу може бути засуджено лише на підставі вироку. Стаття 49 КК України не передбачає необхідності та можливості встановлення судом вини особи, крім обставини спливу строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за певний вид злочину. Встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі, надсилає його до суду (ст. 286 КПК України). Наголошує, що досудове розслідування та судове слідство не проводилися. Відтак, вважає, що вказана ухвала не може вважатися підставою для визнання вказаної особи винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України.

ПАТ «Кредобанк» також вважає, що обставини щодо порядку здійснення операцій за рахунками ТОВ «Евада» за рахунками ТОВ «Евада» від 08.04.2013 року та відсутність факту заподіяння збитків внаслідок їх документального проведення досліджувались господарськими судами всіх інстанцій при розгляді даної справи по суті.

Також, 01.07.2019р. скаржником подано клопотання про долучення додаткових доказів по справі, які підтверджують рух коштів на рахунках ТОВ «Евада».

Проте в силу вимог ст. 269 ГПК України, думки представників відповідача, враховуючи стадію апеляційного провадження, на якій подано докази (судові дебати), апеляційний суд не приймає подані додаткові докази в апеляційному провадженні.

У судове засідання 09.07.2019р. не з`явився представник позивача/скаржника, хоча сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Згідно ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи розумні строки розгляду справи за апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, те, що явка представників сторін не визнавалася судом обов`язковою у даній справі, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши наявні у справі матеріали у межах розумного строку, необхідного для вирішення спору у даній справі, давши належну правову оцінку доводам та запереченням сторін, які містяться в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Предметом апеляційного перегляд є ухвала Господарського суду Львівської області від 03.04.2019 (судді - Мороз Н.В., Кітаєва С.Б., Мазовіта А.Б.) про відмову у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, яку скаржник просить скасувати.

Згідно ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відтак, апеляційний суд переглядає оскаржувану ухвала на наявність чи відсутність правових підстав для скасування такої.

Згідно встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :

Рішенням Господарського суду Львівської області від 12.12.2017р. у справі №914/3931/13 за позовом ТзОВ Евада до ПАТ Кредобанк про стягнення 5942269 грн. у позові було відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем доведено факт вчинення уповноваженим працівником банку протиправного діяння, а саме нездійснення належної перевірки паспорта, даних, що зазначені в касовому документі, справжності підпису отримувача; враховано вирок Дніпровського районного суду м. Києва.

Незважаючи на це, висновок суду про відмову у позові мотивований тим, що тягар доведення факту заподіяння збитків та їх розміру несе позивач. Позивачем же ні факт заподіяння, ні розмір збитків не доведені, оскільки:

- доказів використання отриманих по чеку коштів за призначенням, оригіналів договорів про надання зі сторони ТзОВ Евада поворотної фінансової допомоги, які б служили підставою для проведення відповідної банківської операції, доказів виконання спірних договорів суду надано не було;

- жодних доказів того, що заборгованість будь-яких представників перед ТзОВ Евада продовжує обліковуватись у бухгалтерському обліку, суду надано не було;

- постановами Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві від 26.02.2014 р. та від 01.08.2014 р. було закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012713 від 03.08.2013 р. за ч. 2 ст. 364-1 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях посадових осіб ПАТ Кредобанк та зазначено, що операції по банківському рахунку ТОВ Евада, відкритого в ПАТ Кредобанк, що були проведені 08.04.2013р. в приміщенні відділення № 8 ПАТ Кредобанк, мали безготівковий характер, тобто фактичної наявності грошових коштів не було.

Як наслідок судове рішення мотивоване тим, що сам факт існування заборгованостей у працівників позивача перед позивачем щодо повернення фінансової допомоги у зазначеній сумі, не була доведена суду жодним доказом; позивачем не було доведено належними доказами факт внесення 08.04.2013 р. конкретною уповноваженою особою саме зазначеної суми від імені неконкретизованих працівників на підставі належно оформлених повноважень на банківський рахунок, а також факт надання товариством безвідсоткової зворотної позики позичальникам. Відтак, документальне зменшення суми на рахунку позивача рівно на ту суму, на яку вона фактично не збільшилась, не змінює обсягу майнових прав позивача.

Вказане рішення Господарського суду Львівської області від 12.12.2017 р. у справі №914/3931/13 залишено в силі та без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 р. та постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 19.09.2018 р. по справі №914/3931/13.

Зокрема, Верховним Судом у справі №914/3931/13 зазначено, що встановлені у кримінальній справі факти підтверджують вчинення працівниками банку протиправного діяння. При цьому, тягар доведення факту заподіяння збитків та їх розміру несе позивач у господарській справі. Суд враховує, що положеннями статей 1073 Цивільного кодексу України та підпункту 32.3.2 пункту 32.3 статті 32 Закону України "Про платіжні системи і переказ коштів в Україні" встановлений обов`язок банку зарахувати на рахунок клієнта відповідну суму у разі її безпідставного списання з рахунку або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів, а також сплатити проценти та відшкодувати завдані цим збитки. Водночас, позивач просить стягнути на його користь суму коштів, які банк безпідставно списав з його рахунка. Однак, факт наявності (внесення) самих коштів, які, на думку позивача, були списані, не був доведений суду у встановленому порядку належними, допустимими та достатніми доказами.

Таким чином, суди трьох інстанцій відмовили в позові в частині недоведеності факту завдання збитків позивачу.

Згідно із ч. ч. 1, 2, 4 ст. 320 ГПК України, рішення господарського суду, яким закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Водночас, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Позивач вбачає нововиявлену обставину у змісті ухвали Дніпровського районного суду м.Києва від 04.12.2018р. по справі №755/15764/18 по кримінальному провадженню №0012713 від 03.08.2013р., якою, як зазначає позивач, ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України та звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

Суд погоджується із позивачем, що про вказану ухвалу не було та не могло бути відомо ні позивачу, ні суду першої інстанції в силу дати її постановлення. Враховуючи дату отримання позивачем тексту цієї ухвали та дату звернення до суду із заявою, позивач звернувся до суду за переглядом судового рішення за нововиявленими обставинами у межах встановленого законом строку.

Водночас, п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України передбачає, що підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення є не просто раніше невідомі стороні та суду обставини, а ті, які мають істотне значення для справи. Докази, які не оцінювались судом, щодо встановлених судом обставин справи не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відтак, насамперед встановленню підлягає існування / наявність саме нововиявленої обставини на підставі ст. 320 ГПК України з метою досягнення процесуальних наслідків встановлення такої обставини.

Разом з тим, заявник/ скаржник покликається також на ст. 75 ГПК України («підстави звільнення від доказування»), яка знаходиться в главі 5 ГПК України та регулює питання доказів та доказування.

Однак, в даному випадку першочерговому встановленню підлягає наявність/відсутність саме нововиявлених обставин, а не преюдиційних фактів, встановлення яких є необхідним при розгляді справи по суті в разі скасування рішення на підставі наявності нововиявлених обставин.

Апеляційний суд зазначає, що згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018р. на підставі ст.ст.44, 49 КК України, ст.ст.284 ч.2 п.1, 285, 286, 288, 314, 369 КПК України, клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №4 Базни Р.В. про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_1 на підставі ст.49 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.367 ч.2 КК України у кримінальному провадженні №0012713 від 03.08.2013 року - задоволено. Звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.367 ч.2 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.367 ч.2 КК України - закрито на підставі ст.284 ч.2 п.1 КПК України.

Як встановлено зі змісту ухвали, 04 жовтня 2018 року ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.367 ч.2 КК України, у кримінальному провадженні №0012713 від 03.08.2013 року.

Відповідно до вимог ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п.4-8 частини 1 або частиною 2 ст.284 КПК України.

Згідно з положеннями п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до вимог ст.49 КК України матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених законом строків давності та відсутність обставин, що порушують перебіг строків давності.

Крім того, особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності також за наявності поряд з цим процесуально-правових підстав, таких як притягнення особи до кримінальної відповідальності, що починається як стадія кримінального провадження з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, та за наявності згоди підозрюваного на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 286 КПК України встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

Таким чином, зазначеній особі було лише повідомлено про підозру, що вбачається з оскаржуваної ухвали, така особа на етапі постановлення ухвали мала статус підозрюваної. У даному випадку обвинувальний акт щодо зазначеної особи (підозрюваної) не складався.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ст. 369 КПК України, судове рішення, в якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Судове рішення, в якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Згідно ст. 373 КПК України якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 374 КПК України («зміст вироку») вина встановлюється судом саме у вироку.

Тому твердження заявника про «засудження» ОСОБА_1 не відповідає дійсності.

Зі змісту заяви позивача, змісту ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018р. вбачається, що обставини, на які він посилається як на встановлені Дніпровським районним судом м. Києва по справі №755/15764/18, містяться саме в описовій частині ухвали в якості викладу позиції сторони обвинувачення, а не висновків, встановлених судом.

Ухвалою суду (постановленою в підготовчому судовому засіданні за згодою обвинуваченої ОСОБА_1 без дослідження доказів) лише констатовано, що мало місце діяння, передбачене ч. 2 ст. 367 КК України.

Посилання на те, що така кваліфікація діяння свідчить про заподіяння ТзОВ Евада збитків у значному розмірі і що це має бути враховано господарським судом як преюдиційний факт, не заслуговує на увагу. Згідно із ч. 6 ст. 75 ГПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Позивач вимагає врахування наслідків такого діяння, якими він вважає заподіяння йому шкоди в сумі 5942269 грн. Однак, к заявником не враховано, що така обставина (настання негативних наслідків, заподіяння збитків) не визначена законом як преюдиційна і підлягає доведенню у загальному порядку.

Апеляційний суд зазначає, що судами трьох інстанцій під час розгляду та перегляду даної справи по суті досліджувалися обставини стосовно заподіяння позивачу збитків.

У даному випадку заявник для скасування рішення суду за нововиявленими обставинами повинен навести саме таку нововиявлену обставину, яка буде істотною саме в частині доведення наявності факту завдання збитків позивачу, однак цього зроблено не було.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо того, що ухвала Дніпровського районного суду від 04.12.2018 р. в частині згадки цієї суми в описовій частині є новим доказом та переоцінкою вже досліджених доказів, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

При цьому, судове рішення не є єдиноможливим доказом на доведення факту та розміру стверджуваної позивачем шкоди; будучи оціненою нарівні з іншими доказами у справі, зазначена ухвала не спростовує висновків судів про недоведеність факту та розміру заподіяної шкоди.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для скасування судового рішення за нововиявленими обставинами.

Згідно ч. ч. 2, 3, 4 ст. 325 ГПК України, справа про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 03.04.2019 у справі №914/3931/13 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстави для скасування ухвали - відсутні, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Разом з тим, доводи відзиву є підставними, такими, що підтверджують встановлені у справі обставини.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктами 1,2 ст.86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати за результатами розгляду апеляційної скарги.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює судового рішення, та не ухвалює нового судового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282, 320, 325 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Евада від 25.04.2019р. - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.04.2019 у справі №914/3931/13 залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач): Т.Б. Бонк

Судді С.М. Бойко

Г.Г. Якімець

Повний текст складено 16.07.2019р.