ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року Справа № 915/1512/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Ковальжи А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль", Каботажний спуск, 18, м. Миколаїв, 54020 ()

до відповідача Фізичної особи-підприємця Колоколової Інни Олексіївни, АДРЕСА_1 (код ІПН НОМЕР_1 )

про стягнення коштів в розмірі 6 055, 19 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Якименко Т.М., довіреність № 09-01/10 від 04.02.2019 року;

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Приватне акціонерне товариство "Миколаївська теплоелектроцентраль" з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Колоколової Інни Олексівни заборгованості у розмірі 10 646, 95 грн., у тому числі: 5 193, 24 грн. - основний борг за теплову енергію; 5 193, 24 грн. - пеня; 65, 96 грн. - 3 % річних; 194, 51 грн. - інфляційні витрати.

01.07.2019 року до господарського суду Миколаївської області від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог (вх. № 10963/19), в якій позивач зазначає, що станом на 24.06.2019 року відповідачем частково погашено заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 4 591, 76 грн. Керуючись ст. 42 ГПК України, позивач просив суд:

- зменшити позовні вимоги на суму основного боргу в розмірі 4 591, 76 грн.

- стягнути з відповідача 601, 48 грн. - боргу за спожиту теплову енергію; 194, 51 грн. - інфляційних витрат; 65, 96 грн. - 3 % річних; 5 193, 24 грн. - пені.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 02.07.2019 року заява про зменшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 04.06.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 02.07.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 02.07.2019 року відкладено розгляд справи в судовому засіданні на 17.07.2019 року.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 17.07.2019 року не забезпечив.

Ухвали господарського суду Миколаївської області від 04.06.2019 року та від 02.07.2019 року, надіслані на вказану в позовній заяві та у Витязі в ЄДРЮОФОП адресу відповідача Фізичної особи-підприємця Колоколової Інни Олексівни, АДРЕСА_1 повернуті до суду поштовою установою із відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" (арк. 56-59, 71-73).

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про фізичну особу - підприємця, зокрема, місцезнаходження (місце проживання або інша адреса, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем) (п. 5 ч. 4 ст. 9 вказаного Закону).

Ухвали направлялись на адресу відповідача Фізичної особи-підприємця Колоколової Інни Олексіївни, АДРЕСА_1 , вказану в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України".)

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача (представника відповідача).

В судовому засіданні 17.07.2019 року судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ У СПРАВІ.

Заяви та клопотання відсутні.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості. Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 3460 від 01.01.2017 року, а саме: зобов`язання щодо своєчасної та в повному обсязі оплати за отриману теплову енергію, внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення заборгованість у спірній сумі та нараховано відповідачу пеню, 3 % річних та інфляційні втрати відповідно до умов договору та вимог законодавства. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 526, 625 ЦК України, ст. 24, 25 Закону України "Про теплопостачання" та умовами договору.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому ч. 1, 2, 4 ст. 161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

01.01.2017 року між ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» (енергопостачальна організація) та ФОП Колоколовою І.О. (споживач) було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді (арк. 13-15).

Відповідно до п. 9.1 Договору цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.01.2018. Відповідно до вимог частини 3 статті 631 ЦК України умови цього договору застосовуються до відносин, що виникли до укладання договору, а саме з 01.10.2016 р., але в будь-якому разі до повного виконання зобов`язань.

Відповідно до п. 9.4 Договору договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Договір підписано сторонами та скріплено печаткою енергопостачальної організації.

Доказів розірвання, припинення дії договору або визнання недійсним договору суду не подано.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 2.1 Договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гаряче водопостачання протягом року; технологічні потреби; кондиціювання повітря.

Відповідно до п. 6.2 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до п. 6.3 Договору споживач до 20 числа поточного розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Відповідно до п. 6.6 Договору споживачу щомісяця направляється акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді (за формою додатка № 3) за попередній місяць. Споживач зобов`язаний протягом п`яти календарних днів підписати зазначений акт і один екземпляр направити на адресу енергопостачальної організації. У випадку відсутності протягом п`яти днів мотивованого відмовлення від підписання або неповернення підписаного екземпляра Енергопостачальної організації, акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді вважається прийнятим споживачем.

Відповідно до Додатку № 1 до договору об`єктом теплоспоживання відповідача ФОП Колоколової І. О. є АДРЕСА_2 .

В опалювальний період 2018-2019 роки позивачем поставлялась відповідачу теплова енергія в гарячій воді з метою теплозабезпечення приміщень за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується нарядом на підключення до централізованої системи опалення від 08.11.2018 року (арк. 22).

За період з листопада 2018 року по квітень 2019 року позивач поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 8 193, 79 грн., що підтверджується виставленими постачальником рахунками (арк. 23-28).

На виконання умов п. 6.6 договору енергопостачальною організацію направлялись для підписання споживачу акти прийому-передачі теплової енергії у гарячій воді за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року (арк. 29-32), які не підписані споживачем, однак в силу п. 6.6 договору вважаються прийнятими споживачем.

Факт направлення рахунків та актів підтверджується наявними в справі Реєстрами вручення остаточних рахунків, актів прийому-передачі (арк. 33-37).

Відповідачем частково проведено оплату за отриману теплову енергію в сумі 3 000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № @2PL067298 від 03.05.2019 року (арк. 42).

Позивачем також направлялась на адресу відповідача претензія з вимогою оплатити заборгованість № 35-Ю від 28.01.2019 року (арк. 20). Факт направлення претензії підтверджується реєстром відправки претензій споживачам (арк. 21).

Після відкриття провадження у даній справі відповідачем частково проведено оплату за отриману теплову енергію в сумі 4 591, 76 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № @2PL161346 від 05.06.2019 року на суму 1 591, 76 грн. та № @2PL831460 від 18.06.2019 року на суму 3 000, 00 грн. (арк. 62-63).

Крім того, у відповідача станом на жовтень 2018 року була переплата в розмірі 0, 55 грн., що підтверджено позивачем та відображено в розрахунку (арк. 61).

Отже, заборгованість становить 601, 48 грн. (8 193, 79 грн. - 3 000, 00 грн. - 1 591, 76 грн. - 3 000, 00 грн. - 0, 55 грн.).

Невиконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості спожитої теплової енергії і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

V. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

1. Щодо вимоги про стягнення суми основного боргу.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. 7 ст. 276 ГК України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про теплопостачання" державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах, зокрема, взаємної відповідальності суб`єктів відносин у сфері теплопостачання за якісне постачання теплової енергії та своєчасну її оплату.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 року № 1198, споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Як вказано вище, за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року позивач поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 8 193, 79 грн., що підтверджується виставленими постачальником рахунками (арк. 23-27).

Відповідачем частково проведено оплату за отриману теплову енергію в сумі 7 591, 76 грн. (арк. 42, 62, 63). Крім того, станом на жовтень 2018 року у відповідача була переплата в розмірі 0, 55 грн.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем становить 601, 48 грн. (8 193, 79 грн. - 3 000, 00 грн. - 1 591, 76 грн. - 3 000, 00 грн. - 0, 55 грн.).

Станом на день розгляду справи суду не подано доказів оплати заборгованості в розмірі 601, 48 грн., строк оплати якої настав, як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога в частині стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 601, 48 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

2. Щодо вимоги про стягнення трьох процентів річних та індексу інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012 року по справі № 37/64).

Позивачем нараховано відповідачу 65, 96 грн. - 3 % річних від суми заборгованості за період з 13.11.2018 року по 13.05.2019 року (арк. 11).

Перевіривши розрахунок розміру 3% річних, судом встановлено, що при нарахуванні 3 % річних позивачем неправильно визначено день, з якого починається прострочення.

Судом здійснено перерахунок розміру 3% річних, виходячи з дат порушення відповідачем зобов`язання з оплати та відповідно до умов п. 6.3 договору та встановлено, що 3 % річних становлять 59, 83 грн. В цій частині позов підлягає задоволенню. В решті 3 % річних в сумі 6, 13 грн. слід відмовити у зв`язку з безпідставністю.

Позивачем також нараховано відповідачу 194, 51 грн. - індексу інфляції за прострочення виконання грошових зобов`язань, за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року. Перевіривши нарахування індексу інфляції, судом встановлено, що позивачем правильно застосовано індекси інфляції, період визначено правильно, нарахування здійснено відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, детальний розрахунок наявний в матеріалах справи (арк. 10).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність вимоги про стягнення індексу інфляції в розмірі 194, 51 грн. В цій частині позов підлягає задоволенню.

3. Щодо вимоги про стягнення пені.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» від 20.05.99 р. № 686-XIV встановлено, що суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності: за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Відповідно до п. 7.2.2 Договору споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію - пеня в розмірі 1,0 % належної до сплати суми за кожен день прострочення, на підставі положення Закону України від 20.05.99 р. № 686-XIV.

Позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 9 228, 41 грн. за період з 12.11.2018 року по 13.05.2019 року, та, враховуючи положення Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій», позивачем заявлено до стягнення 5 193, 24 грн.

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що позивачем при нарахуванні пені неправильно визначено дату початку періоду прострочення (п. 6.3 договору). Так, позивачем визначено 12.11.2018 року, проте останнім днем оплати відповідно до п. 6.3 Договору є 20.11.2018 року, отже прострочення починається з 21.11.2019 року. Аналогічно по іншим періодам.

Судом здійснено перерахунок розміру пені, виходячи з дати порушення відповідачем зобов`язання з оплати з урахуванням п. 6.3 договору та встановлено, що пеня становить 8 416, 27 грн. Враховуючи положення вищевказаного Закону від 20.05.99 р. № 686-XIV щодо обмеження розміру пені загальною сумою боргу, звернення позивача до суду із позовом про стягнення суми основного боргу в розмірі 5 193, 24 грн., суд дійшов висновку, що розмір пені повинен обмежуватись вказаною сумою основного боргу.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність вимоги про стягнення пені у сумі 5 193, 24 грн. В цій частині позов підлягає задоволенню.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в розмірі 1 919, 08 грн. слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Судовий збір в розмірі 1, 92 грн. слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Фізичної особи-підприємця Колоколової Інни Олексіївни, АДРЕСА_1 (код ІПН НОМЕР_1 ) на користь позивача Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль", Каботажний спуск, 18, м. Миколаїв, 54020 ():

- 601, 48 грн. (шістсот одна грн. 48 коп.) - основного боргу за теплову енергію;

- 5 193, 24 грн. (п`ять тисяч сто дев`яносто три грн. 24 коп.) - пені;

- 59, 83 грн. (п`ятдесят дев`ять грн. 83 коп.) - 3 % річних;

- 194, 51 грн. (сто дев`яносто чотири грн. 51 коп.) - інфляційних втрат;

- 1 919, 08 грн. (одна тисяча дев`ятсот дев`ятнадцять грн. 08 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 22.07.2019 року.

Суддя Е.М. Олейняш