ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1458/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання Горнович Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601, м. Київ, б-р Тараса Шевченка, буд. 18, ) в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком (65023, м. Одеса, вул. Коблевська, буд. 39)

до відповідача Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Покровська, буд. 48-А, )

про стягнення 59202,40 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Малаеш Т.О., довіреність №4368 від 26.03.2019

від відповідача: не з`явився

Суть спору: Публічне акціонерне товариство Укртелеком в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації про стягнення 59202,40 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002, відповідач є головним розпорядником коштів бюджетного фінансування, отже, на нього покладено обов`язок щодо відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян. Між тим, як зазначає позивач, Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації не відшкодувало понесені позивачем витрати у сумі 59202,40 грн. за період з 01.01.2018 по 01.01.2019, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 26.06.2019р. о 14:00.

13.06.2019 за вх.№11940/19 до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю представника Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації.

13.06.2019 за вх.№11943/19 до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації посилається на те, що компенсація витрат за надання послуг зв`язку громадянам пільгових категорій УПСЗН у спірний період не здійснювалась, оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» субвенція з Державного бюджету України місцевим бюджетам на надання пільг з телекомунікаційних послуг (послуг зв`язку) не була передбачена, в зв`язку з чим фінансування на відшкодування пільг у 2018 році за вказані послуги не проводилось. При цьому, відповідач вважає, що ст. 102 Бюджетного кодексу України передбачено вичерпний перелік субвенцій на здійснення державних програм соціального захисту та субвенція на надання компенсації витрат за надання послуг зв`язку (телекомунікаційних послуг) громадянам пільгових категорій відсутня. Водночас відповідач стверджує, що за приписами ст.ст. 170, 176 ЦК України, а також за відсутності кошторисних призначень на відповідний рік та договірних правовідносин між сторонами у справі, у відповідача не виникло зобов`язань щодо надання компенсації витрат за надання послуг зв`язку (телекомунікаційних послуг) громадянам пільгових категорій. З огляду на викладене відповідач вважає позовні вимоги ПАТ «Укртелеком в особі Одеської філії ПАТ «Укртелеком» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.06.2019 відкладено розгляд справи на 15.07.2019 о 15:30.

04.07.2019 за вх.№13249/19 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує про виконання ним у спірний період обов`язку з надання послуг на пільгових умовах відповідним категоріям громадян у відповідності до ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» та п.63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №295, а також Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії». Позивач посилається на те, що за приписами ч.2 ст. 617 ЦК України відсутність фінансування відповідача коштами субвенції з державного бюджету не є підставою для звільнення його від виконання зобов`язань перед позивачем щодо компенсації витрат на надання послуг на пільговій основі.

Відповідач у судове засідання 15.07.2019 не з`явився, 15.07.2019 за вх.№13947/19 до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю представника Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації, яке судом задоволено.

У судовому засіданні 15.07.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» виключно законами України визначаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; величина порогу індексації грошових доходів громадян; пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання.

Право окремих категорій громадян на пільги з оплати телекомунікаційних послуг встановлено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України «Про жертви нацистських переслідувань», Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Згідно з ч.3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 визначено, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред`явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Отже, ПАТ «Укртелеком» є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог ЦК України, ГК України, Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом 2018 року ПАТ «Укртелеком» в особі Одеської філії ПАТ «Укртелеком» були надані послуги зв`язку на пільгових умовах населенню на суму 59202,40 грн.

Факт надання цих послуг ПАТ «Укртелеком» в особі Одеської філії ПАТ «Укртелеком» та фактичне споживання їх відповідними категоріями населення підтверджується актами звірки розрахунків за спірний період, пов`язаних з наданням пільг за 2018 рік всього на суму 59202,40 грн. та відповідачем не спростований.

Відповідно до п.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003, підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою « 2-пільга».

Матеріалами справи встановлено, що позивач надав телекомунікаційні послуги пільговим категоріям абонентів у період з 01.01.2018 до 01.01.2019 на загальну суму 59202,40 грн. у відповідності до відомостей зазначених у розрахунках щодо вартості послуг, наданих пільговикам за формою « 2-пільга».

За ст.ст. 89, 102 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення. Видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, яким встановлений механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до п.п. 2, 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою №256 від 04.03.2002, фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення, районних бюджетах, бюджетах об`єднаних територіальних громад на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету. Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об`єднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг міста Ізмаїл Одеської області є відповідач - Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації, а тому, на підставі вищезазначених норм законодавства та Порядку, затвердженого постановою №256, відшкодування витрат понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян має здійснюватись відповідачем.

Згідно з п.8 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою №256 від 04.03.2002, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п`ятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг.

Як встановлено судом, відповідачем не відшкодовано вартість телекомунікаційних послуг, які надавались позивачем на пільгових умовах за період з 01.01.2018 до 01.01.2019 на загальну суму 59202,40 грн.

Відповідачем факт надання позивачем телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян не спростований, не оспорений їхній обсяг, підставність їх надання, правильність обчислення тощо.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Вимогами ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач, який є розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг населення м. Ізмаїл, зобов`язаний здійснювати відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання послуг зв`язку пільговим категоріям населення, які проживають на вищезазначеній території, за рахунок державних субвенцій.

При цьому посилання відповідача на відсутність у нього відповідних коштів на компенсацію позивачу заявлених до стягнення коштів не створюють підстав для звільнення відповідача від обов`язку відшкодувати позивачу понесені витрати, пов`язані із наданням пільг на послуги зв`язку пільговим категоріям громадян.

Відповідно до ч.1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Згідно з ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

За приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 та у справі «Бакалов проти України» від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення відповідача від виконання зобов`язань, які виникли з законодавчих актів і не ставляться в залежність від дій чи бездіяльності третіх осіб.

Судом прийнято до уваги, що телекомунікаційні послуги на пільгових умовах за спірний період надавались позивачем не за власною ініціативою, а на виконання відповідних приписів законодавства та мають бути компенсовані уповноваженим на те органом - відповідачем у справі. При цьому відсутність між сторонами у справі договірних відносин на відшкодування пільг з оплати телекомунікаційних послуг за 2018 рік, як і не підписання відповідачем актів звіряння розрахунків не є підставами для звільнення відповідача від обов`язку компенсувати витрати, понесені внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача понесених витрат у розмірі 59202,40 грн.

Іншого відповідачем не доведено, викладені у відзиві на позов доводи відповідача в якості підстав для відмови у задоволенні позову спростовуються вищевикладеними висновками суду.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» задовольнити.

2.Стягнути з Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Покровська, буд. 48-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, м. Київ, б-р Тараса Шевченка, буд. 18, ) в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (65023, м. Одеса, вул. Коблевська, буд. 39) 59202 /п`ятдесят дев`ять тисяч двісті дві/ грн. 40 коп. боргу та 1921 /одну тисячу дев`ятсот двадцять одну/ грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 19 липня 2019 р.

Суддя Ю.С. Бездоля