СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2019 р. Справа № 917/706/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Барбашова С.В., суддя Радіонова О.О.

секретар судового засідання Євтушенко Є.В.

за участю представників:

від позивача Кухтик В.М., за довіреністю та свідоцтвом;

від відповідача - Зубрич Д.О., Січкар О.С., за довіреностями та свідоцтвами;

від третьої особи Єфременко О.О., за довіреністю та свідоцтвом;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Кременчукгаз», м. Кременчук вх. № 1699 П/З на рішення господарського суду Полтавської області від 23.04.2019 р. у справі № 917/706/18 (суддя Ціленко В.А., повний текст складено та підписано 02.05.2019 р.)

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Приватного акціонерного товариства «Кременчукгаз», м. Кременчук

про стягнення 522 286 704,02 грн.

ВСТАНОВИЛА:

15.06.2018 р. Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі АТ «Укртрансгаз», позивач) звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кременчукгаз» (на теперішній час Приватне акціонерне товариство «Кременчукгаз», далі ПАТ «Кременчукгаз», відповідач) 417 824 343,57 грн. заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, пені в сумі 54 506 920,85 грн., 3 % річних в сумі 11 089 011,27 грн. та інфляційних втрат в сумі 38 866 428,32 грн.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 18.06.2018 р. залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача (далі ПАТ «НАК «Нафтогаз України», третя особа).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 23.04.2019 р. у справі № 917/706/18 позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача стягнуто 417 824 343,57 грн. заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 54 506 920,85 грн. пені, 11 089 011,27 грн. 3 % річних, 38 866 428,32 грн. інфляційних втрат та 616 700,00 грн. судового збору.

Рішення суду мотивоване, зокрема, з тих підстав, що позивачем на виконання умов договору були надані відповідачеві послуги комерційного балансування, які відповідачем залишилися неоплаченими.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАТ «Кременчукгаз» звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове рішення, яким у позові АТ «Укртрансгаз» до ПрАТ «Кременчукгаз» про стягнення заборгованості за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015 р. відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

За доводами апеляційної скарги, судом першої інстанції не враховані посилання відповідача на неправомірність оформлення позивачем коригуючих актів надання послуг балансування:

- вартість послуги балансування за жовтень 2016 року встановлена рішенням господарського суду Полтавської області від 14.12.2017 р. у справі № 917/55/17, ця обставина є преюдиційною, а стягнення заборгованості за коригуючим актом від 26.06.2017 р. відповідач вважає протиправним;

- відповідачем здійснені розрахунки (в тому числі з використанням бюджетних коштів) за послуги балансування у січні 2017 року та лютому 2017 року за актами надання послуг з балансування від 31.01.2017 р. та від 28.02.2017 р. із застосуванням коефіцієнту 1,0;

- позивач здійснив перерахунок вартості послуг балансування обсягів природного газу з застосуванням коефіцієнту 1,2 за жовтень 2016 року, січень і лютий 2017 року на підставі тих же документів, за якими здійснювалися розрахунки з застосуванням коефіцієнту 1,0.

Скаржник стверджує, що аналіз вимог глави 1 розділу І Кодексу ГТС, глав 1, 3 розділу ХІV Кодексу ГТС дає підстави для висновку, що для визначення коефіцієнту компенсації при визначенні вартості послуг з балансування обсягів природного газу за наявності негативного місячного небалансу процентне співвідношення розміру небалансу визначається від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи з урахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у т.ч. у розрізі контрагентів (споживачів) замовника, тому в даному випадку коефіцієнт 1,2 при розрахунку вартості послуг балансування за жовтень 2016 року, січень та лютий 2017 року не може бути застосований.

Заперечуючи щодо стягнення заборгованості за актами надання послуг з балансування за січень-серпень 2016 року, лютий, червень, жовтень, листопад 2017 року відповідач посилається на споживання природного газу іншими підприємствами Кременчуцькою ТЕЦ ПАТ «Полтаваобленерго» (січень-серпень 2016 року) та КП «Теплоенерго» (лютий, червень, жовтень, листопад 2017 року).

Посилаючись на рішення господарського суду Полтавської області від 02.11.2017 р. у справі № 917/1475/17, скаржник стверджує, що у лютому та червні 2017 року між КП «Теплоенерго» і ПАТ «НАК «Нафтогаз України» існували договірні відносини щодо постачання газу на виконання п. 3, 15-17 Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу, затвердженого постановою КМУ № 758 від 01.10.2015 р. та договірні відносини між КП «Теплоенерго» та АТ «Укртрансгаз» щодо транспортування природного газу.

Крім того, скаржник зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права шляхом відмови у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі безпосередніх споживачів природного газу ПАТ «Полтаваобленерго» та КП «Теплоенерго» у якості третіх осіб, а також шляхом відсутності розгляду клопотання відповідача про призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі.

На виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 06.06.2019 р. та у визначений нею строк, 27.06.2019 р. від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому АТ «Укртрансгаз» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

27.06.2019 р. від скаржника надійшло клопотання про залучення доказів у справі, а саме засвідчених копій договорів постачання природного газу, укладених між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та КП «Теплоенерго» для виробництва теплової енергії за лютий, червень, жовтень, листопад 2017 року, а також для окремих категорій споживачів теплової енергії. В даному клопотанні скаржник зазначає, що отримав ці договори лише 25.06.2019 р. та не мав іншої можливості на їх отримання.

У судовому засіданні зазначене клопотання відповідача судовою колегією задоволено з огляду на те, що надані ПАТ «Кременчукгаз» документи не є новими доказами у справі в розумінні чинного процесуального законодавства та не мають прямого відношення до предмету доказування.

12.07.2019 р. через канцелярію суду від скаржника надійшли додаткові пояснення щодо оплати наданих послуг балансування за жовтень 2016 року, січень-лютий 2017 року.

15.07.2019 р. до початку судового засідання від позивача надійшли пояснення щодо оплати ПАТ «Кременчукгаз» послуг балансування за січень-лютий 2017 року з відповідними розрахунками.

Представник позивача у судовому засіданні 01.07.2019 р. проти апеляційної скарги заперечив за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, стверджуючи, що дослідження діяльності відповідача як господарюючого суб`єкта щодо подальшого перерозподілу природного газу як оператора ГРМ виходить за межі розгляду справи.

Крім того, у судовому засіданні представник позивача визнав, що виставлення рахунків за послуги балансування відбулося з простроченням, але внаслідок несвоєчасного надання відповідачем певних первинних документів, що, на його думку, є простроченням кредитора.

Водночас, представник позивача зазначив, що відповідач оплатив послуги балансування за січень та лютий 2017 року, але за рахунок власних коштів, а не за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету в контексті умов п. 9.4 додаткової угоди № 1 від 29.11.2017 р. до договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 р.

У судовому засіданні 15.07.2019 р. представником позивача надані додаткові пояснення, з урахуванням наданих на стадії апеляційного провадження документів.

Представники відповідача у судовому засіданні 01.07.2019 р. підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та заперечили, зокрема, проти застосування позивачем коефіцієнту 1,2 при розрахунку вартості наданих послуг, а також проти виставлених позивачем коригуючих актів, звертаючи окрему увагу на коригуючий акт за жовтень 2016 року.

При цьому, представники відповідача підтвердили, що заборгованість за січень-лютий 2017 року сплачена підприємством відповідача за рахунок бюджетних коштів з дотриманням умов зазначеної додаткової угоди до договору.

У судовому засіданні 15.07.2019 р. позиція представників відповідача не змінилася.

Представник третьої особи у судових засіданнях проти апеляційної скарги заперечив.

Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.12.2015 р. між ПАТ «Укртрансгаз», як оператором, та ПАТ «Кременчукгаз», як замовником, укладено договір транспортування природного газу № , за умовами якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Відповідно до п. 2.3 договору, послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи;

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій;

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Згідно з п. 5.1 договору, порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього договору.

Згідно з пунктом 9.2 договору, вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою: Вбалансування = БЦГ х К х Qбг, де БЦГ - базова ціна газу; Qбг - обсяг негативного місячного небалансу відповідача; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Пунктом 9.4 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 29.11.2017 р. сторонами погоджено, що оператор до 14 числа, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою КМУ від 11.01.2005 р. № 20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

Пунктом 11.4 договору встановлено, що послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

Згідно з п. 17.1 договору, договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2016 р., умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.12.2015 р.

Цей договір вважаться продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що здійснив алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи газорозподільної системи, оператором якої є відповідач, за результатами чого у відповідача були виявлені обсяги негативних місячних небалансів за січень-серпень, жовтень 2016 року та січень, лютий, червень, жовтень, листопад 2017 року, які утворилися внаслідок відбору природного газу відповідачем з точки виходу з газотранспортної системи для власних виробничих потреб відповідача.

У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативного місячного небалансу у зазначені періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач стверджує, що як оператор газотранспортної системи надав відповідачеві послуги балансування для врегулювання небалансів в ці періоди на загальну суму 424 791 183,57 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач в односторонньому порядку склав акти про надання послуг балансування з додатками до таких актів із зазначенням розрахунку вартості послуг балансування, та рахунки на оплату послуг, а саме:

- акт № 01-17--БАЛАНС від 31.01.2017 р. за послуги балансування у січні 2017 року на суму 5 862 360,00 грн.;

- акт № 02-17--БАЛАНС від 28.02.2017 р. за послуги балансування у лютому 2017 року на суму 1 104 480,00 грн.;

- акт № 02-17--БАЛАНС/КОР від 25.05.2017 р. за послуги балансування у лютому 2017 року на суму 220 896,00 грн.;

- акт № 02-17--БАЛАНС/25-05-17 від 25.05.2017 р. за послуги балансування у лютому 2017 року на суму 16 844 943,59 грн.;

- акт № 01-16--БАЛАНС від 29.05.2017 р. за послуги балансування у січні 2016 року на суму 142 844 542,86 грн.;

- акт № 02-16--БАЛАНС від 29.05.2017 р. за послуги балансування у лютому 2016 року на суму 95 262 165,98 грн.;

- акт № 03-16--БАЛАНС від 29.05.2017 р. за послуги балансування у березні 2016 року на суму 97 084 976,68 грн.;

- акт № 04-16--БАЛАНС від 29.05.2017 р. за послуги балансування у квітні 2016 року на суму 26 768 341,78 грн.;

- акт № 05-16--БАЛАНС від 29.05.2017 р. за послуги балансування у травні 2016 року на суму 9 450 679,52 грн.;

- акт № 06-16--БАЛАНС від 29.05.2017 р. за послуги балансування у червні 2016 року на суму 7 372 696,98 грн.;

- акт № 10-16--БАЛАНС/КОР від 26.06.2017 р. за послуги балансування у жовтні 2016 року на суму 1 703 808,00 грн.;

- акт № 06-17--БАЛАНС від 30.06.2017 р. за послуги балансування у червні 2017 року на суму 1 261 071,29 грн.;

- акт № 01-17-- БАЛАНС/КОР від 27.07.2017 р. за послуги балансування у січні 2017 року на суму 1 172 472,00 грн.;

- акт № 10-17--БАЛАНС від 31.10.2017 р. за послуги балансування у жовтні 2017 року на суму 4 979 565,73 грн.;

- акт № 11-17--БАЛАНС від 30.11.2017 р. за послуги балансування у листопаді 2017 року на суму 12 858 183,16 грн.

За доводами позивача, з моменту отримання відповідачем актів про надання послуг балансування, рахунків на їх оплату та звітів по точках входу/виходу відповідача (з 28.04.2017 р.) у відповідача відповідно до п. 9.4 договору та п. 4 глави 4 розділу ХІV Кодексу ГТС виникли зобов`язання здійснити оплату таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів.

Оскільки послуги балансування, надані позивачем у спірні періоди, залишилися відповідачем неоплаченими, АТ «Укртрансгаз» звернулося до господарського суду з відповідним позовом про стягнення з ПАТ «Кременчукгаз» боргу, на який позивачем також нараховано пеню в розмірі 54 506 920, 85 грн., 3 % річних в сумі 11 089 011,27 грн. та інфляційні втрати в сумі 38 866 428,32 грн.

Згідно з частиною 1 статті 32 та частиною 2 статті 35 Закону України "Про ринок природного газу", транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування.

Відповідно до пункту 1 Глави 1 Розділу VІІІ Кодексу ГТС, одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників) (пункт 19 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу").

Відповідно до пункту 1 Глави 3 Розділу І Кодексу газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу: право користування газотранспортною системою на використання газотранспортної системи в межах розподілу потужностей на точках входу та виходу; послуги транспортування природного газу газотранспортною системою через газотранспортну систему в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Згідно з пунктом 5 Глави 1 Розділу І Кодексу ГТС, алокація підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об`єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу XII цього Кодексу. Балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування. Фізичним балансуванням є заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу. Комерційне балансування діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації. Небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації.

Пунктом 3 Глави 3 Розділу XIV Кодексу ГТС визначено, що перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом.

Згідно з пунктом 2 Розділу XIII Кодексу ГТС, замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи надає послуги балансування виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

Відповідно до пункту 4 і підпункту 2 пункту 7 Глави 3 Розділу XIV Кодексу ГТС, у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остатнього небалансу за цей газовий місяць. Місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів: при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування.

Отже, з положень Кодексу ГТС вбачається, що місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів газорозподільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів (тобто алокацій обсягів природного газу як для точок входу, так і алокацій обсягів природного газу для точок виходу).

У пунктах 9.1, 9.4, 11.4 договору № сторони погодили, що у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Оператор до 14-го числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу. Послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

Враховуючи положення Кодексу ГТС і умови договору № можна дійти висновку про те, що для наявності підстав для оплати виставленого оператором рахунку щодо вартості послуг балансування законодавчо передбачено сукупність обставин у наступній послідовності: 1)виникнення негативного місячного небалансу; 2) неврегулювання замовником послуг транспортування самостійно небалансу в строк до 12-го числа місяця, наступного за газовим місяцем; 3) оформлення оператором одностороннього акту на обсяг неврегульованого замовником обсягу небалансу; 4) надання оператором замовнику до 14-го числа місяця, наступного за газовим місяцем розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру.

Відповідно до пунктів 1-2 Глави 3 Розділу XIV Кодексу ГТС, оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів газорозподільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів.

Тобто, за умовами договору АТ «Укртрансгаз» як оператор газотранспортної системи до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає ПАТ «Кременчукгаз» односторонній акт про надання послуг балансування.

З матеріалів справи вбачається, що коригуючі акти надання послуг балансування обсягів природного газу із застосуванням коефіцієнту 1,2 за лютий 2017 року (акти № 02-17--БАЛАНС/КОР від 25.05.2017 р., № 02-17- від 25.05.2017 р.), січень 2016 року (акт № 01-16--БАЛАНС від 29.05.2017 р.), лютий 2016 року (акт № 02-16--БАЛАНС від 29.05.2017 р.), березень 2016 року (акт № 03-16--БАЛАНС від 29.05.2017 р.), квітень 2016 року (акт № 04-16--БАЛАНС від 29.05.2017 р.), травень 2016 року (акт № 05-16--БАЛАНС від 29.05.2017 р.), червень 2016 року (акт № 06-16--БАЛАНС від 29.05.2017 р.), жовтень 2016 року (акт № 10-16--БАЛАНС/КОР від 26.06.2017 р.), січень 2017 року (акт № 01-17--БАЛАНС від 31.10.2017 р.) направлялися відповідачеві через декілька календарних днів після їх складання.

Тобто, ці дії позивачем вчинено з порушенням будь-яких розумних строків для оформлення наданих послуг балансування, визначених Кодексом ГТС та договором (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №923/351/18).

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 01.07.2019 р. встановлено факт відсутності в матеріалах справи розрахунку вартості послуг балансування по наступним актам:

- № 02-17--БАЛАНС/КОР від 25.05.2017 р. на суму 220 896,00 грн.;

- № 02-17--БАЛАНС/25-05-17 від 25.05.2017 р. на суму 16 844 542,86 грн.;

- № 01-16--БАЛАНС від 29.05.2017 р. на суму 142 844 542,86 грн.;

- № 02-16--БАЛАНС від 29.05.2017 р. на суму 97 084 976,68 грн.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 01.07.2019 р. позивача зобов`язано надати зазначені розрахунки до матеріалів справи.

На виконання даної ухвали суду зазначені розрахунки надані позивачем 15.07.2019 р., з яких вбачається, що при визначенні вартості послуг балансування позивачем застосовано коефіцієнт 1,2.

Отже, зазначені акти складені із застосуванням коефіцієнту 1,2 та є коригуючими.

При цьому, повторне здійснення балансування газу у лютому 2017 року, січні червні 2016 року, жовтні 2016 року, січні 2017 року на підставі додаткових або коригуючих актів не передбачене положеннями договору та Кодексу ГТС, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу за коригуючими актами (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №924/447/18 та від 12.06.2019 у справі №920/344/18).

Крім того, окремо слід звернути увагу на послуги балансування у жовтні 2016 року.

Так, рішенням господарського суду Полтавської області від 14.12.2017 р. у справі № 917/55/17 встановлено факт наявності непогашеної заборгованості ПАТ «Кременчукгаз» перед АТ «Укртрансгаз» за надані послуги балансування обсягів природного газу у жовтні 2016 року за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015 р. в сумі 1 304 054,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що односторонній акт АТ «Укртрансгаз», покладений в підставу позову у справі № 917/55/17, складений із застосуванням коефіцієнту 1,0 при визначенні вартості послуг балансування у жовтні 2016 року, що позивачем не заперечується.

Згідно з частиною 4 статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, в даному випадку слід враховувати встановлення судовим рішенням у справі № 917/55/17 (за участю тих же сторін) преюдиційних обставин щодо обсягу і вартості послуг з балансування за жовтень 2016 року, що виключає підстави для проведення оператором перерахунку місячного небалансу ПАТ «Кременчукгаз» за вищевказаний період на підставі коригуючого акту.

Наведеного не спростовують недоречні аргументи позивача щодо помилкового посилання відповідача на встановлення преюдиційних обставин судовим рішенням у справі № 917/55/17 з огляду на інший предмет та підставу позову в зазначеній справі у порівнянні з цією справою, у якій сума заборгованості за послуги балансування природного газу за жовтень 2016 року заявлена на підставі коригуючого акту, оскільки за змістом статті 75 ГПК України відмінність предмета або підстав позову жодним чином не впливає на визначення обставин як таких, що не доказуються при розгляді іншої справи за участю тих же сторін.

До того ж, у АТ «Укртрансгаз» відсутні правові підстави для здіснення перерахунку наданих послуг балансування попередніх газових місяців (за актами, складеними до 28.04.2017 р.), за якими позивачем вже було надано послуги з балансування обсягів природного газу, з огляду на таке.

Згідно з частинами 2, 3 статті 5 ЦК України, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Так, пунктом 1 глави 2 розділу ХІІ Кодексу ГТС в редакції, чинній до 28.04.2017р., було встановлено, що у точках виходу, в яких природний газ з газотранспортної системи направляється до суміжної газотранспортної системи, газосховища або до прямого споживача, алокація обсягів природного газу здійснюється відповідним оператором суміжної газотранспортної системи, оператором газосховища або прямим споживачем, яка має бути направлена ними до оператора газотранспортної системи в строки, описані в пункті 6 цієї глави. Алокація обсягів природного газу для віртуальної точки виходу до газорозподільної системи здійснюється відповідним оператором газорозподільної системи з урахуванням глави 3 цього розділу.

В свою чергу пунктом 1 глави 2 розділу ХІІ Кодексу ГТС в редакції, чинній з 28.04.2017, визначено, що алокація обсягів природного газу по точці входу до газотранспортної системи здійснюється оператором газотранспортної системи з урахуванням підтверджених номінацій по цій точці.

Отже, з 28.04.2017 р. обов`язок здійснення алокації по точках виходу з газотранспортної системи покладено на АТ "Укртрансгаз".

Водночас зі змісту Кодексу ГТС в редакції, чинній з 28.04.2017, вбачається, що у вказаному нормативно-правовому акту відсутня вказівка про надання йому зворотної дії в часі, що узгоджується з положеннями частини 2 статті 5 ЦК України.

Наразі, здійснення алокації позивачем за попередні газові місяці в період, коли він не мав правових підстав для її здійснення в силу закону, є діями, що безпідставно збільшують відповідальність ПАТ "Кременчукгаз".

З огляду на це, надання зворотної сили положенням Кодексу ГТС, які набрали чинності з 28.04.2017 р., є недопустимим, тому відсутні правові підстави для здійснення коригування розміру небалансу підприємства відповідача по актам, які були складені до 28.04.2017, та по яким вже було здійснено балансування оператором ГТС, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 18.06.2019 р. у справі № 922/1580/18.

Крім того, у листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №7044/16.3.2/7-17 від 27.06.2017 р. роз`яснено операторам газорозподільних систем, що чинними нормативно-правовими актами не передбачено здійснення операторами ГТС коригування небалансу замовників послуг транспортування попередніх періодів, по яким оператор ГТС вже здійснив балансування. Надання оператором ГТС замовникам послуг транспортування коригуючих актів суперечить положенням розділу ХІV Кодексу ГТС.

Врахування цього листа при вирішенні спору по суті є доречним, оскільки, по-перше, висновки господарського суду ґрунтуються передусім на правовій оцінці норм чинного законодавства у сфері газопостачання, а не лише врахуванні роз`яснення, викладеного у згаданому листі (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №927/276/18 та від 09.04.2019 у справі №903/394/18).

Підсумовуючи викладене, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення боргу за коригуючими актами за послуги балансування за лютий 2017 року, січень червень 2016 року, жовтень 2016 року, січень 2017 року слід відмовити.

Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості з оплати послуг балансування за січень та лютий 2017 року (акт № 01-17--БАЛАНС від 31.01.2017 р. на суму 5 862 360,00 грн. та акт № 02-17--БАЛАНС від 28.02.2017 р. на суму 1 104 480,00 грн.), враховується наступне.

Згідно з розрахунками вартості послуг балансування (т. 1, а.с.114, 124) при визначенні розмірів цієї вартості позивачем застосовано коефіцієнт компенсації 1,0.

Відповідач визнає, що за цей період йому надавалися послуги балансування та не заперечує цю обставину.

Заборгованість за зазначеними актами не заявлена позивачем до стягнення, проте за актом № 02-17--БАЛАНС від 28.02.2017 р. позивачем нараховано 3 % річних за період з 05.04.2017 р. по 05.02.2018 р. на суму 13 889,21 грн., пеню за період з 05.04.2017 р. по 04.10.2017 р. в сумі 70 263,08 грн. (т. 1, а.с. 180), інфляційні втрати за період з 01.04.2017 р. по 28.02.2018 р. в сумі 57 985,20 грн. (т. 1, а.с.182).

Представник позивача у судовому засіданні 01.07.2019 р. стверджував, що заборгованість за актами № 01-17--БАЛАНС від 31.01.2017 р., № 02-17--БАЛАНС від 28.02.2017 р. сплачена відповідачем за рахунок власних коштів підприємства, а за не рахунок бюджетних коштів.

Представники відповідача у судовому засіданні 01.07.2019 р. зазначили, що послуги балансування за цими актами сплачені на виконання спільних протокольних рішень та у розумінні п. 9.4 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 29.11.2017 р. за рахунок бюджетних коштів.

Згідно з випискою по рахунку ПАТ «Кременчукгаз» (т. 2, а.с. 67) послуги балансування обсягів природного газу в січні 2017 р. за рахунком № 01-17--БАЛАНС від 31.01.2017 р. оплачені відповідачем 21.02.2017 р. у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач оплатив надані позивачем послуги балансування за лютий 2017 року із застосуванням коефіцієнту компенсації 1,0, на підтвердження чого до відзиву на позов додані платіжні документи, що позивачем не заперечується.

Згідно з наданими відповідачем на стадії апеляційного провадження поясненнями, оплата в сумі 5 862 360,00 грн. за послуги балансування у січні 2017 року здійснена власними коштами ПАТ «Кременчукгаз», натомість за зобов`язаннями лютого 2017 року (акт № 02-17--БАЛАНС від 28.02.2017 р. на суму 1 104 480,00 грн.) 552 240,00 грн. сплачено за рахунок власних коштів відповідача, а 552 240,00 грн. за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Крім того, до даних пояснень відповідачем надано засвідчені копії спільних протокольних рішень № 398/у від 19.01.2017 р., № 986/у від 15.02.2017 р., 988/у від 15.02.2017 р., № 876/у від 13.02.2017 р., № 1874/у від 20.03.2017 р., № 2481/у від 21.04.2017 р., № 2738/у від 19.05.2017 р., укладених, в тому числі, між ПАТ «Укртрансгаз», ПАТ «НАК «Нафтогаз України», ПАТ «Кременчукгаз», ГУ ДКС України у Полтавській області та Департаментом фінансів Полтавської облдержадміністрації.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується НАК Нафтогаз України та ПАТ Укртрансгаз. Наведене регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Аналіз змісту Порядку №20 вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №904/1858/16, від 18.04.2018 у справі №906/790/16 та від 22.05.2018 у справі №926/2733/16).

Таким чином, підписанням спільних протокольних рішень в 2017 році сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов`язань перед кредитором, які виникли на підставі договору №, і оплата за послуги балансування у спірному періоді проведена відповідачем, в тому числі, за рахунок коштів, виділених у вигляді субвенцій на оплату пільг та житлових субсидій населенню щодо послуг з транспортування природного газу згідно з Порядком №20, а після втрати ним чинності таким відповідним нормативно-правовим актом є Порядок № 256 (з урахуванням внесених до нього змін).

Таким чином, для застосування штрафних санкцій, зокрема, пені, передбаченої п. 13.5 договору, та наслідків порушення грошових зобов`язань, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених Порядками № 20 та № 256.

Доказів, які б свідчили та підтверджували, що перерахування коштів було здійснено з порушенням строків, встановленими зазначеними Порядками позивачем суду не надано, тому нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат за зобов`язаннями лютого 2017 року згідно з актом № 02-17--БАЛАНС від 28.02.2017 р. є безпідставним.

Відсутність порушення зобов`язання з оплати наданих послуг балансування природного газу з боку відповідача також виключає можливість стягнення з нього інфляційних втрат та 3 % річних, оскільки ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлює обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних виключно у разі порушення боржником грошового зобов`язання перед кредитором, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 09.04.2019 р. у справі № 903/394/18.

Таким чином, матеріалами справи та відповідачем доведено відсутність заборгованості (як основного боргу, так і похідних нарахувань на нього) за зобов`язаннями січня та лютого 2017 року за актами № 01-17--БАЛАНС від 31.01.2017 р. на суму 5 862 360,00 грн., № 02-17--БАЛАНС від 28.02.2017 р. на суму 1 104 480,00 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за послуги балансування у червні 2017 року, жовтні-листопаді 2017 року за актами № 06-17--БАЛАНС від 30.06.2017 р. на суму 1 621 071,29 грн., № 10-17--БАЛАНС від 31.10.2017 р. на суму 4 979 565,73 грн., № 11-17--БАЛАНС від 30.11.2017 р. на суму 12 858 183,16 грн., слід зазначити таке.

Аналіз положень законодавства у сфері газопостачання дає підстави для висновку, що для визначення коефіцієнту компенсації за визначеною в пункті 9.2 договору формулою, підлягаючою застосуванню при визначенні вартості послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №916/1807/16, від 04.12.2018 у справі №927/276/18, від 05.03.2019 у справі №923/351/18, від 27.03.2019 у справі №906/110/18 та від 09.04.2019 у справі №903/394/18).

Отже, з огляду на положення пункту 4 Глави 1 і пункту 1 глави 2 розділу ХІІ Кодексу ГТС, пунктів 1-2 глави 3 розділу ХІV, для здійснення алокації у порядку, встановленому законодавством, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, та розрахунку небалансу у червні, жовтні-листопаді 2017 року недостатнім є лише наявність даних АТ «Укртрансгаз», оскільки позивач був зобов`язаний врахувати і інші дані, зокрема, інших операторів газорозподільних систем (облгазів), що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.04.2019 р. у справі № 910/20912/17.

Відсутність інших таких суб`єктів, окрім відповідача, що мають доступ до точок входу/виходу до/з газотранспортної системи, які споживають природний газ, не доведена позивачем належними та допустимим доказами.

Зазначена обставина свідчить про недоведеність позивачем підстав для здійснення балансування газотранспортної системи у червні, жовтні-листопаді 2017 року, а також понесення ним у зв`язку з цим реальних витрат, як того вимагає ч. 2 ст. 35 Закону України «Про ринок природного газу».

Отже, позивачем не дотримано встановленого законодавством та умовами договору порядку врегулювання негативного місячного небалансу за червень, жовтень-листопад 2017 року, з огляду на що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на балансування у розмірах, заявлених позивачем, є необґрунтованими.

Щодо посилань позивача та третьої особи на відсутність відповідних номінацій та договірних відносин з КП «Теплоенерго» та ПАТ «Полтаваобленерго» з постачальником природного газу ПАТ «НАК «Нафтогаз України», звертається увага на наступне.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на підставі спеціальних підзаконних нормативних актів, якими є Положення та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", було зобов`язане видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними, та постачати природний газ виробникам теплової енергії та теплопостачальним підприємствам, і це є обов`язком ПАТ "НАК "Нафтогаз України", а не правом (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.05.2018 у справі №926/680/17, від 21.03.2018 у справі №911/656/17 та від 04.08.2018 у справі №922/4187/17).

З огляду на встановлений спеціальним законодавством у сфері газопостачання механізм постачання природного газу, можливість відбору підприємствами теплокомуненергетики із газотранспортної системи погоджених у відповідних договорах з Компанією обсягів природного газу перебуває у безпосередній залежності від належного виконання Компанією своїх зобов`язань з підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасної видачі номінацій, тобто видача Компанією номінацій є однією з гарантій безперебійного постачання виробнику теплової енергії природного газу з метою виробництва теплової енергії в опалювальний сезон (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №904/5621/17 та від 05.03.2019 у справі №923/351/18).

Посилаючись на те, що фактичними споживачами природного газу щодо якого позивачем оформлено акти надання послуг балансування оператору ГРМ відповідачеві у січні-серпні 2016 року було ПАТ «Полтаваобленерго», а у лютому, червні та жовтні-листопаді 2017 року КП «Теплоенерго» скаржник вважає безпідставним покладення на нього відповідальності у вигляді оплати небалансів, на підтвердження чого скаржником до матеріалів справи надано довідки про обсяг використання природного газу за категоріями споживачів, підписані оператором ГРМ та теплопостачальними організаціями.

Натомість, з доданих до письмових пояснень третьої особи документів вбачається, що зазначені установи визнавали факт споживання природного газу у обсягах, включених до актів надання послуг з балансування, вважали спожитий газ ресурсом ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та неодноразово намагалися вжити заходів до належного оформлення обсягів шляхом підписання з Компанією відповідних актів приймання-передачі природного газу за період з 01.01.2016 р. по 01.08.2016 р., підписані зі сторони ПАТ «Полтаваобленерго» та копії відмов у їх підписанні зі сторони третьої особи.

На стадії апеляційного провадження відповідачем до матеріалів справи надані копії договорів на постачання природного газу, укладених між третьою особою та КП «Теплоенерго», якими визначено узгоджені обсяги природного газу, що постачаються третьою особою постачальником зі спеціальними обов`язками підприємству теплоенергетики.

Наразі, скаржником доведено, що до обсягу газу, зазначеного в актах як обсяг небалансу за лютий, червень, жовтень-листопад 2017 року включені обсяги, фактично спожиті КП «Теплоенерго».

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.05.2018 р. у справі № 910/2531/18, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2018 р. та постановою Верховного Суду від 28.02.2019 р., визнано укладеним договір постачання природного газу між ПАТ «Полтаваобленерго» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України», умовами п. 2.1 якого встановлено, що постачальник передає споживачу з 01.01.2016 р. по 31.03.2016 р. (включно) газ обсягом до 46 123,00 тис.куб.м.

Отже, скаржником доведено, а позивачем не спростовано належними доказами, що АТ «Укртрансгаз» помилково зараховано до небалансу обсягу газу, поставленого третьою особою на користь підприємств теплокомуненерго.

Враховуючи недоведеність позивачем підстав для здійснення у травні-липні 2017 року коригування вартості вже наданих послуг балансування газотранспортної системи за минулий період, а також понесення ним у зв`язку з цим реальних витрат, як того вимагає ч. 2 ст. 35 Закону України «Про ринок природного газу», судова колегія дійшла висновку, що АТ «Укртрансгаз» не дотримано встановленого законодавством і умовами договору порядку врегулювання негативного місячного небалансу за червень 2017 року, жовтень-листопад 2017 року, а також недоведення факту прострочки оплати наданих послуг відповідачем за зобов`язаннями лютого 2017 року, з огляду на що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на балансування у розмірах, заявлених позивачем, є необґрунтованими.

Оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження негативного місячного небалансу відповідача за спірний період у заявленому розмірі, визначеного з дотриманням встановленого законодавством порядку, і як наслідок підстав для врегулювання такого небалансу шляхом надання послуг комерційного балансування, тому не підлягають задоволенню як позовні вимоги про стягнення з відповідача заявленої до стягнення заборгованості за послуги балансування у розмірі 417 824 343,57 грн., так і похідні вимоги про стягнення пені в сумі 54 506 920,85 грн., 3 % річних в сумі 11 089 011,27 грн. та інфляційних втрат в сумі 38 866 428,32 грн.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову, а апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за позовом та апеляційною скаргою покладаються на позивача.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Кременчукгаз» на рішення господарського суду Полтавської області від 23.04.2019 р. у справі № 917/706/18 задовольнити.

Рішення господарського суду Полтавської області від 23.04.2019 р. у справі № 917/706/18 скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Кременчукгаз» (39601, м. Кременчук, пров. Героїв Бреста, 46, ) судові витрати за апеляційною скаргою в сумі 925 050,00 грн.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 17.07.2019 р.

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя С.В. Барбашова

Суддя О.О. Радіонова