ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 рокуСправа № 912/558/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участю секретаря судового засідання Гринько О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/558/19

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Кіровоградобленерго", 25015, м. Кропивницький, Студентський бульвар, 15

до відповідача: Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", 01001, м. Київ, вул. Грушевського 1Д

про розірвання договору

Представники:

від позивача - Стеценко О.О., адвокат, довіреність № 87/07 від 15.04.19;

від відповідача - Кирдан А.В., адвокат, договір № б/н від 19.04.19.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Приватне акціонерне товариство "Кіровоградобленерго" (надалі - ПрАТ "Кіровоградобленерго", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою з вимогами до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (надалі - АТ КБ "ПриватБанк", відповідач) про розірвання з 01.01.2019 договору доручення на приймання платежів від 03.09.2002.

Позов подано з посиланням на ст. 188 Господарського кодексу України та мотивовано обставинами внесення змін до законодавства, згідно яких ПрАТ "Кіровоградобленерго" припинено здійснення діяльності з постачання електричної енергії, з підстав чого у позивача відпала необхідність в продовженні дії договору доручення від 03.09.2002 на приймання платежів від населення за спожиту електроенергію.

Ухвалою від 04.03.2019 господарський суд залишив позовну заяву ПрАТ "Кіровоградобленерго" без руху, встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, допущеним останнім при її поданні.

15.03.2019 на адресу суду з дотриманням строку, встановленим ухвалою від 04.03.2019, надійшла заява ПрАТ "Кіровоградобленерго" про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду від 19.03.2019 позовна заява ПрАТ "Кіровоградобленерго" прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі №912/558/19. Судом постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.04.2019, сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи.

17.04.2019 судом розпочато підготовче засідання, в якому позивачеві відповідно до ч. 5 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України надано можливість подати додаткові письмові пояснення щодо законодавчо визначених підстав розірвання договору доручення, про що постановлено відповідну ухвалу, та оголошено перерву до 03.05.2019.

22.04.2019 від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких наведено правове обґрунтування розірвання договору посиланням на ст. 652 Цивільного кодексу України (а.с. 37-39).

Відповідачем 02.05.2019 подано відзив на позовну заяву з доказами (а.с. 42-60), згідно якого позовні вимоги заперечено повністю з тих підстав, що умовами договору не передбачено можливості припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін, сторони не досягли згоди з приводу розірвання договору, а тому зобов`язання за договором з дати, зазначеної позивачем у листі від 11.12.2018, не припинились. Окрім того, відповідач вважає, що позивачем позов подано з порушенням правил підсудності, а тому по змісту відзиву заявлено клопотання про передачу справи за підсудністю до Господарського суду м. Києва. Також, за твердженням відповідача, на час звернення позивача до суду з позовом у даній справі був відсутній предмет спору, оскільки з 01.02.2019 договір є розірваним.

03.05.2019 господарський суд продовжив підготовче засідання у справі, в якому постановлено ухвалу про продовження відповідачу строку для подання відзиву на позов, продовжено строк підготовчого провадження та сторонам надано можливість подати додаткові письмові пояснення з питання здійснення сторонами відмови від договору доручення. В підготовчому засіданні оголошено перерву до 23.05.2019.

Відповідні пояснення сторін надійшли до суду та долучені до матеріалів справи (а.с. 65-68, 70-81).

23.05.2019 продовжено підготовче засідання у справі, в якому оголошено перерву до 07.06.2019, сторонам дозволено подати додаткові письмові пояснення щодо фактичного надання послуг за договором за період січень-травень 2019 року.

Відповідні пояснення подано відповідачем та долучено до матеріалів справи (а.с. 86-128).

В підготовчому засіданні 07.06.2019 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.06.2019, визначено наступну дату судового засідання - 09.07.2019.

13.06.2019 до початку судового засідання відповідачем подано до справи додаткові письмові пояснення (а.с. 135-141).

13.06.2019 господарським судом відкрито судове засідання з розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 13.06.2019 представником позивача позовні вимоги підтримано повністю, представником відповідача заперечено у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 13.06.2019 представником відповідача повідомлено про не підтримання клопотання про передачу справи за підсудністю, яке викладено за змістом відзиву на позов.

З підстав викладеного, господарський суд не розглядає зазначене клопотання.

При цьому судом враховано, що, як повідомляє позивач та що підтверджується матеріалами справи, згідно внесених до договору від 03.09.2002 змін від 27.01.2010, місцем виконання такого договору є Кіровоградська область. У зв`язку з викладеним, позовна заява, у даній справі, як зазначає позивач, пред`явлена за місцем виконання договору, що відповідає приписам ч. 5 ст.29 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні на підставі заявлених представниками усних клопотань сторонам дозволено подати додаткові письмові пояснення з питань, які виникли в ході розгляду справи, та оголошено перерву до 09.07.2019

До суду від сторін надійшли відповідні пояснення, які долучено до матеріалів справи (а.с. 149-153, 155-160).

09.07.2019 господарський суд продовжив судове засідання з розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 09.07.2019 заслухано представників сторін щодо поданих пояснень та досліджено докази у справі.

При вирішенні спору господарський суд враховує всі надані учасниками справи пояснення та докази.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази та заслухавши представників сторін з приводу поданого позову та заперечень проти задоволення позовних вимог, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03.09.2002 між АТ КБ "ПриватБанк" (Банк) та ВАТ "Кіровоградобленерго" (Клієнт) укладено договір на доручення на приймання платежів (надалі - Договір, АЕС. 9-11), за умовами якого (пункт 1.1. Договору) Банк прийняв на себе зобов`язання здійснювати розрахункове обслуговування шляхом прийому сум платежів від фізичних осіб за спожиту електроенергію на користь Клієнта та перерахування їх на рахунки Клієнта.

Згідно пункту 7.1. Договору, цей Договір укладено до 31 грудня 2002 року, набуває чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього Договору, або про його перегляд. Дія Договору припиняється за згодою сторін або у випадках, передбачених чинним законодавством.

27.01.2010 до Договору внесено зміни шляхом підписання додаткової угоди, згідно якої, зокрема, пункт 1.1. Договору викладено в наступній редакції: "Клієнт доручає, а Банк бере на себе зобов`язання на території Кіровоградської області від імені та за рахунок Підприємства здійснювати в касах структурних підрозділів Банку (Відділень) та через електронно-механічні пристрої (Банкомати та/або термінали самообслуговування), приймання грошових коштів від фізичних осіб за спожиту електроенергію, згідно електронного реєстру, наданого Клієнтом. Банк гарантує якість проведення готівкових та безготівкових розрахунків від фізичних осіб, відповідно до чинного законодавства України, нормативних актів НБУ, які регулюють порядок прийому і переказу грошових коштів" (АЕС. 12-13).

12.06.2017 між сторонами підписано договір про внесення змін до Договору доручення на приймання платежів від 12.06.2017, відповідно до якого змінено найменування сторін Договору (а.с. 14).

Листом від 10.12.2018 ПрАТ "Кіровоградобленерго" звернувся до Філії "Кіровоградське регіональне управління АТ КБ "ПриватБанк" з пропозицією розірвати Договір з 01.01.2019, у зв`язку з набранням з 01.01.2019 чинності ч. 1 ст. 47 Закону України "Про ринок електричної енергії", відповідно до якої ПрАТ "Кіровоградобленерго", як оператору системи розподілу, заборонено здійснювати діяльність з постачання електричної енергії (а.с. 15).

Зазначений лист отримано Банком 11.12.2018, про що свідчить відмітка штампу на примірнику листа.

Як зазначає позивач, АТ КБ "ПриватБанк" у двадцятиденний строк відповіді на пропозицію ПрАТ "Кіровоградобленерго" про розірвання Договору не надав, з підстав чого до суду подано позов про розірвання Договору.

В додаткових письмових поясненнях від 22.04.2019, які надано позивачем до суду, повідомлено, що правовою підставою розірвання Договору є положення ст. 652 Цивільного кодексу України та істотна зміна обставини, якими сторони керувалися при укладення договору. Вказане полягає в тому, що позивач у зв`язку з набранням чинності ч. 1 ст. 47 Закону України "Про ринок електричної енергії" та анулювання ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, вже не здійснює постачання електричної енергії населенню, а тому відпала потреба приймати платежі за спожиту електроенергію.

При вирішенні спору господарський суд враховує, що згідно ч.ч. 1, 2 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Згідно з ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Укладений між сторонами Договір підпадає під правову характеристику договору доручення. Так, за змістом ч. 1 ст. 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Подібне визначення містилось також в Цивільному кодексі Української РСР, який діяв на час укладення Договору.

Як повідомляє позивач, ПрАТ "Кіровоградобленерго" у відповідності до чинного на момент укладення Договору законодавства здійснювало постачання електричної енергії, у зв`язку з чим з АТ КБ "ПриватБанк" було укладено Договір доручення на приймання платежів.

Зазначені обставини визнаються у відповідачем у даній справі, обґрунтованого сумніву щодо достовірності вказаних обставин у суду не має, з підстав чого вказане не потребує додаткового доказування (ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

За загальним правилом, викладеним в частині 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, про зміну або розірвання договору в порядку наведеної норми сторони договору вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).

Частиною 1 ст. 652 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Як вже встановлено вище, на час укладення Договору позивач здійснював діяльність з розподілення та постачання електроенергії, в тому числі постачання електричної енергії населенню, а тому існувала необхідність в укладенні договору доручення на приймання платежів від фізичних осіб за спожиту електроенергію та подальше їх перерахування на рахунки позивача.

Однак, 11.12.2018 набрала чинності ч. 1 ст. 47 Закону України "Про ринок електричної енергії", відповідно до якої оператору системи розподілу забороняється здійснювати діяльність з виробництва та/або передачі, та/або постачання електричної енергії, крім випадків, визначених частиною одинадцятою цієї статті.

На виконання вимог вказаного Закону постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 13.11.2018 р. № 1416 було прийнято рішення, згідно з яким з 01.01.2019 позивачу анульовано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, на підставі пункту 13 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії". Одночасно, пунктом 1 вказаної постанови позивачу було видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, яка набирає чинності з 01.01.2019.

Отже, починаючи з 01.01.2019 ПрАТ "Кіровоградобленерго" не здійснює діяльність з постачання електричної енергії, а є іншим суб`єктом ринку електричної енергії та у відповідності до ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії є оператором системи розподілу електричної енергії. Відповідно позивач не буде здійснювати постачання електричної енергії та приймати платежі від населення, а тому відпала необхідність в продовженні дії Договору на приймання платежів.

Також необхідно зазначити, що Постановою НКРЕКП від 11.12.2018 № 1836 затверджено структуру тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ПрАТ "Кіровоградобленерго". Відповідно до затвердженої структури тарифу на розподіл електричної енергії позивачу не передбачено компенсування витрат на оплату послуг банків, окрім обслуговування зарплатного проекту та поточних рахунків.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд погоджується з доводами позивача щодо наявності в даному випадку істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні Договору, що є підставою для розірвання Договору згідно ст. 652 Цивільного кодексу України.

Слід також відмітити, що АТ КБ "ПриватБанк" не заперечив наявність істотної зімни обставин в даному випадку.

Статтею 188 Господарського кодексу України врегульовано порядок зміни розірвання господарських договорів, за яким сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Окрім того, за умовами укладеного між сторонами Договору (пункти 5.1., 5.2.) передбачено, що сторона, яка вважає за необхідне змінити чи розірвати Договір, надсилає пропозиції про це другій стороні за Договором. Сторона, що одержала зміни та доповнення чи пропозиції про розірвання Договору, повинна відповісти на неї не пізніше 20 днів після отримання пропозиції. Якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання Договору, а також у разі неотримання відповіді у встановлений строк, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Матеріалами справи підтверджено, що ПрАТ "Кіровоградобленерго" звернулось до АТ КБ "ПриватБанк" з листом-пропозицією від 10.12.2018 про розірвання Договору. Вказаний лист отримано Банком 11.12.2018, а отже строк для надання відповіді для такої пропозиції становить не пізніше 31.12.2018.

Між тим, докази надання відповідачем відповіді у зазначений строк в матеріалах справи відсутні. Листи, які надані відповідачем до справи на підтвердження розгляду пропозиції позивача про розірвання Договору, датовані 14.01.2019, 04.02.2019, 08.02.2019 (а.с. 57-59), що свідчить про порушення строку повідомлення про результати розгляду пропозиції про розірвання Договору.

Окрім того, виходячи зі змісту наданої відповідачем відповіді згідно зазначених вище листів, вбачається, що сторони не досягли згоди щодо розірвання Договору.

Так, в силу приписів ст. 564 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи слідує, що позивач при направленні пропозиції про розірвання Договору згідно листа від 10.12.2018, додав договір про розірвання Договору доручення на приймання платежів від 03.09.2002.

Однак, як встановлено під час розгляду справи по суті, АТ КБ "ПриватБанк" договір про розірвання Договору від 03.09.2002, який надсилався позивачем, не підписав.

Отже, факт розірвання Договору відсутній. Наведене також спростовує доводи відповідача, що Договір вважається розірваним з 01.02.2019, про що останній повідомляє позивача в листах від 04.02.2019, 08.02.2019. При направленні таких листів відповідачем не дотримано форму правочину щодо розірвання договору. Окрім того, зміст зазначених листів про розірвання Договору саме з 01.02.2019 суперечить пропозиції позивача розірвати Договір з 01.01.2019, що свідчить про не досягнення між сторонами домовленості розірвати Договір.

Частиною 2 ст. 561 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно правил ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Господарський суд вважає, що за наведених позивачем обставин наявні всі умови, передбачені ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, для розірвання Договору у судовому порядку у зв`язку з істотною зміною обставин, а саме:

1) В момент укладення Договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, оскільки Договір було укладено до прийняття Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 р. № 2019 На виконання положень цього Закону у грудні 2018 року відбулась завершальна стадія з відокремлення діяльності оператора системи розподілу від постачання електричної енергії та передачі функцій з постачання електричної енергії постачальникам. Передбачити прийняття Закону України "Про ринок електричної енергії" та відокремлення діяльності оператора системи розподілу від постачання електричної енергії позивачу та відповідачу було об`єктивно не можливо.

2) Усунути причини ухвалення Закону України "Про ринок електричної енергії" позивач об`єктивно не може, оскільки відокремлення діяльності оператора системи розподілу від постачання електричної енергії є вимогою вказаного Закону.

3) Подальше виконання Договору порушить співвідношення майнових інтересів сторін і позбавить заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, так як відповідно до затвердженої структури тарифу на розподіл електричної енергії ПрАТ "Кіровоградобленерго" не передбачено компенсування витрат на оплату послуг банків, окрім обслуговування зарплатного проекту та поточних рахунків. Також відпала мета укладення Договору, яка визначена в предметі Договору, а саме прийом платежів від фізичних осіб за спожиту електроенергію, оскільки позивач з 01.01.2019 не здійснює діяльність з постачання електричної енергії.

4) Із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Ні Договір, ані звичаї ділового обороту не передбачають, що будь яка із сторін договору може нести ризик зміни обставин у вигляді прийняття нового нормативного акту.

Виходячи з викладеного, господарський суд вважає позовні вимоги про розірвання Договору доручення про приймання платежів від 03.09.2002, укладеного між ПрАТ "Кіровоградобленерг" та АТ КБ "ПриватБанк", такими, що підлягають задоволенню.

Разом з цим, є необґрунтованою вимога позивача про розірвання Договору саме з 01.01.2019.

В силу приписів ч. 5 ст. 188 Господарського кодексу України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

З викладеного вбачається відсутність у господарського суду підстав при вирішенні спору про розірвання договору визнавати його припиненим з певного моменту до дня набрання чинності судовим рішенням у справі, оскільки це суперечить вимогам закону, які визначають наслідки розірвання договору.

Відповідної позиції дотримується також Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, в постанові від 28.02.2018 у справі №917/1243/16.

З огляду на викладене, господарський суд відмовляє у задоволенні позову в частині розірвання Договору саме з 01.01.2019.

При цьому господарський суд не досліджує обставини виконання Договору сторонами та не встановлює період фактичного припинення надання послуг за Договором, у зв`язку з відсутністю заяви будь-якої із сторін щодо визначення наслідків розірвання Договору.

Щодо заперечень відповідача про відсутність предмета спору на час звернення позивача з позовом у даній справі, господарський суд зазначає наступне.

Вказаний висновок відповідача ґрунтується на тому, що 04.02.2019 позивачу надіслано лист про розірвання Договору з 01.02.2019 та з цієї дати Банк припинив приймання платежів за Договором, тобто припинив правовідносини за договором.

Як вже зазначено вище, розірвання договору здійснюється в такій самій формі, що й договір, який розривається. З огляду на відсутність підписаного договору про розірвання Договору та недосягнення між сторонами домовленості щодо його розірвання з певно визначеної дати, висновок відповідача, що Договір є розірваним помилковий.

Пункт 1 ч. 1 ст. 1008 Цивільного кодексу України передбачає, що договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі відмови довірителя або повіреного від договору.

Згідно ч. 2 наведеної норми довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною.

Отже, наведені норми законодавства передбачають право сторін договору доручення на односторонню відмову від такого договору.

На відміну від розірвання договору, яке має вчинятись у певно визначеній формі за наявності згоди обох сторін договору, відмова від договору може вчинятись в односторонньому порядку шляхом волевиявлення сторони, у разі якщо право на таку відмову встановлено договором або законом.

Між тим, матеріали справи не містять доказів відмови від Договору, як зі сторони ПрАТ "Кіровоградобленерго", так і зі сторони АТ КБ "ПриватБанк". Зокрема, наявні в матеріалах справи листи сторін щодо розірвання Договору за своїм змістом не містять повідомлення сторін про відмову від Договору, а також не містять відомостей про припинення Банком приймання платежів за Договором.

Також при з`ясуванні питання щодо наявності фактичної відмови Банку від виконання Договору, представником відповідача в судовому засіданні було повідомлено, що АТ КБ "ПриватБанк" не відмовлявся в односторонньому порядку від виконання Договору.

Отже, докази вчинення ПрАТ "Кіровоградобленерго" або АТ КБ "ПриватБанк" відмови від Договору в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, доводи відповідача щодо припинення дії Договору є необґрунтованими та належним чином не доведеними.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір покладається на обидві сторони в рівних частках.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Розірвати договір доручення на приймання платежів від 03.09.2002, укладений між Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського 1Д, ідентифікаційний код 14360570) та Приватним акціонерним товариством "Кіровоградобленерго" (25015, м. Кропивницький, Студентський бульвар, 15, ідентифікаційний код 32326362).

У задоволенні позову в частині розірвання договору доручення на приймання платежів від 03.09.2002, укладеного між Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" та Приватним акціонерним товариством "Кіровоградобленерго", з 01.01.2019 відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського 1Д, ідентифікаційний код 14360570) на користь Приватного акціонерного товариства "Кіровоградобленерго" (25015, м. Кропивницький, Студентський бульвар, 15, ідентифікаційний код 32326362) 960,50 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені копії рішення направити Приватному акціонерному товариству "Кіровоградобленерго" за адресою: 25015, Кіровоградська область, Студентський бульвар, 15 та Акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Повне рішення складено 19.07.2019.

Суддя В.В.Тимошевська