ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року Справа № 903/153/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Демидюк О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудленд Україна" на рішення господарського суду Волинської області від 22 квітня 2019 року (повний текст складено 23 квітня 2019 року) у справі №903/153/19 (суддя Слободян О.Г.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Смолярчука Сергія Сергійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудленд Україна"

про стягнення 75469,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Смолярчук Сергій Сергійович звернувся до господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудленд Україна" про стягнення 75469 грн. 62 коп., в тому числі 31840 основного боргу за надані послуги по перевезенню згідно договору перевезення вантажів автомобільним транспортом №П-30/03 від 03 квітня 2018 року, 31840 грн. штрафу, 9096,64 грн. пені, 1917 грн. інфляційних втрат та 775 грн. 3% річних. Також, просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 1921 грн. та витрати за надання правової допомоги адвокатом у розмірі 4480грн.

Рішенням господарського суду Волинської області від 22 квітня 2019 року у справі №903/153/19 частково задоволено позов Фізичної особи-підприємця Смолярчука Сергія Сергійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудленд Україна" про стягнення 75469,62 грн. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудленд Україна" () на користь фізичної особи-підприємця Смолярчука Сергія Сергійовича (ІПН НОМЕР_1 ) 71889 грн. 58 коп., (з яких: 31840 грн. основного боргу, 31840 грн.- штрафу, 5516 грн. 60коп. пені, 1917 грн. 98 коп. інфляційних втрат та 775 грн. 3% річних), а також 1829 грн. 87 коп. витрат по сплаті судового збору та 4267 грн. 48 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката. В частині стягнення 3580 грн. 04 коп. пені відмовлено.

Вказане рішення мотивоване тим, що в порушення умов договору перевезення вантажів автомобільним транспортом №П-ЗО/ОЗ від 30 квітня 2018 року відповідачем не здійснено розрахунків за послуги по перевезенню вантажу, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач - ТОВ "Вудленд Україна" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 22 квітня 2019 року у справі №903/153/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. ТОВ "Вудленд" не згодне з ухваленим рішенням, вважає його прийнятим на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Зокрема, апелянт зазначає, що у зв`язку з невчасним отриманням матеріалів позовної заяви та копії доданих до неї документів відповідачем не було виконано вимоги ухвали господарського суду про подання відзиву на позов, в зв`язку з чим справу було розглянуто без з`ясування всіх обставин, без належного дослідження поданих позивачем доказів на підтвердження своїх вимог. Судом було порушено один із основних принципів господарського судочинства принцип змагальності сторін. Фактично, відповідача було позбавлено можливості реалізувати своє право на захист своїх інтересів.

Крім того, скаржник зазначає, що рахунок-фактура з переліком наданих адвокатом послуг не може бути належним доказом, що підтверджує реальність надання таких послуг, їх зміст, а також підставність надання таких послуг. Пунктом 2 частини 2 статті 126 ГПК України чітко встановлено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивачем до суду першої інстанції договору про надання правничої допомоги надано не було, а рахунок-фактура не може вважатися належним доказом щодо обсягу наданих послуг та виконаних робіт.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 травня 2019 року у справі №903/153/19 апеляційну скаргу ТОВ "Вудленд" на рішення господарського суду Волинської області від 22 квітня 2019 року залишено без руху.

Від ТОВ "Вудленд" надійшло клопотання №03/06 від 03 червня 2019 року про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10 червня 2019 року у справі №903/153/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Вудленд" на рішення господарського суду Волинської області від 22 квітня 2019 року у справі №903/153/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Запропоновано фізичній особі-підприємцю Смолярчуку Сергію Сергійовичу протягом п`яти днів з дня одержання даної ухвали надати суду обґрунтований відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому статтею 263 ГПК України.

Від позивача фізичної особи-підприємця Смолярчука Сергія Сергійовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін.

За умовами статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розгляд апеляційної скарги здійснюється без виклику представників сторін, оскільки останніми не заявлялось клопотання в порядку частини 10 статті 270 ГПК України про проведення судового засідання з викликом учасників справи.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи у порядку письмового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, 03 квітня 2018 року між ФОП ОСОБА_1 (перевізник) та ТОВ "Вудленд Україна" (замовник, відповідач) було укладено договір перевезення вантажів автомобільним транспортом № П-ЗО/ОЗ (договір) /а.с. 8-11/.

Згідно пункту 1.1. Перевізник зобов`язується протягом терміну дії цього договору надавати Замовнику автотранспортні послуги по перевезенню вантажів і інших матеріальних цінностей, які не заборонені до перевезення законодавством України та законодавством Європейського Союзу, в порядку та на умовах передбачених даним договором.

Відповідно до пункту 1.2 перевізник надає Замовнику автотранспортні послуги після надання Замовником письмової Заявки (що є невід`ємною складовою даного договору) на перевезення вантажу і досягнення згоди по всіх викладеним в ній обов`язковим пунктам, до яких відноситься: точна дата і час надання автотранспортного засобу під погрузку, маршрут перевезення, характеристика вантажу (назва, розмір, вага), адреса місць завантаження розвантаження, відправник і отримувач вантажу, фрахтова ставка за один автопоїзд, умови оплати, особливі умови перевезення конкретного виду вантажу (температурний режим та ін.), а також інші умови.

Пунктами 2.1.1. та 2.1.2. договору передбачено, що надавати транспортні засоби для перевезення вантажів в технічно справному стані, що відповідають технічним та санітарним нормам, в терміни обумовлені Сторонами в Заявці до договору. Доставити ввірений вантаж в пункт призначення в заздалегідь погоджений строк і передати його уповноваженій на отримання вантажу особі, вказаній в Заявці.

Згідно пункту 2.2.3. договору сторони передбачили, що замовник зобов`язаний вчасно провести розрахунок за надані транспортні послуги.

Відповідно до пункту 3.1. договору розмір плати за перевезення вантажів визначається сторонами у кожному конкретному випадку і зазначається у заявці.

Пунктом 3.2. сторони договору домовились, що замовник оплачує вартість виконаних перевезень вантажів, згідно виставлених Перевізником рахунків, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Перевізника.

Згідно пункту 3.3. договору сторони передбачили, що Замовник здійснює оплату наданих послуг протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту виставлення рахунку Перевізником та надання Акту здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг).

Пунктом 4.1. договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання умов даного договору сторони несуть відповідальність, передбачену нормами діючого законодавства України.

Згідно пункту 4.5. договору, в випадку порушення замовником строків оплати, він зобов`язаний сплатити перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки платежу, а також штраф 100% вартості перевезення

Відповідно до пункту 7.6. договору, у випадках, не передбачених даним договором, сторони керуються чинним законодавством України.

З дослідженого місцевим судом та перевіреного апеляційною інстанцією вбачається, що на виконання умов зазначеного договору відповідачем (замовником) було надано, а позивачем (перевізником) отримано дві заявки /а.с.17-18/ на здійснення перевезення вантажу за маршрутом: смт. Рожище Волинської обл., Україна - м. Груєц - 05-600, Республіка Польща (РП), із зазначенням всіх необхідних умов, визначених у пункті 1.2. договору, в тому числі щодо вартості послуг (фрахту) в розмірі 500 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ за станом на момент виставлення позивачем (перевізником) рахунків на оплату №№: СФ-0000263, СФ-0000268 від 10 квітня 2018 року становить: 500 х 31.841393 = 15 920 грн. для кожного перевезення.

Перевезення згідно отриманих заявок відповідача (замовника) було виконано позивачем (перевізником) належним чином, що підтверджується відповідними відбитками печаток (штампів) та підписами відповідача (відправника вантажу, замовника) в Графі 22 та отримувача вантажу в Графі 24 відповідно у міжнародних товарно-транспортних накладних (СМК) за №№: 000182, 585493 від 05 квітня 2018 року /а.с.19-20/.

10 квітня 2018 року Перевізником було виставлено рахунки на оплату послуг № СФ-0000263 від 10 квітня 2018 року на суму 15920, 00 грн. (без ПДВ), №СФ-0000268 від 10 квітня 2018 року на суму 15920,00 грн. (без ПДВ) /а.с. 14, 16/ та надано відповідні Акти надання послуг: №ОУ-0000262 від 10 квітня 2018 року на суму 15920,00 грн., №ОУ-0000267 від 10 квітня 2018 року на суму 15920,00 грн. /а.с.13, 15/, які підписані та скріплені печаткою відповідача (замовника).

Проте відповідач взяті на себе, згідно договору зобов`язання в частині проведення розрахунків не виконав.

Крім того, 25 липня 2018 року представниками позивача (перевізника) та відповідача (замовника) було погоджено та підписано акт звірки взаєморозрахунків /а.с.12/ за період з 01 квітня 2018 року по 24 липня 2018 року, згідно якого заборгованість відповідача (замовника) перед позивачем (перевізником) за надані транспортні послуги складає 31840 грн., що становить суму основного зобов`язання за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом № П-ЗО/ОЗ від 03.04.2018р.

В порушення умов вищевказаного договору перевезення вантажів автомобільним транспортом №П-ЗО/ОЗ від 03 квітня 2018 року, відповідачем не здійснено розрахунків за послуги по перевезенню вантажу, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 31840 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу статті 173 Господарського кодексу України та статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частин 1, 7 статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення.

Відповідно до частини 1 статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довіреній їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення і видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Як встановлено судами обох інстанцій, заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги по перевезенню вантажу становить 31840 грн., не погашена, не оспорена, підтверджена матеріалами справи та підлягає до стягнення.

Крім цього, згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно статей 230 - 232 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 нього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 4.5. укладеного між сторонами договору перевезення вантажів автомобільним транспортом № П-ЗО/ОЗ від 03 квітня 2018 року визначено, що в випадку порушення Замовником строків оплати він зобов`язаний сплатити Перевізнику пеню розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки платежу, а також штрафу 100% вартості перевезення.

За таких обставин, нарахований позивачем штраф у розмірі 100% вартості перевезення за порушення строків оплати наданих послуг, що становить 31840 грн. є підставним та правомірно задоволений місцевим судом.

Колегією суддів перевірено здійснений місцевим судом розрахунок пені за період з 18 квітня 2018 року по 17 жовтня 2018 року та встановлено, що він є арифметично вірним, відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства. Відтак, суд першої інстанції правомірно присудив до стягнення 5516,6 грн. пені.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, відповідачу нараховано 1917 грн. 98 коп. інфляційних втрат та 775 грн. 3% річних за період з 18 квітня 2018 року по 08 лютого 2019 року, які є підставними та підлягають до стягнення.

Крім того, місцевим судом було задоволено позовну вимогу про стягнення з відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги адвокату, розмір яких складає 4480 грн.

Згідно частин 1-3 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктами 1, 2, 6 частини 1 статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

З дослідженого місцевим господарським судом та перевіреного судом апеляційної інстанції вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4480 грн. підтверджені поданими позивачем: копією рахунку фактури №001-04/2019 від 08 квітня 2019 року з переліком наданих адвокатом Дягельом В.М. послуг; копією платіжного доручення №8877 від 09 квітня 2019 року про сплату позивачем - ОСОБА_1 адвокату- Дягелю В.М. коштів за надані послуги з надання правової допомоги та випискою банку АТ "Кредобанк" від 09 квітня 2019 року про проведення вищевказаної банківської операції.

Не приймаються до уваги посилання ТОВ "Вудленд" на те, що місцевим судом було позбавлено відповідача можливості належним чином реалізувати свої процесуальні права, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Разом з тим порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у справі регламентовано відповідним процесуальним законом - Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 42 ГПК України учасники справи мають право: ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Як свідчать матеріали справи провадження у справі порушено ухвалою суду першої інстанції від 01 березня 2019 року та призначено розгляд справи на 01 квітня 2019 року. Встановлено відповідачу строк до 21 березня 2019 року для подання відзиву на позові.

Вказану ухвалу ТОВ "Вудленд Україна" отримано 15 березня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с.24/.

У призначене судове засідання 01 квітня 2019 року представник відповідача не з`явився, водночас 29 березня 2019 року ним було подано до господарського суду Волинської області клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 01 квітня 2019 року у справі №903/153/19 розгляд справи було відкладено на 09 квітня 2019 року на 10:00 год. Вказану ухвалу отримано відповідачем 08 квітня 2019 року /а.с.45/.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 09 квітня 2019 року у справі №903/153/19 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22 квітня 2019 року на 11:00 год. Встановлено сторонам строк до 18 квітня 2019 року для подання суду заяв, клопотань, пояснень та доказів, які з поважних причин не були подані до суду в обгрунтування своїх вимог та заперечень. Вказана ухвала вручена скаржнику 18 квітня 2019 року, що підтверджується витягом з сайту "Укрпошта" /а.с.48/ та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с.49/.

В судове засідання 22 квітня 2019 року представник ТОВ "Вудленд Україна" не з`явився.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідач ТОВ "Вудленд Україна" був наділений достатнім часом починаючи з 01 березня 2019 року по 22 квітня 2019 року для участі у судових засіданнях, ознайомленні з матеріалами справи та поданні заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву. Невчинення вказаних дій відбулося виключно через волевиявлення відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У справі "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий розгляд в суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який вимагає, крім іншого, щоб у випадках, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не підлягало сумніву.

При цьому колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що в даному контексті також слід враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Так, у даній справі ТОВ "Вудленд Україна" є відповідачем, ним було отримано копію позовної заяви та ухвалу про відкриття провадження у справі від 01 березня 2019 року, при цьому ним не вживались заходи спрямовані на те, щоб дізнатись про стан відомого судового провадження. Тому процесуальна бездіяльність відповідача не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом першої інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі касаційного господарського суду у справі №910/33054/15 від 14 лютого 2018 року.

Заперечення апелянта щодо судових витрат на надання правової допомоги з огляду на відсутність договору про надання правової допомоги не приймаються до уваги, оскільки позивачем було долучено до матеріалів справи договір про надання правової (правничої) допомоги (витяг) від 20 лютого 2019 року /а.с. 33/. Крім того, у разі наявності заперечень стосовно розміру витрат на оплату послуг адвоката ТОВ "Вудленд Україна" було вправі звернутися з такими вимогами до суду першої інстанції у порядку статті 126 ГПК України, однак такого зроблено не було.

Таким чином, доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудленд Україна" на рішення господарського суду Волинської області від 22 квітня 2019 року у справі №903/153/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Волинської області від 22 квітня 2019 року у справі №903/153/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу №903/153/19 повернути до господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складено 18 липня 2019 року.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.