ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2019 р. Справа№ 910/99/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

за участю секретаря судового засідання Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління

на рішення господарського суду міста Києва від 26.04.2019

у справі № 910/99/19 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Київського квартирно-експлуатаційного управління

про стягнення 82 689,62 грн.

за участю представників:

від позивача : Бернацька О.В.;

від відповідача : Руссов В.І.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Київського квартирно-експлуатаційного управління про стягнення 82 689,62 грн., з яких 44 825 грн. інфляційних втрат, 5 040,03 грн. 3% річних, 32 824,59 грн. пені у зв`язку із простроченням оплати природного газу, отриманого у січні-квітні, жовтні-грудні 2014 року за договором від 04.04.2014 № 2360/14-ТЕ(Т)-17 купівлі-продажу природного газу з додатковими угодами до нього.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.04.2019 у справі № 910/99/19 позов задоволено повністю (без проведення судового засідання).

Місцевий господарський суд виходив з того, що поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві, поданим ним розрахунком боргу, проведеним відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, актами приймання-передачі природного газу від 30 квітня, 31 жовтня, 30 листопада, 31 грудня 2014 року підтверджується факт передачі позивачем відповідачу протягом січня-квітня, жовтня-грудня 2014 року природного газу в обсязі 575 706 куб.м вартістю 782 053,04 грн., а також оплати останнім одержаного товару у повному обсязі з порушенням строків, встановлених договором.

Не погодившись з рішенням, Київське квартирно-експлуатаційне управління звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, судові витрати покласти на позивача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2019 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено до розгляду на 16.07.2019.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача в судовому засіданні просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з огляду на її необґрунтованість.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 04.04.2014 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (продавець) та Київським квартирно-експлуатаційним управлінням (покупець) був укладений договір № 2360/14-ТЕ(Т)-17 купівлі-продажу природного газу, за яким продавець зобов`язався передати у власність покупцеві з січня 2014 по 31 грудня 2014 року імпортований природний газ в обсязі до 676 444 куб.м, а останній - прийняти та оплатити його вартість за цінами, погодженими у розділі 5 цього договору.

У п. 1.2 договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 30.04.2014 сторони вказали, що газ, який продається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Відповідно до умов п. 6.1 договору оплата за природний газ та послуги з його транспортування здійснюється шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа, наступного за місяцем поставки газу.

Строк дії договору відповідно до умов п. 11 договору встановлений з моменту його підписання сторонами до 31.12.2014 в частині поставки природного газу, в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Згідно із п. 3.1 - 3.4 продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

На виконання умов договору позивач протягом січня-квітня, жовтня-грудня 2014 року передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 782 053,04 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 30 квітня, 31 жовтня, 30 листопада, 31 грудня 2014 року .

Місцевим господарським судом також встановлено та визнається сторонами, що на момент звернення до суду відповідачем погашено основну заборгованість, однак оплати проводились з простроченнями, у зв`язку з чим ПАТ "НАК "Нафтогаз України" нараховано 32 824,59 грн. пені згідно із п. 7.2 договору та 44 825 грн. інфляційних втрат, 5 040,03 грн. 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до залученої до матеріалів апеляційної скарги ліцензії АВ № 442990 від 11.09.2009 на момент укладення договору відповідач є виробником і постачальником теплової енергії.

За умовами договору № 2360/14-ТЕ(Т)-17 купівлі-продажу природного газу від 04.04.2014 з додатковими угодами ПАТ "НАК "Нафтогаз України" передав у власність Київського квартирно-експлуатаційного управління природний газ для виробництва теплової енергії, що споживалась населенням.

Розрахунки за поставлений природний газ згідно Договору здійснені в повному обсязі і станом на 25.03.2015 відповідач повністю розрахувався з позивачем за зобов`язаннями за період січень-грудень 2014 року, що підтверджується наданим позивачем розрахунком штрафних санкцій та випискою в розрізі договору.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 7.2 договору визначено, що у разі невиконання відповідачем п. 6.1 договору, покупець сплачує продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу.

Пунктом 9.3 договору позовна давність по вимогах щодо стягнення неустойки, пені та штрафу, відсотків річних та інфляційних втрат встановлена тривалістю у п`ять років.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника щодо неправомірності нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат за період, що передував даті підписання договору - 04.04.2014.

30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Таким чином, із правового аналізу наведених норм матеріального права вбачається, що частина 3 статті 7 зазначеного Закону є нормою прямої дії, при цьому її застосування не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності цим Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. Право на списання неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено у залежність лише до умови погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до набрання чинності цим Законом.

Зазначеної правової позиції дотримується Верховний Суд (постанови від 23.01.2018 у справі № 914/3131/15, від 29.01.2018 у справі № 904/10745/16 та від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16, від 14.02.2018 у справі № 908/3211/16, від 06.06.2018 у справі № 925/770/17, 12.09.2018 у справі № 910/22923/17, від 06.09.2018 у справі № 925/106/18).

У постанові від 15.03.2018 у справі № 904/10736/16 Верховний Суд зокрема вказав, що висновки судів про відмову у задоволенні позову про стягнення з відповідача, як споживача природного газу для виробництва теплової енергії, спірних сум пені, інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих на суму основного боргу за поставлений позивачем природний газ, який було погашено споживачем на момент набрання чинності 30.11.2016 Законом, є обґрунтованими, узгоджуються з принципом "належного урядування" державою у законодавчій сфері та гарантують право відповідачу на мирне володіння його майном.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог не відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його повністю спростовують.

Допущене судом першої інстанції при розгляді справи № 910/99/19 неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, згідно із ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставою для скасування судового рішення господарського суду міста Києва від 26.04.2019 та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову повністю.

Понесені Київським квартирно-експлуатаційним управлінням судові витрати у вигляді сплаченого судового збору 2 643,00 грн. за подання апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, підлягають відшкодуванню ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління на рішення господарського суду міста Києва від 26.04.2019 у справі № 910/99/19 задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 26.04.2019 у справі № 910/99/19 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Київського квартирно-експлуатаційного управління 2 643,00 грн. судових витрат.

5. Матеріали справи № 910/99/19 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз