ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року

м. Черкаси справа № 925/495/19

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., з секретарем судового засідання Дяченко Т.В. за участю представників: позивача Жигадло І.Б адвоката за довіреністю, відповідача не з`явився, розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго" про стягнення 335979,40 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 335797,40 гривень заборгованості по договору про реструктуризацію заборгованості №14/12-268 від 31.05.2012 з яких: 224849,06 грн. основного боргу, 25401, 39 грн. пені, 10186, 08 грн. штрафу, 60915, 64 грн. інфляційних та 14627,23 грн. 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на неналежне виконанням відповідачем умов договору про реструктуризацію заборгованості №14/12-268 від 31 травня 2012 року в розмірі 2910305, грн. 77 коп.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, направив суду клопотання в якому просив в зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання розглядати справу без його участі. У відзиві на позов поданому суду представник відповідача:

- просив застосувати строк позовної даності в частині нарахування пені в сумі 5212, 30 грн.;

- відмовити в задоволенні 10186 грн. 08 коп. штрафу, 60915 грн. 64 коп. інфляційних та 14627 грн. 23 коп. 3% річних оскільки порушення зобов`язань не завдало збитків іншим учасникам господарським відносин, а причини виникнення заборгованості за спожитий природний газ не залежали від ведення господарської діяльності відповідача: не надання Уманському комунальному підприємству "Уманьтеплокомуненерго" субвенцій з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялась для споживачів (населення та бюджетних установ), встановлення економічно необґрунтованих тарифів нижче собівартості, арешт коштів на усіх рахунках Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго" , який було знято лише 10.07.2018.;

- закрити провадження в частині стягнення 224849,06 грн. основного боргу у зв`язку з його погашенням. В якості доказів сплати основного боргу додав платіжне доручення №449 від 08.05.2019 на загальну суму 224849,06 грн.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

31 травня 2012 року між дочірньою компанією Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (кредитор) та Уманським комунальним підприємством Уманьтеплокомуненерго (боржник) було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за №14/12-268, відповідно до умов якого кредитор та боржник домовились про розстрочення погашення заборгованості у вигляді основного боргу (надалі реструктуризація), що виникла у боржника перед кредитором за договором поставки природного газу від 15 жовтня 2010 року №55/10-11-БО (п. 1.1. договору).

Загальна сума основного боргу, що підлягає реструктуризації відповідно п. 1.1. цього договору, складає 2910305 грн. 77 коп., станом на 31 березня 2012 року, що підтверджується актом звірки розрахунків (п. 2.1. договору).

Пунктом 2.2. договору визначено, що боржник зобов`язується сплатити у повному обсязі суму основного боргу, вказану у п. 2.1 цього договору, шляхом сплати зобов`язання частинами відповідно до графіку погашення заборгованості (надалі графік), зазначеного у цьому пункті. Грошові кошти по платежах поточного місяця згідно з графіком повинні надходити від боржника на рахунок кредитора у сумі, визначеній цим графіком, не пізніше останнього числа місяця, в якому платіж підлягає виконанню.

Графіком передбачено щомісячну сплату боргу в розмірі 12126 грн. 27 коп. за період з травня 2012 року по березень 2032 року, за квітень 2032 року сума платежу складає 12127 грн. 24 коп.

Згідно з п. 2.3. договору зобов`язання боржника по сплаті чергового платежу вважається виконаними за умови надходження на рахунок кредитора грошових коштів в термін та сумі, встановлених у п. 2.2. цього договору на відповідний місяць.

Відповідно до п. 2.5. договору, у випадку, якщо у боржника існує прострочення оплати щомісячних платежів за попередні місяці, кредитор зараховує кошти, що надійшли від боржника як погашення заборгованості за простроченими платежами попередніх місяців, незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу.

Періодичні платежі відповідачем здійснювалися несвоєчасно, внаслідок чого виникло прострочення за період з квітня 2016 року по березень 2019 року в сумі 224849,06 грн.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач здійснював перерахування коштів з порушенням строків, вказаних у графіку погашення заборгованості, викладеному в пункті 2.2. договору, позивачем заявлено також вимогу про стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 3.4. договору за прострочення виконання зобов`язань, визначених у п. 2.2. цього договору, боржник зобов`язується сплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплатити штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приписи статті 625 ЦК України не забороняють звернення кредитора з вимогою про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, суми, на яку заборгованість за грошовим зобов`язанням підвищена в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання.

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат здійснений позивачем вірно, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

При цьому судом також враховано, що за приписом частини п`ятої статті 11 ЦК України грошове зобов`язання може виникати з рішення суду. Відтак якщо певне зобов`язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим, відповідальність за невиконання такого зобов`язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу.

Сплата неустойки є одним із визначених законом правових наслідків порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню:

- 10186, 08 грн. штрафу;

- 60915, 64 грн. інфляційних;

- 14627,23 грн. 3% річних.

Оскільки, позивач під час розгляду справи повідомив суду про погашення основного боргу в сумі 224849, 06 грн. та подав суду докази його сплати, то в цій частині вимог провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст 231ГПК України.

Щодо заявлених вимог про стягнення 25401,39 грн. пені, то суд виходить з наступного.

Відповідачем було заявлено про пропуск строку спеціальної позовної давності, яка до вимог про стягнення пені становить один рік.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до приписів п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання , якщо інше не встановлено законом або договором. Припиняється через шість місяців від дня, коли таке зобов`язання мало бути виконане.

Здійснивши перевірку нарахування пені судом встановлено, що період та розмір пені розраховано позивачем з дотриманням названих вище приписів закону, а тому заявлена до стягнення вимога підлягає задоволенню.

Крім того, відповідачем була подана заява про стягнення з позивача на користь відповідача витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 10465,00 грн.

Однак, суд розглянувши дане клопотання вважає його таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 129 передбачено, що інші витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Також з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені останнім судові витрати на оплату судового збору.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5054,50 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, ст. ст. 231, 232, 233, 236-241 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 224849,06 грн.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго" (вул. Тищика, 12А, м. Умань, Черкаська область, 20300, код 02082675) на користь дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116, код 31301827) 25401,39 грн. пені, 10186,08 грн. штрафу, 60915,54 грн. інфляційних, 14627,23 грн. 3% річних та 5039,70 грн. судового збору.

Це рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 19.07.2019

СУДДЯ К.І. Довгань