РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.07.2019Справа № 910/3498/19
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Бібамус (Bibamus OU)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім"

про стягнення 41262 євро

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім"

до Товариства з обмеженою відповідальністю Бібамус (Bibamus OU)

про зобов`язання поставити товар та стягнення моральної шкоди у сумі 50000 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гукун Н.В.

Представники сторін:

від позивача - Король Д.В. (адвокат);

від відповідача - Воробей Є.В. (адвокат).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення на користь Позивача з Відповідача суми заборгованості за Контрактом на поставку сульфат натрію №NF1309 від 13.09.2018 у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем свого обов`язку їх оплатити.

На обґрунтування, Позивач зазначив, що 13.09.2019 між сторонами було укладено Контакт на поставку сульфат натрію №NF1309, умовами Додатку №1 від 13.09.2018 сторонами узгоджені істотні умови поставки, а саме: товар - сульфат натрій за ціною 115 євро (п.1) та 100% умовою оплати товару впродовж 60 днів після приходу судна в порт Одеси, відвантаження відбувається одним лотом з порту Gandia (Іспанія), орієнтовний строк прибуття судна до порту Одеси - січень 2018. Позивачем виконані всі вищезазначені умови Контракту, однак Відповідач всупереч взятих на себе зобов`язань по оплаті товару не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 41262 Євро.

Відповідач позовні вимоги заперечує, і також заявив зустрічний позов про зобов`язання поставити товар та стягнення шкоди. На обґрунтування своєї позиції по суті спору Відповідач зазначив, що Позивач в порушення умов Контракту, а саме пункту 3 Додатку №1 від 13.09.2018, лише частково здійснив поставку товару у кількості 1299,6 тонн, замість законтрактованої кількості товару 2200 тонн, тобто, не здійснив поставку товару у кількості 900,4 тонн, у зв`язку із чим Відповідач просить суд зобов`язати Позивача (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) поставити сульфат натрію у кількості 900,4 тони за ціною 115 Євро за тону, а також стягнути 50000 грн. моральної шкоди та понесених судових витрат. Заявлені Відповідачем у відзиві процесуальні порушення з боку Позивача, допущені ним при складенні позовної заяви та щодо відсутності у його представник повноважень на підписання позовної заяви, судом були розглянуті у судових засіданнях та відхилені з огляду на їх необґрунтованість та спростування залученими Позивачем до справи доказами.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій доводи відзиву відхиляє, та навпаки, вважає зі свого боку обов`язки за Контрактом виконаними належним чином, та зауважує, що у встановлений строк з боку Відповідача претензій не надходило, а отже товар ним було прийнято без зауважень, і лише потім Відповідач почав зазначати про пошкодження товару. Також Позивач заперечує надані докази на направлення йому копії відзиву, та вказує на відсутність доказів понесення Відповідачем судових витрат у заявленому розмірі, просить їх розмір зменшити, та покласти та Відповідача. У відзиві на зустрічний позов Позивач зазначає підстави, з яких позицію Відповідача вважає необґрунтованою, майже аналогічні тим, що зазначав у відповіді та відзив, і додатково заявляє, що поставку товару ним було зупинено, так як Відповідач не повністю розрахувався за товар, тому наразі правові підстави для зобов`язання Позивача поставити товар, поставка якого була правомірно зупинена, відсутні. Також Позивачем було в порядку ст. 90 ГПК України надано заяву з відповідями на питання Відповідача.

У подальшому, сторони обмінювалися всіма передбаченими Господарським процесуальним кодексом України заявами по суті спору, як щодо первісного, так і щодо зустрічного позовів, у тому числі, текст промови у дебатах. Процесуальні позиції сторін по суті спору при цьому залишилися незмінними. Заяви про передачу спору на розгляд арбітражу жодна зі сторін не заявляла.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників, які приймали участь у засіданнях, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі Контакту №NF1309 від 13.09.2019 (далі - Контракт) сторони домовилися, що Позивач здійснює поставку (продаж) товару, а Відповідач його приймає (купує) та оплачує, при цьому, ціна, умови поставки, якість товарів, строк поставки та/або дата поставки визначаються в Додатках до цього Контракту, які повинні бути підписані між сторонами (п. 4 Контракту). У Контракті натомість лише прямо погоджено відправника та виробника товару, що обома сторонами не заперечується. Згідно до пункту 6 Контракту, платіж буде здійснюватися Відповідачем в євро банківським переказом на рахунок Позивача. Умови та валюта платежу обумовлюються в додатках до цього Контракту.

Спір між сторонами виник у зв`язку з розбіжністю однієї з умов поставки у вказаному Додатку, яка відповідно до ст. 180 ГПК України хоча і не відноситься до істотних умов договору (не є предметом, ціною або строком дії договору), проте сторонами ця умова погоджувалась, а при розгляді спору судом була встановлена її розбіжність у різних редакціях Додатку, тому потребує встановлення дійсна воля сторін правочину.

Також, з залученого до позову листування вбачається наявність між сторонами спору щодо пошкодження товару, що також буде розглядатися судом на обгрунтованість таких тверджень Відповідача.

Щодо встановлення дійсної волі сторін правочину, то судом встановлено, що у матеріалах справи наявні два Додатки до Контракту, а саме:

- Додаток №1 від 13.09.2018, який був наявний у документообігу Позивача, тому був переданий ним своїм представникам при перед позовній роботі, та доданий до позову;

- Додаток №1 від 13.09.2018, який був отриманий на адвокатський запит представників Позивача від митниці, був доданий Позивачем до позову як додаток до документів, які були отримані на адвокатський запит, та електронний оригінал якого раніше надавався Позивачем митниці для цілі розмитнення товару.

Відповідач вважає, що сторони досягли згоди щодо редакції Додатку, який був доданий до позову та який був наявний у документообігу Позивача, натомість Позивач вважає, що сторони досягли згоди щодо редакції Додатку, який був доданий Позивачем до позову як додаток до документів, які були отримані на адвокатський запит, та електронний оригінал якого раніше надавався Позивачем митниці для цілі розмитнення товару, а у документообігу залишилась редакція, щодо якої згоди було досягнуто попередньої згоди, але по якій поставка товару фактично не здійснювалась, оскільки здійснювалась відповідно до редакції Додатку, який подавався до митниці, оскільки товар повинен був проходити митне оформлення, відтак, і поставлятися повинен відповідно до документації, яка потім буде подаватися до митниці.

Судом встановлено, що незалежно від редакції Додатку №1 від 13.09.2018 до Контракту, обома сторонами визнаються наступні умови поставки, які вказані у обох редакціях Контракту: - товар: сульфат натрію (п. 1); - ціна: 115 евро/МТ (п. 4); - умови оплати: 100% оплата товару здійснюється Відповідачем в Євро відповідно комерційного рахунку Позивача банківським переказом на рахунок Позивача у строк 60 днів з моменту приходу судна в порт Одеса (п. 6); - базис: CFR Odessa port (Incoterms 2010).

Щодо умов поставки товару, то обома сторонами визнається, що відвантаження товару повинно відбуватися Gandia (Іспанія), але Відповідач вважає, що відвантаження товару повинно відбуватися одним лотом (у редакції додатку, що лишився у документообігу Позивача), натомість Позивач вважає, що відвантаження товару повинно відбуватися декількома лотами (у редакції додатку, що надавався Позивачем до митниці).

Так, відповідно до ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

При цьому, як попередньою, так і подальшою поведінкою сторін може засвідчуватись їх справжня воля до настання відповідних правових наслідків (ст.ст. 205, 213 ЦК України).

Судом встановлено, що поставка за Контактом обумовленого у Додатках товару відбувалася партіями («декількома ломами»), а не одним лотом, на що посилається Відповідач.

При цьому, судом враховано, що сам Відповідач до виникнення даного спору прийняв поставку частини товару, тобто поставку партії товару, не заперечивши, що поставка здійснена всупереч досягнутих домовленостей, оскільки не здійснена одним лотом.

Так, поставка Позивачем частини (партії) обумовленого Додатками товару на загальну суму 149454 євро підтверджується наступними належними документами, копії яких залучені до справи: інвойсом № від 16.11.2018; інвойсом 18162 від 16.11.2018; морським коносаментом; пакувальним листом; сертифікатом походження товару; сертифікатом аналізу, який виданий виробником; експортною митною декларацією; генеральним актом.

Відповідач з указаної вартості отриманого товару не доплатив Позивачу 41262 євро, та претензію Позивача, направлену на адресу Відповідача, залишив без задоволення.

Мотиви відмови Відповідача оплачувати товар, оскільки обов`язок з оплати, встановлений п. 6 кожного з Додатків, у Відповідача ще не виник, оскільки товар було поставлено не повністю, судом відхиляється, оскільки, як було встановлено судом вище, Відповідач прийняв партію товару, а отже, до підняття питання Позивачем про стягнення заборгованості Відповідач вважав поставу партії товару, а не всього товару одночасно, належним виконання умов Контракту та Додатку.

Відтак, враховуючи вищенаведені встановлені судом обставини, щодо яких сторони досягли згоди щодо поставки товару, положення ст. 692 ЦК України, та поведінку сторін, яка виявилася у поставці Позивачем партії товару, а Відповідачем її прийняття та часткової оплати, суд дійшов висновку, то у Відповідача виник обов`язок щодо повної оплати товару відповідно до п. 6 Додатків - 100% оплатити товар в Євро відповідно комерційного рахунку Позивача банківським переказом на рахунок Позивача у строк 60 днів з моменту приходу судна в порт Одеса.

При цьому, судом враховано, що погоджений сторонами базис - CFR Odessa port (Incoterms 2010), «вартість і фрахт» означає, що продавець виконав своє зобов`язання по поставці товару, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що у Відповідача виник обов`язок оплатити всю партію отриманого товару вартістю 149454 євро, строк оплати настав, проте Відповідач безпідставно не перерахував Позивачу 41262 євро вартості отриманого товару.

Щодо посипань Відповідача у листуванні з Позивачем на пошкодження товару (лист-претензія Відповідача №1540/12/1, отримання якого визнається Позивачем у претензії від 20.02.2019), то судом встановлено, що по-перше, вказану претензію Відповідачем було пред`явлено Позивачу з порушенням встановлених розділом 11 Контракту строків на пред`явлення претензії (29.01.2019 лист-претензію направлено, 14.02.2019 претензію отримано) та без складення у встановлений вказаним розділом строк переліку документів, які відповідне порушення фіксують. А по-друге, згадуване посилання на пошкодження товару не визнається судом обгрунтвоаними, так як матеріали справи не містять належного підтвердження цього, зафіксованого у встановленому розділом 11 Контракту порядку.

При цьому, судом враховано, що за умовами базису поставки сторони погодили, що Позивач є таким, що належно виконав своє зобов`язання по поставці товару, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження, і з залученого до справи генерального акта - не було недостачі чи надлишків, розходження чи пошкодження товару, та жодного акта на підтвердження цього не складалося. Тобто, товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження у належному стані, пошкоджений не був, і у встановлений Контрактом строк Відповідачем претензії Позиваачу пред`явлено не було, отже товар підлягає оплаті.

Наявність у Відповідача заборгованості в сумі 41262 євро, яка не була погашена на час подання позову, та залишається непогашеною на даний час, Позивачем належним чином відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України доведена, документально підтверджена і Відповідачем не спростована, тому позовні вимоги про стягнення 41262 євро заборгованості та поставлений Відповідачу товар визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог зустрічного позову, то судом вимоги про зобов`язання Позивача поставити Відповідачу сульфат натрію у кількості 900,4 тони за ціною 115 Євро за тону, визнаються необґрунтованими та суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки Позивач правомірно, маючи зі сторони Відповідача непогашену заборгованість за вже поставлений товар, що встановлено вище судом, на підставі п. 5 ст. 692 ЦК України, зупинити передання решти товару до повної оплати всього раніше переданого товару, про що заявив у листі від 28.02.2019 (докази надіслання та вручення залучені до справи), тому підстави для зобов`язання Позивача поставити товар, поставка якого була правомірно зупинена, у суду відсутні.

У другій позовні вимозі про стягнення 50000 грн. моральної шкоди суд також відмовляє, оскільки Відповідачем не доведено усіх елементів складу правопорушення, що є підставою для відшкодування шкоди: порушення зобов`язання Позивачем; розміру спричиненої шкоди; причинного зв`язку між порушенням зобов`язання Позивачем та шкодою. Натомість, відсутність вини Позивача у порушенні зобов`язання за Контрактом останній довів.

Судові витрати, у які Позивачем включено витрати по оплаті судового збору та витрати на правову допомогу, судом перевірені та визнані обґрунтованими, тому відповідно до ст. 129 ГПК України у зв`язку з задоволенням позову покладаються на Відповідача.

Судові витрати Відповідача у зв`язку з задоволенням проти нього позову Позивача та відмовою у задоволенні його зустрічного позову відповідно до ст. 129 ГПК України Відповідачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Бібамус (Bibamus OU) задовольнити. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім" (м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8; ідентифікаційний код 36472721) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Бібамус (Bibamus OU) (вул. Туукрі 13-195, місто Таллінн, Хар`юський повіт, 10152, Естонія, реєстраційний код 12818680) 41262 (сорок одну тисячу двісті шістдесят два) євро заборгованості, а також 618 (шістсот вісімнадцять) євро 93 євроценти судового збору та 1820 (одну тисячу вісімсот двадцять) євро витрат на професійну правову допомогу.

У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім" відмовити. Судові витрати, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова група "Нафтахім" у зв`язку з розглядом даної справи у суді першої інстанції, покладаються на нього та не відшкодовуються.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 15.07.2019

Суддя Сташків Р.Б.