ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2019 р. Справа№ 910/19842/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

без виклику та повідомлення учасників справи,

розглянувши заяву Державного підприємства "Бродівське лісове господарство" про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом

апеляційної скарги Закарпатської митниці ДФС

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 06.02.2019р.

у справі № 910/19842/17 (суддя Князьков В.В.)

за позовом Державного підприємства "Бродівське лісове господарство"

до 1) Закарпатської митниці ДФС

2) Державної казначейської служби України,

третя особа - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 158 848,82 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2018, яке було залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 у справі №910/19842/17, позовні вимоги Державного підприємства "Бродівське лісове господарство" задоволено повністю.

Постановою Верховного суду 08.10.2018 касаційну скаргу Закарпатської митниці ДФС задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 у справі № 910/19842/17 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, Верховний Суд вказав, що суди не надали належної оцінки та не перевірили розрахунок заявленої до стягнення суми збитків; не дослідили та не з`ясували, з чого складаються нараховані Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" і сплачені позивачем у цьому випадку додаткові збори, тобто їх складових; не встановили, які суми були нараховані Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" окремо за кожною операцією (користування вагонами, подання та забирання вагонів, зважування вагонів, зберігання вантажів); не досліджено та не з`ясовано судами і періоду, за який проводилися спірні нарахування.

02.11.2018 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про зменшення позовних вимог (вих.. №531 від 30.10.2018), в якій позивачем заявлено вимоги про відшкодування шкоди в розмірі 158 848,82 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 у справі №910/19842/17 позовні вимоги задоволено.

За рішенням суду присуджено до стягнення з Державного бюджету України на користь Державного підприємства "Бродівське лісове господарство" шкоду, заподіяну внаслідок неправомірної бездіяльності Закарпатської митниці ДФС, в розмірі 158 848, 82 грн.

Присуджено до стягнення з Закарпатської митниці ДФС на користь Державного підприємства "Бродівське лісове господарство" суму судових витрат в розмірі 4 651, 65 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач-1 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким позов задовольнити, мотивуючи свої вимоги, тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 у справі №910/19842/17 апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 у справі №910/19842/17 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 у справі №910/19842/17 залишено без змін.

02.04.2019 до розгляду апеляційної скарги по суті від Державного підприємства "Бродівське лісове господарство" надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач, поміж іншого, просив стягнути з Закарпатської митниці ДФС 15000,00 грн. судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В судовому засіданні 18.06.2019 до завершення стадії судових дебатів представником позивача заявлено про відшкодування витрати на правничу допомогу.

Розглянувши клопотання Державного підприємства "Бродівське лісове господарство" і додані до нього документи, матеріали справи, колегія судів дійшла висновку про прийняття додаткової постанови про розподіл судових витрат з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вказує позивач, у зв`язку із розглядом у апеляційному господарському суді справи №910/19842/17 ним були понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За приписами ч.ч. 3 - 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Порядок розподілу судових витрат визначено ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частинами 4, 8, 14 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 у справі №910/19842/17 апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 у справі №910/19842/17 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 у справі №910/19842/17 - без змін.

Як зазначалось вище, в судовому засіданні 18.06.2019 (до закінчення судових дебатів) представником позивача заявлено клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, а відтак підлягає розгляду по суті заявлених у ній вимог.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правову допомогу адвокатом подано до суду: - договір про надання професійної правничої допомоги №21/03/19 від 21.03.2019; копію платіжного доручення № 722 від 28.03.2019 на суму 15 000,00 грн.

Представниками позивача також долучено до матеріалів справи ордер серії ЛВ №143164 від 11.04.2019, виданий на підставі договору №21/03/2019 від 21.03.2019 на ім`я адвоката Симканича Василя Валерійовича, та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Симканич В.В., ордер серії ЛВ №099194 від 06.05.2019, виданий на підставі договору №21/03/2019 від 21.03.2019 на ім`я адвоката Гейвича Михайла Миколайовича, в матеріалах справи міститься витяг щодо адвоката Гейвча М.М. з Єдиного реєстру адвокатів України.

Як підтверджено матеріалами справи, адвокатським об`єднанням «Парпан і партнери» підготовлено відзив на апеляційну скаргу, адвокати даного об`єднання приймали участь у судових засіданнях в суді апеляційної інстанції та надавали усні пояснення по суті спору.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивачем були понесені витрати на професійну правову допомогу на суму 15 000,00 грн., які зафіксовано в твердій сумі у договорі про надання правової допомоги, є пропорційним до предмета спору, враховуючи ціну позову, обсяг виконаних адвокатом робіт та наданих послуг.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Частиною 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Закарпатською митницею ДФС не заперечено проти заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу через їх неспівмірність.

З огляду на викладене, витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 15000,00 грн. по даній справі є обґрунтованими, тому керуючись ч. 4 ст. 129 ГПК України підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Державного підприємства "Бродівське лісове господарство" задовольнити.

Стягнути з Закарпатської митниці ДФС (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, 20, ідентифікаційний код 39515893) на користь Державного підприємства "Бродівське лісове господарство" (80602, Львівська область, Бродівський район, місто Броди, вул. Низька, 15, ідентифікаційний код 00992444) 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених у зв`язку з розглядом апеляційної скарги Закарпатської митниці ДФС на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 у справі №910/19842/17.

Постанова набирає законної сили після її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка