ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1551/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.,

при секретарі судового засідання: Горнович Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 14, ) в особі філії Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (67701, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, буд. 81, )

до відповідача Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торгівельний порт» (67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, буд. 81, )

про стягнення 15558,62 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Бойко С.В., довіреність від 20.03.2019

від відповідача: Головко С.М, довіреність №10 від 02.07.2019

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт про стягнення 15558,62 грн., з яких: 12397,44 грн. боргу, 1902,35 грн. пені, 308,85 грн. 3% річних та 949,98 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги ДП АМПУ в особі Білгород-Дністровської філії ДП АМПУ обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання послуг від 02.01.2018.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання на 03.07.2019 о 11:00.

03.07.2019 за вх.№13122/19 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, з посиланням при цьому на те, що з 2016 року відповідач з незалежних від нього причин перебуває в тяжкому фінансовому стані, у зв`язку з чим не міг виконати зобов`язання за договором від 02.01.2018 у визначені договором строки, що підтверджується витягом з аудиторського звіту та звітами про фінансові результати за 2016-2018. Окрім того, відповідач посилається на те, що позивачем не надано докази на підтвердження завдання йому збитків від прострочення сплати рахунків та на той факт, що днопоглиблювальні роботи у гавані Білгород-Дністровського морського порту було здійснено Білгород-Дністровської філією ДП АМПУ лише наприкінці 2017 року, але наразі вони є недостатніми для повноцінного проходу суден до Білгород-Дністровського морського порту, у зв`язку з чим відповідач фактично перебував на межі зупинення через зменшення глибин в гавані порту.

03.07.2019 за вх.№13123/19 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що нормами законодавства передбачено можливість зменшення судом розміру неустойки, а не відмовлення позивачу в частині позовних вимог про стягнення пені, як на тому наполягає відповідач. Стосовно посилань відповідача на те, що його скрутний фінансовий стан стався через зменшення глибин в Білгород-Дністровському морському порту та не здійсненням днопоглиблювальних робіт позивачем, позивач повідомив суд, що з 2017 року по теперішній час позивачем своїми силами постійно проводяться днопоглиблювальні роботи для підтримки прохідного каналу в нормальному стані та прохідна осадка суден за цей період складає 3,8-3,9 метри, про що зазначено в наданому відповідачем аудиторському звіті. На думку позивача скрутний фінансовий стан відповідача викликаний передусім забороною експорту лісоматеріалів та не переорієнтацією відповідача на інші види вантажів, як те зазначено у відповідному аудиторському звіті. Окрім того, позивач вказав, що також знаходиться у тяжкому фінансовому стані, збитки перевищують доходи, що підтверджується Звітом про фінансові результати за 2018 рік.

У судовому засіданні 03.07.2019 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст.ст. 202, 216 ГПК України про відкладення судового засідання на 12.07.2019 о 10:30.

У судовому засіданні 12.07.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 12.07.2019 представник відповідача не заперечував проти стягнення з нього основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат, водночас просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, посилаючись при цьому на ч.3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив:

02.01.2018 між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (виконавець, позивач) та Державним підприємством «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» (замовник, відповідач) укладений договір про надання послуг, відповідно до якого виконавець протягом строку дії договору за письмовими заявками замовника зобов`язався надавати замовнику можливість використання ККЕ для кабелю до 12 мм за ДК 021:2015 по коду « 64220000-4 - Телекомунікаційні послуги, крім послуг телефонного зв`язку і передачі даних»; місце надання послуг: Білгород-Дністровський морський порт.

Загальна вартість за цим договором не може перевищувати 15000 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 2500 грн. Розмір плати за одиницю послуги визначено в переліку послуг, що надається БДФ ДП «АМПУ». Вартість послуг може бути змінена за письмовою згодою сторін, шляхом укладення додаткової угоди, у зв`язку зі зміною діючих податків та тарифів, введенням нових податків та тарифів, що змінюють витрати виконавця, а також при виникненні об`єктивних обставин, що впливають на собівартість послуг виконавця (п.3.1 договору).

Згідно з п.3.2 договору визначення розміру суми, що підлягає сплаті за надані виконавцем послуги за місяць, здійснюються на підставі використання ККЕ кабелю до 12 мм, що визначається у акті наданих послуг.

У відповідності до п.3.3 договору розрахунок здійснюється замовником згідно виставленого виконавцем рахунку, протягом 10-ти банківських днів після підписання акту наданих послуг.

За п.3.4 договору здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється актом наданих послуг, що складається виконавцем за відповідний період (місяць) та направляється/надається замовнику.

Відповідно до п.3.5 договору замовник після отримання актів наданих послуг в строк не більше 5-ти календарних днів підписує акти або надає зауваження щодо якості наданих послуг.

Згідно з п.3.6 договору не надання чи не підписання замовником актів наданих послуг за відсутності мотивованої відмови у строк, визначений в п.3.5 цього договору, є фактом визнання повного і належного виконання виконавцем своїх зобов`язань, а послуги вважаються наданими належним чином та прийнятими замовником без претензій та зауважень. При цьому сторони погоджуються, що датою прийняття послуг вважається дата підписання акту наданих послуг виконавцем.

Пунктом 4.4 договору встановлено, що у випадку прострочення однією із сторін виконання зобов`язання, винна сторона має право вимагати від іншої сторони сплатити неустойку (пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості простроченого зобов`язання за кожний день прострочення. Сплата штрафних санкцій не звільняє сторону від виконання своїх зобов`язань, передбачених договором.

Відповідно до п.6.1 договору останній набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та діє з 01.01.2018 до 31.12.2018.

Враховуючи укладення між сторонами вищевказаного договору, між ними виникли зобов`язальні відносини, за якими позивач зобов`язався надати відповідачу відповідні послуги, а відповідач, в свою чергу, зобов`язався оплатити надані послуги в повному обсязі відповідно до умов зазначеного договору.

Судом встановлено, що на виконання умов укладеного між сторонами договору позивачем надані відповідачу послуги за договором на загальну суму 12397,44 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №146 від 31.01.2018 на суму 1033,12 грн., №254 від 28.02.2018 на суму 1033,12 грн., №431 від 31.03.2018 на суму 1033,12 грн., №663 від 30.04.2018 на суму 1033,12 грн., №889 від 31.05.2018 на суму 1033,12 грн., №1079 від 30.06.2018 на суму 1033,12 грн., №1270 від 31.07.2018 на суму 1033,12 грн., №1418 від 31.08.2018 на суму 1033,12 грн., №1549 від 30.09.2018 на суму 1033,12 грн., №1662 від 31.10.2018 на суму 1033,12 грн., №1747 від 30.11.2018 на суму 1033,12 грн., №1865 від 31.12.2018 на суму 1033,12 грн.

Позивачем виставлено відповідачу відповідні рахунки на оплату наданих послуг, а саме: №188 від 31.01.2018 на суму 1033,12 грн., №294 від 28.02.2018 на суму 1033,12 грн., №479 від 31.03.2018 на суму 1033,12 грн., №734 від 30.04.2018 на суму 1033,12 грн., №949 від 31.05.2018 на суму 1033,12 грн., №1135 від 30.06.2018 на суму 1033,12 грн., №1337 від 31.07.2018 на суму 1033,12 грн., №1475 від 31.08.2018 на суму 1033,12 грн., №1600 від 30.09.2018 на суму 1033,12 грн., №1727 від 31.10.2018 на суму 1033,12 грн., №1810 від 30.11.2018 на суму 1033,12 грн., №1928 від 31.12.2018 на суму 1033,12 грн.

Відповідач надані позивачем послуги не оплатив, що і зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За вимогами ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також враховуючи, що факт наявності у відповідача основного боргу перед позивачем за договором від 02.01.2018 на суму 12397,44 грн. підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення зазначеної суми.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 1902,35 грн. пені, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

У ч.6 ст. 231 ГК України також встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вище встановлено судом, пунктом 4.4 укладеного між сторонами договору про надання послуг сторони погодили, що у випадку прострочення однією із сторін виконання зобов`язання, винна сторона має право вимагати від іншої сторони сплатити неустойку (пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості простроченого зобов`язання за кожний день прострочення.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені на суму 1902,35 грн., господарським судом встановлено вірність його обрахунку та відповідність умовам договору та вимогам чинного законодавства.

Водночас частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст. 233 ГК України якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Як вбачається з витягу з Аудиторського звіту від 17.08.2018 №05-14/12 за результатами державного фінансового аудиту діяльності відповідача за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, у відповідача наявне погіршення фінансового результату через зменшення обсягів вантажопереробки з причин відсутності необхідної вантажної бази, яка була втрачена внаслідок введення десятирічного мораторію на експорт лісоматеріалів необроблених, а також з причин зменшення обсягів вантажопереробки, на які ДП „БДМТП не має можливості впливати, оскільки є зменшення прохідних глибин на Дністровсько-Лиманському каналі. Причиною погіршення судноплавного каналу є невиконання Адміністрацією морських портів України, на яку покладено функції з фінансування та організації робіт з утримання габаритів підхідних каналів, днопоглиблювальних робіт у необхідних обсягах.

При вирішенні питання про зменшення розміру заявленої до стягнення пені, перевіривши ступінь виконання зобов`язань, причини неналежного виконання зобов`язань, враховуючи не надання позивачем доказів завдання йому збитків саме внаслідок дії відповідача в окреслених у цій справі правовідносинах, з огляду на наявні обставини тяжкого фінансового стану відповідача, який в т.ч. викликаний і діями самого позивача, приймаючи до уваги водночас і тяжкий фінансовий стан філії позивача, в особі якої позивач звернувся до суду, а також дослідивши інтереси сторін, які заслуговують на увагу, виходячи із принципу збалансованості інтересів обох сторін, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, яку належить стягнути з відповідача, до 951,18 грн.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат слід зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних на суму 308,85 грн. та інфляційних втрат на суму 949,98 грн., господарським судом встановлено вірність цих розрахунків та відповідність вимогам чинного законодавства.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог про стягнення з відповідача 12397,44 грн. боргу, 951,18 грн. пені, 308,85 грн. 3% річних та 949,98 грн. інфляційних втрат, в решті позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торгівельний порт» (67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, буд. 81, ) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 14, ) в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (67701, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, буд. 81, ) 12397 /дванадцять тисяч триста дев`яносто сім/ грн. 44 коп. боргу, 951 /дев`ятсот п`ятдесят одну/ грн. 18 коп. пені, 308 /триста вісім/ грн. 85 коп. 3% річних, 949 /дев`ятсот сорок дев`ять/ грн. 98 коп. інфляційних втрат та 1921 /одну тисячу дев`ятсот двадцять одну/ грн. судового збору.

3.В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 17 липня 2019 р.

Суддя Ю.С. Бездоля