ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2019м. ДніпроСправа № 904/5934/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панни С.П. за участю секретаря судового засідання Кравченко Р.В.

за позовом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Дніпропетровського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи "ДЕРЖАВНИЙ ФОНД СПРИЯННЯ МОЛОДІЖНОМУ ЖИТЛОВОМУ БУДІВНИЦТВУ", м. Дніпро

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Комунальне підприємство "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю", м. Дніпро

про зобов`язання повернути комунальне нерухоме майно шляхом підписання акту приймання-передачі відповідно до договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 87-ДКП/12 від 20.04.2012

Представники:

від позивача: Керекеша С.М.

від відповідача: Пліс Н.В.

СУТЬ СПОРУ:

Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний Фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" про зобов`язання відповідача повернути комунальне нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 170,30 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 бл. 1 - шляхом підписання акту приймання-передачі відповідно до договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 87-ДКП/12 від 20.04.2012.

Ухвалою суду від 02.01.2019р. (суддя Воронько В.Д.) відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до розгляду на 29.01.2019р.

Ухвалою суду від 29.01.2019р. розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 20.02.2019р.

15.02.2019р. від позивача надійшла заява про пояснення щодо укладення договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 87-ДКП/12 від 20.04.2012.У своїй заяві позивач зазначає, 29.12.2011 Фінансово-економічний департамент ДМР надіслав лист №3/13-575 від 27.12.2011 щодо можливості надання пільг по орендній платі Державній спеціалізованій фінансовій установі «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву». 29.02.2012 до Департаменту надійшов лист №02-04/133 від 29.02.2012 щодо висновку постійної комісії з питань комунальної власності Дніпропетровської міської ради, щодо переукладання договору оренди за адресою: вул. Робоча, буд. 22а, АДРЕСА_2 з наданням пільги у сплаті орендної плати у розмірі 1 грн.

15.03.2012 до Департаменту надійшов лист №371 від 14.03.2012 від КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ДМР щодо переукладення договору оренди 350-УКВ/09 від 21.12.2009 на нежитлове приміщення загальною площею 170,3 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 бл.1 для використання під розміщення Дніпропетровського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» з додатками, а саме листами № 371/1, №371/2, довідкою до договору оцінки майна та планом приміщення. Таким чином позивач вважає, що договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 87-ДКП/12 від 20.04.2012 є укладеним та погодженим з балансоутримувачем об`єкту оренди.

19.02.2019р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням його представника у відрядженні з 19.02.2019р. по 20.02.2019р. Клопотання судом задоволено.

Ухвалою суду від 20.02.2019р. засідання відкладено на 13.03.2019р.

20.02.2019 від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких вона підтримує позовні вимоги, оскільки договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 87-ДКП/12 від 20.04.2012 закінчив свою дію 06.06.2015, а приміщення за актом приймання- передачі не повернуто і відповідач досі займає його.

Ухвалою суду від 13.03.2019р. підготовче засідання закрито, призначено справу до розгляду по суті на 03.04.2019р.

Судове засідання, призначене на 03.04.2019р. не відбулось.

Розпорядженням № 382 від 05.04.2019р. та протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 05.04.2019р., у зв`язку з тим, що суддя Воронько В.Д. знаходиться у відрядженні, справу № 904/5934/18 передано на розгляд судді Панні С.П.

Ухвалою суду 10.04.2019р. справу №904/5934/18 прийнято до провадження та ухвалено повторно провести підготовче засідання на 14.05.2019р.

14.05.2019 від відповідача надійшли письмові пояснення №02-04/28ю. від 14.05.2019р. У своїх поясненнях відповідач заперечує проти позову, оскільки п. 7.3. Договору встановлено обов`язок орендодавця письмово повідомити орендаря, не пізніше ніж за 30 діб, про свій намір щодо припинення цього договору. Проте, доказів звернення орендодавця з письмовим повідомленням до орендаря у встановлений строк, матеріали справи не містять. В матеріалах справи відсутня заява орендодавця протягом встановленого законом строку, у зв`язку з чим, відмова орендодавця від договору свідчить про односторонню відмову від договору, що заборонено законом ч. 1 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Так, орендодавець, який бажає відмовитися від продовження строку дії договору, зобов`язаний попередити про це іншу сторону з метою запобігання збитку, який може виникнути у зв`язку з несподіваним припиненням договору, у встановлений строк, а саме - відповідно до вимог ст. 17 Закону - протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору. Відповідно до п. 10.1 Договору встановлений строк його дії з 20.04.2012 до 06.04.2015 включно, тобто договір було укладено на 2 роки 11 місяців 15 днів. Відтак, орендодавець, в разі відмови від продовження строку дії договору, повинен був у строк з 06.04.2015 до 06.05.2015 включно, направити орендарю заяву про відмову від пролонгації спірного договору та про його припинення. Орендодавець не направляв орендарю заяву про відмову від пролонгації договору. Таким чином, по факту продовження відповідачем користуватися спірним приміщенням більше місяця без заперечень з боку позивача, договір фактично був продовжений на новий термін, з початку до 21.03.2018 року, а потім до 08.03.2021 року.

Ухвалою суду від 14.05.2019 розгляд справи відкладено на 23.05.2019р.

17.05.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказує, що договір оренди діяв до 06.04.2015 включно. Листом від 24.02.2015 позивач повідомив відповідача про припинення терміну дії договору оренди. У відповідача було переважне право звернутися до орендодавця саме з наміром переукладання договору на новий термін, тобто фактично укласти новий договір, а не продовжити дію первісного, адже умовами цього договору такі дії не передбачені. Разом з тим, звертаючись до орендодавця, відповідач мав направити останньому заяву про укладення договору на новий термін, новий звіт про незалежну оцінку об`єкта оренди тощо, однак відповідач не надав до суду доказів про наявність таких документів. А відтак, вимоги щодо визнання договору оренди від 20.04.2012, який наразі припинив свою дію, пролонгованим є безпідставними та необгрунтованими.

20.05.2019р. відповідачем наданий відзив на позовну заяву, у якому він проти позову заперечує та зазначає, що позивачем не надано належних доказів доведення до відома відповідача волевиявлення орендодавця, спрямованого на припинення договору оренди. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору. Однак, позивачем його не було попереджено.

Ухвалою суду від 23.05.2019р. підготовче засідання відкладено на 06.06.2019р.

Ухвалою суду від 06.06.2019р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 04.07.2019р.

06.06.2019р. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. В яких він пояснює, що лист від 24.02.2015 року за вих. № 7/4-229 про припинення дії договору оренди доданий до позовної заяви є за своєю природою інформаційним, зі змісту якого вбачається, що позивач здійснює повідомлення позивача про те, що договір оренди припинить термін дії 06.04.2015 р. та інформує останнього про його можливість скористатись своїм правом на укладання договору на новий термін, або повернути об`єкт оренди за актом приймання-передачі у випадку відмови від оренди на новий термін, що відповідає п. 10.3 договору. Даний лист є не належним та допустимим доказом по справі та суд не може прийняти його до уваги, у зв`язку з тим, що позивачем не надано доказів його надсилання та вручення відповідачу. Крім того, відповідач, неодноразово намагався вчинити дії направлені на переукладання договору оренди, про що свідчить його звернення від 13.01.2017 року за вих. №№ 02-04/45, 02-04/48 до третьої особи, а також на адресу самого позивача від 13.01.2017 за вих. №02-04/47 та від 02.02.2017 за вих. №02-04/111-1, що спростовує твердження позивача щодо не надходження на його адресу до цього часу заяв та доку ментів щодо переукладання договору оренди.

Таким чином, відповідач вважає, що договір оренди після закінчення строку його дії фактично був продовжений на новий термін зважаючи на те, що відповідач продовжував і продовжує використовувати орендоване приміщення відповідно до умов договору оренди, з початку до 21.03.2018 року, а потім до 08.03.2021 року.

25.06.2019р. до господарського суду надійшли пояснення позивача щодо заперечення на відповідь на відзив. У поясненнях позивач вказує на те, що відповідачем не заперечується факт отримання листа №7/4-229 від 24.02.2015 та своєї обізнаності щодо подальших дій визначених та передбачених законодавством щодо переукладання Договору оренди, а саме Відповідач надає копію свого листа від 12.03.2015, з яким він звернувся до балансоутримувача об`єкту оренди щодо переукладання Договору. Таким чином, Відповідач був повідомлений та обізнаний щодо обов`язку переукладання Договору та неможливості його пролонгації, відповідно до умов Договору. За умовами договору у відповідача було переважне право звернутися до орендодавця саме з наміром переукладання договору на новий термін, тобто фактично укласти новий договір, а не продовжити дію первісного, адже умовами цього договору такі дії не передбачені. Разом з тим, звертаючись до орендодавця, відповідач мав направити останньому заяву про укладення договору на новий термін, новий звіт про незалежну оцінку об`єкта оренди тощо, однак відповідач не надав до суду доказів про наявність таких документів. Тому, вимоги щодо визнання договору оренди від 20.04.2012, який наразі припинив свою дію, пролонгованим є безпідставними та необгрунтованими.

Ухвалою суду від 04.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання призначено на 17.07.2019.

В порядку статті 240 ГПК України, у судовому засіданні 17.07.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Між Департаментом корпоративних прав та правового забезпе чення Дніпропетровської міської ради, правонаступником якого є Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради (позивач, орендодавець) та Дніпропетровським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (відповідач, орендар) укла дено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної влас ності територіальної громади міста № 87-ДКП/12 від 20.04.2012 року (Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, з метою ефективного використання комунального майна орендодавець на підставі рішення міської ради від 21.03.2007 № 41/11 із змінами та доповненнями передає, а орендар приймає в строкове платне користування комунальне нерухоме майно - нежитлове приміщення (об`єкт оренди) загальною площею 170,30 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 бл. 1, на першому пове рсі 9-поверхового будинку, балансова вартість будівлі станом на 14.03.2012, становить 55 570,37грн., без ПДВ, що перебуває на балансі КП «Бюро обліку майнових прав та дія льності з нерухомості» (третя особа - балансоутримувач), для використання під розмі щення Дніпропетровського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансо вої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву». Викори стання об`єкту оренди не за цільовим призначенням забороняється.

Вищезазначене приміщення перебуває на балансі Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 06.10.2010 №42/61 і зараз, що підтверджується листом №12/5-197 від 18.06.2019.

Відповідно до п. 2.2. Договору, орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі об`єкту оренди.

Пунктом п. 2.3. Договору сторони визначили, що передача об`єкта оренди в оре нду здійснюється на підставі акта приймання-передачі об`єкта оренди, підписаного балансоутримувачем, орендодавцем та орендарем.

За приписами п. 2.5. Договору у разі припинення цього договору об`єкт оренди повертається протягом 5 календарних днів з дати припинення цього договору.

Майно вважається поверненим з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі об`єкта майна (п. 2.6. Договору).

У п. 7.3. Договору зазначено, орендодавець зобов`язаний письмово повідомити орендаря, не пізніше ніж за 30 діб, про свій намір щодо припинення цього договору.

Пунктом 8.2. Договору визначено, що орендодавець має право виступати з ініціа тивою про внесення змін до цього договору або його припинення у випадках погіршення стану орендованого майна, неналежного його використання, неналежного виконання та/або невиконання орендарем умов цього договору, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством.

Положеннями п. 10.3. Договору передбачено, що у разі відсутності протягом од ного місяця заяви від орендаря про переукладання договору оренди на новий термін після отримання листа від орендодавця про закінчення терміну дії договору оренди, договір вважається припиненим з наслідками, передбаченими п. 5.5. цього договору.

Згідно п. 5.5 Договору,у разі припинення цього договору протягом 5 календарних днів з дати припинення повернути об`єкт оренди за актом приймання-передачі, підписаним балансоутримувачем, Орендодавцем та Орендарем, у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди з вини Орендаря. Один екземпляр такого акта приймання-передачі надається Орендодавцю.

Пунктом 5.6. Договору передбачено, у місячний термін після укладення цього договору застрахувати об`єкт оренди на користь балансоутримувача об`єкта оренди (вигодонабувач) від таких страхових випадків, як пожежа, затоплення, пошкодження, протиправні дії третіх осіб, пошкодження від стихійних явищ та інших майнових ризиків тощо, і надати копію договору страхування Орендодавцю. Страхування об`єкта оренди здійснювати на підставі вартості об`єкта оренди за незалежною оцінкою, але не нижче від його балансової вартості.

Відповідно до п. 10.1. Договору, сторони погодили, що цей договір оренди діє з 20.04.2012 до 06.04.2015 включно.

На виконання умов вищезазначеного Договору, орендодавець та балансоутриму вач передали у строкове платне користування орендарю об`єкт оренди, що підтверджує Акт приймання-передачі (а.с.22).

Після 06.04.2015року і по теперішній час, орендар продовжує користуватися орендованим майном. Орендодавець протягом місяця з дня закінчення терміну, на який було укладено договір оренди до орендаря з заявою про припинення договору не звертався.

18.12.2018р. комісією орендодавця було складено акт обстеження нежитлового приміщення загальною площею 170,30 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 бл. 1 (а.с. 23). У якому встановлено, що орендар використовує нежитлове приміщення згідно умов договору оренди, термін дії договору оренди закінчився 06.04.2015 року.

Звертаючись до суду, позивач вказує, що строк договору оренди № 87-ДКП/12 від 20.04.2012 укладеного з орендарем, припинив свою дію. Орендар не звільнив орендоване приміщення, тому позивач, як орендодавець, просить суд про зобов`язання відповідача, повернути надане йому в оренду комунальне нерухоме майно, шляхом підписання акту приймання-передачі відповідно до умов Договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 87-ДКП/12 від 20.04.2012.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що госпо дарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності; державну політику у сфері оренди щодо майна, яке перебуває у комунальній власності, здійснюють органи місцевого самоврядування.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди) (ст. 759 ЦК України).

Частиною 1 ст. 763 ЦК України визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" Істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов`язань; забезпечення виконання зобов`язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об`єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов`язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Згідно з частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини (частина 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Відповідно до положень статті 777 Цивільного кодексу України, статті 285 Господарського кодексу України, які регулюють переважне право наймача на укладання договору на новий строк, передбачено, що орендар (наймач), який належно виконує свої обов`язки за договором оренди (найму), після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення цього договору на новий строк.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. За погодженням сторін строк дії договору оренди встановлений з 20.04.2012 по 06.04.2015р.р.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

При цьому, сутністю переважного права є укладення договору найму на новий строк зі встановленням умов за домовленістю сторін, а не його автоматичне поновлення. Наймач повинен повідомити наймодавцю про своє переважне право у строк, визначений у договорі, або в розумний строк до закінчення строку договору найму. У разі якщо наймач не надсилає повідомлення наймодавцю, він відмовляється від здійснення свого переважного права.

Пунктом 10.2 договору сторони погодили, що після закінчення терміну дії договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки, має переважне право, за інших рівних умов, на переукладання договору оренди на новий термін. Умови договору оренди на новий термін встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо умов договору переважне право орендаря на переукладання договору припиняється.

Разом з тим, відповідно до п. 11.1 договору оренди, що кореспондується зі ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", договір припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 3.2.2 Порядку передачі в оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради від 06.04.2011№19/10, передбачено, що за місяць до закінчення терміну дії договору оренди нерухомого майна фізичні та юридичні особи, які мають намір скористатися своїм переважним правом і укласти договір оренди на новий термін, направляють орендодавцю заяву про укладення договору на новий термін, новий звіт про незалежну оцінку об`єкта оренди, а також інші необхідні документи згідно з переліком.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України (далі - матеріали), відповідному орендодавцеві, зазначеному у статті 5 цього Закону.

Відповідно до ст.11 Законом України «Про оренду державного та комунального майна», оцінка об`єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об`єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди проводиться оцінка об`єкта оренди.

За умовами договору у відповідача було переважне право звернутися до орендодавця саме з наміром переукладання договору на новий термін, тобто фактично укласти новий договір, а не продовжити дію первісного, адже умовами цього договору такі дії не передбачені. Звертаючись до орендодавця, відповідач мав направити останньому заяву про укладення договору на новий термін, новий звіт про незалежну оцінку об`єкта оренди, договір оренди тощо. Доказів надання позивачу таких документів відповідачем не надано.

Відповідач зазначає, що неодноразово намагався вчинити дії направлені на переукладання договору оренди, про що свідчить його звернення від 12.03.2015 за № 02-04/205, від 13.01.2017 року за вих. №№ 02-04/45, 02-04/48 до третьої особи, а також на адресу самого позивача від 13.01.2017 за вих. №02-04/47 та від 02.02.2017 за вих. №02-04/111-1.

Однак, матеріали справи містять лише докази направлення відповідачем листів на адресу Балансоутримувача, а не на адресу Орендодавця.

Листи від 13.01.2017 за вих. №02-04/47 та від 02.02.2017 за вих. №02-04/111-1 наданні без жодних відміток щодо подання їх до Департаменту по роботі з активами, тобто відсутні штемпель департаменту, номер з підписом особи яка його отримала тощо.

Окрім того, у тексті листа №02-04/47 від 13.01.2017 зазначено про намір укласти договір оренди з розміром орендної плати 1 грн., що порушує Законом України «Про оренду державного та комунального майна» (Закон). Так, відповідно до п. 2 ст. 19 цього Закону методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності)

Відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради № 8/21 від 29.12.2012 затверджено Методику розрахунку і порядок використання плати за оренду комунального нерухомого майна.

У п. 9 зазначеного рішення визначені Орендарі, які мають право на орендну ставку 1 грн., Відповідач до них не відноситься. У Додатку до зазначеного рішення визначено, що до установ, організацій та закладів, які повністю фінансуються з державного бюджету необхідно розраховувати орендну плату з урахуванням індексу 3% та обов`язкової оцінки майна.

Відповідно до п.10.3 договору, у разі відсутності протягом одного місяця заяви від Орендаря про переукладення договору оренди на новий термін після отримання листа від Орендодавця про закінчення терміну дії договору договір оренди, договір вважається припиненим з наслідками, передбаченими п. 5.5 цього договору.

Таким чином, матеріали справи не містять належних доказів щодо намірів відповідача переукласти договір оренди на новий термін, тому він втратив переважне право для переукладання договору на новий термін.

24.02.2015р. позивачем було направлено відповідачу лист №7/4-229 про закінчення терміну дії договору оренди (а.с. 24), але зі сторони Відповідача не було повідомлення про результати його розгляду. Відповідач заперечує проти отримання цього листа, оскільки в матеріалах справи не має доказі щодо його направлення. Однак, представником позивача надані пояснення від 17.07.2019р. стосовно направлення цього листа, у яких він зазначив, що на той час його організацією не виділялись кошти на рекомендовану поштову кореспонденцію, тому цей лист був направлений простою кореспонденцією. Тому доказів про його направлення у позивача немає.

27.09.2018р. позивачем повторно було направлено лист про припинення дії договору оренди №7/4-1708 (а.с.25), але відповіді від Відповідача не надходило.

Позивач заперечує про надходження від відповідача заяви та документів щодо переукладання договору оренди. Відповідач, в свою чергу, не надав до суду доказів про наявність таких документів. А відтак, твердження відповідача щодо визнання договору оренди від 20.04.2012, який наразі припинив свою дію, пролонгованим є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем порушено місячний строк страхування об`єкту оренди від страхових випадків, визначеного в п.5.6. Договору.

У пункті 1.3 договору №38233-ИМ вказано неналежного Орендодавця та він не містить ні терміну дії договору страхування, ні умов коли саме договір вступає в дію.

Виходячи з наведеного, Відповідач не належним чином виконував свої обов`язки відповідно до умов Договору оренди.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа має право на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного прав, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції`звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд відповідно до статті 237 ГПК України під час розгляду справи з`ясував чи мали місце обставини (факти) якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 123, 129, 191, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити у повному обсязі.

1. Зобов`язати Дніпропетровське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (49006, м. Дніпро, вул. Робоча,22-а, ), повернути комунальне нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 170,30 кв. м. розташоване за адресою: м АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_3 -м АДРЕСА_1 вул АДРЕСА_4 Робоча, 22 АДРЕСА_5 , бл.1, шляхом підписання акту приймання-передачі відповідно до умов Договору оренди від 20.04.2012 № 87-ДКП/12.

2. Стягнути з Дніпропетровського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (49006, м. Дніпро, вул. Робоча,22-а, ) на користь Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, проспект Яворницького,75, ) судові витрати у розмірі 1 762,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 19.07.2019

Суддя С.П. Панна