Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/330/19

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Фаєвській Л.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт"

про стягнення заборгованості в сумі 12 224 грн. 96 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 12 224 грн. 96 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ст. 20, 173-175, 193, 216-218, 230 - 231, 264 - 265 ГК України, ст.ст. 11-16, 258, 509, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 ЦК України, просить стягнути інфляційні втрати в розмірі 616 грн. 33 коп., три відсотки річних у розмірі 685 грн. 37 коп. та 10 923 грн. 26 коп. пені за неналежне виконання грошового зобов`язання за договором купівлі - продажу природного газу від 27 листопада 2014 року № 3036/15-ТЕ-28, як на підставу позову вказує на неналежне виконання умов договору відповідачем, зокрема оплата з простроченням, у зв`язку з чим позов просить задоволити в повному обсязі.

В судове засідання 08 липня 2019 року представник позивача не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, хоча про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 393, з якого вбачається, що представник позивача за довіреністю отримав ухвалу суду від 24 червня 2019 року - 01 липня 2019 року.

Окрім того, представник відповідача в судове засідання 08 липня 2019 року не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, хоча про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 407, з якого вбачається, що відповідач отримав ухвалу суду від 24 червня 2019 року - 02 липня 2019 року.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, хоча про розгляд справи № 918/330/19 належним чином повідомлений.

Окрім того , суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Окрім того , суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду спору, останній усвідомлений про розгляд справи № 918/330/19 та свідомо не скористався свої процесуальним правом на подачу відзиву або будь-яких інших пояснень.

Заяви та клопотання у справі

Заяви та клопотання від учасників процесу до суду не надходили.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 15 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/330/19 за позовною заявою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт" про стягнення заборгованості в сумі 12 224 грн. 96 коп., визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано сторонам подати суду, а саме позивачу будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності), відповідачу : відповідно до ст. 165 ГПК України, протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання даної ухвали, відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду. Роз`яснено відповідачу, що згідно п. 1 ч. 2 ст. 250 ГПК України у п`ятиденний строк з дня отримання ухвали суду від 15 травня 2019 року, він має право подати заяву із запереченням щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 13 червня 2019 року, суд врахувавши характер спірних правовідносин та предмет доказування, дійшов висновку про необхідність переходу до розгляду справи № 918/330/19 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначення розгляду справи по суті на 24 червня 2019 року. Окрім того, вказаною ухвалою суду запропоновано учасникам процесу виконати вимоги п. 3 ухвали суду від 15 травня 2019 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 24 червня 2019 року відкладено розгляд справи по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на 08 липня 2019 року та запропоновано сторонам надати пояснення щодо застосування ЗУ "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - продавець), та Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт" (далі - покупець), укладено 27 листопада 2014 року договір № 3036/15-ТЕ-28 купівлі-продажу природного газу.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що газ, який продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Згідно з п. 2.1. договору загальний обсяг газу, що передається за цим договором у період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, становить 79 тис.куб.м.

Відповідно до п.п. 3.3.- 3.4. договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця. Не пізніше 5-го числі місяця, наступного за місцем продажу газу, покупець зобов`язується надати постачальнику, зокрема підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа повертає покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акту, підписаного уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надає у письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта.

Акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором. Уразі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі не виконання покупцем пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 11 договору встановлено, що цей договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Позивач в якості доказів належного виконання умов договору надав суду акти приймання-передачі природного газу, а саме: акт приймання-передачі природного газу від 31 січня 2015 року на суму 34 647 грн. 29 коп.; акт приймання-передачі природного газу від 31 лютого 2015 року на суму 27 330 грн. 87 коп.; акт приймання-передачі природного газу від 31 березня 2015 року на суму 13 509 грн. 64 коп.; акт приймання-передачі природного газу від 31 квітня 2015 року на суму 9 291 грн. 31 коп.; акт приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2015 року на суму 28 335 грн. 06 коп.; акт приймання-передачі природного газу від 31 листопада 2015 року на суму 52 139 грн. 75 коп.; акт приймання-передачі природного газу від 31 січня 2015 року на суму 60 730 грн. 40 коп.

Наведені обставини стали причиною звернення позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Судом встановлено, що факт виконання позивачем умов договору підтверджується актами приймання-передачі природного газу (акти приймання-передачі природного газу від 31 січня 2015 року, 28 лютого 2015 року, 31 березня 2015 року, 30 квітня 2015 року, 31 жовтня 2015 року, 30 листопада 2015 року, 31 грудня 2015 року) на загальну суму 222 984 грн. 32 коп.

Суд приймає в якості доказів наладженого виконання позивачем умов договору вищевказані акти приймання-передачі природного газу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено оплату за поставлений природний газ, що не заперечується позивачем, однак, оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови пункту 6.1 договору, факт невчасного розрахунку підтверджується "операціями по підприємству" (а.с. 37), згідно яких відображено рух коштів по договору.

Враховуючи зазначені прострочення у розрахунках за договором, позивач просить стягнути з відповідача на підставі п. 7.2. договору та ст. 625 ЦК України пеню, інфляційні та три проценти річних за порушення строків проведення оплати за газ, а саме 10 923 грн. 26 коп. пеня, 685 грн. 37 коп. 3 % річних та 616 грн. 33 коп. інфляційних втрат.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечені відповідачем.

Суд здійснивши власний розрахунок за допомогою системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що позивачем вірно нараховано суму пені, інфляційних втрат та 3 % річних.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт" по стягненню пені, інфляційних втрат та 3 % річних за договором поставки № 3036/15-ТЕ-28 купівлі-продажу природного газу від 27 листопада 2014 року в розмірі 12 224 грн. 96 коп., з якої 10 923 грн. 26 коп. пеня, 685 грн. 37 коп. інфляційних втрат, 616 грн. 33 коп. 3 % річних, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем та підлягають задоволенню.

Джерела права й акти їх застосування

Як установлено ч. 1. ст. 12 Закону України Про засади функціонування ринку природного газу, постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов`язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачені договором.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За п. 2 ч. 2 ст. 19 Закону України Про засади функціонування ринку природного газу відповідач зобов`язаний забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу згідно з умовами договорів.

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 2 ст. 232 ГК України).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України).

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", який набрав чинності 30 листопада 2016 року, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

У свою чергу, у преамбулі та ст. 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, що цей Закон визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення. Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Під заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії"), слід розуміти, зокрема: кредиторську заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води; заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася не погашеною станом на 1 січня 2016 року (далі - заборгованість з різниці в тарифах).

Отже, із системного аналізу наведених норм вбачається, що для застосування норм Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", зокрема ч. 3 ст. 7, необхідно, щоб відповідач відносився до теплопостачальних чи теплогенеруючих організацій або щоб заборгованість виникла у різниці в тарифах у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" теплогенеруюча організація - суб`єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію; теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Господарська діяльність з виробництва теплової енергії та її постачання підлягає ліцензуванню (ст. 16 Закону України "Про теплопостачання"), п. 29 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності".

Вимогами ч. 3 ст. 2 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" унормовано, що суб`єкт господарювання може здійснювати види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, після внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо рішення органу ліцензування про видачу йому ліцензії.

Судом не встановлено наявності у відповідача ліцензії на виробництво, постачання теплової енергії, так само як останнім не надано суду доказів того, що заборгованість, на яку позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат, 3% річних та пені, належить до заборгованості, що виникла у різниці в тарифах. Відповідачем також не доведено, що виробництво та постачання теплової енергії здійснювалося за нерегульованим тарифом.

У силу вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76 -78 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення і висновок суду

Аргументуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що відповідач неналежним чином виконав умови договору купівлі-продажу природного газу № 3036/15-ТЕ-28 від 27 листопада 2015 року чим порушив умови вказаного договору та вказані обставини позбавили позивача права на вчасне отримання оплати за поставлений природній газ товар, що у свою чергу призвело до виникнення штрафних санкцій у вигляді пені, інфляційних втрат та 3 % річних.

Суд, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача та про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному розмірі.

Отже, з правовою позицією та аргументами позивача суд погоджується та приймає останні.

Оцінка аргументам відповідача не надавалась, оскільки відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових заперечень.

Отже, суд зазначає, що аргументи, наведені позивачем, щодо неналежного виконання відповідачем покладених на нього договірних зобов`язань по оплаті за поставлений газ, що у свою чергу призвело до виникнення підстав для стягення штрафних санкцій, приймаються судом, оскільки відповідають фактичним обставинам справи, умовам укладеного сторонами договору та вимогам наведеного вище законодавства.

Докази відхилені судом

Суду в якості доказів своїх аргументів позивачем надано копію договору купівлі-продажу природного газу № 3036/15-ТЕ-28 від 27листопада 2015 року; копії актів приймання-передачі природного газу, а саме: акт приймання-передачі природного газу від 31 січня 2015 року на суму 34 647 грн. 29 коп.; акт приймання-передачі природного газу від 31 лютого 2015 року на суму 27 330 грн. 87 коп.; акт приймання-передачі природного газу від 31 березня 2015 року на суму 13 509 грн. 64 коп.; акт приймання-передачі природного газу від 31 квітня 2015 року на суму 9 291 грн. 31 коп.; акт приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2015 року на суму 28 335 грн. 06 коп.; акт приймання-передачі природного газу від 31 листопада 2015 року на суму 52 139 грн. 75 коп.; акт приймання-передачі природного газу від 31 січня 2015 року на суму 60 730 грн. 40 коп.; копію виписки по операціям підприємства".

Суд докази надані позивачем не відхиляє, а на їх підставі встановлює факт перебування сторін у договірних відносинах та виконання сторонами умов договору.

Порушені права та інтереси позивача

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Невиконання відповідачем зобов`язання в укладених з позивачем правочинів порушило інтереси останнього, які полягають у несвоєчасному отриманні оплати за поставлений природний газ та обумовлює настання передбачених цим правочином та законом правових наслідків у вигляді стягнення суми заборгованості, нарахування інфляційних втрат, 3 % річних та пені, відтак позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Судові витрати

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем по справі у якості судових витрат заявлено сплату судового збору в розмірі 1 921 грн. 00 коп.

У зв`язку із задоволенням позову, та враховуючи, що в результаті неправильних дій відповідача, який не сплатив відповідачу обумовлені договором кошти у встановлений строк, що призвело до необхідності позивачу звертатись до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі 1 921 грн. 00 коп. покладає на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт" (35314, Рівненська обл., Рівненський р-н., с. Зоря, вул. Конституції, буд. 11, кв. 9, код. 23305207) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код. 20077720) 10 923 (десять тисяч дев`ятсот двадцять три) грн. 26 коп. - пені, 685 (шістсот вісімдесят п`ять) грн. 37 коп. - 3 % річних, 616 (шістсот шістнадцять) грн. 33 коп. - інфляційних втрат та 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять один) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 17 липня 2019 року.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6);

3 - відповідачу рекомендованим (35314, АДРЕСА_1 Рівненський АДРЕСА_2 ).