РІШЕННЯ

16 липня 2019 року м. ТернопільСправа № 921/313/19

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

за участі секретаря судового засідання Кучер Р.В.

розглянув справу

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль, 46002, м. Тернопіль, вул. Галицька, 1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Астера", 53221, м. Нікополь, вул. 50 років НЗФ, 74

про стягнення 6 579,83 грн. за спожиту електроенергію згідно Договору №143/18 від 17.10.2018р.

За участі представників позивача Табас Христина Вікторівна, довіреність №14/724 від 15.04.2019р., ОСОБА_1 , довіреність №14/1218 від 04.07.2019р.

В порядку ст. 8 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Тернопіль звернувся із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ "Астера" про стягнення 6 579,83 грн. за спожиту електроенергію згідно Договору №143/18 від 17.10.2018р.

Ухвалою суду від 18.06.2019р.: 1/ прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; 2/ розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження; 3/ призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16.07.2019р.; 4/ зобов`язано сторони подати заяви відповідно до норм ГПК України.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити як підтверджені актами споживання електричної енергії та актами виконаних робіт та послуг за січень лютий 2019р. на загальну суму 6 579,83 грн., а саме: актом виконаних робіт та послуг №38 від 04.02.2019р. на суму 5 466,56 грн. та актом виконаних робіт та послуг №63 від 22.02.2019р. на суму 1 113,27 грн., які підписані представниками сторін без заперечень. Також пояснив, що розбіжність у рахунку №38 від 04.02.2019р. та акті виконаних робіт №38 від 04.02.2019р. на 0,01 грн. є технічною помилкою, вірною є сума зазначена у акті виконаних робіт №38 від 04.02.2019р., а саме 5 466,56 грн.

Відповідач не подав витребуваних судом відзиву на позов, письмових заяв, клопотань з процесуальних питань та не повідомив суду причин їх неподання. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 26.06.2019р.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 178, ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представників позивача, судом встановлено:

- між Квартиро-експлуатаційним відділом м. Тернопіль (далі Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю ВКФ "Астера" (далі Споживач) 17.10.2018р. укладено Договір про закупівлю електричної енергії №143/18 (далі Договір), відповідно до умов якого сторони взяли на себе зобов`язання:

- Постачальник зобов`язується постачати електроенергію Споживачеві в обсягах відповідно до умов Договору, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором (п. 1.1 Договору);

- під час виконання умов Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами (п. 1.2. Договору);

- облік електроенергії, спожитої Споживачем, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ (п. 3.1 Договору);

- рахунки або інші платіжні документи Постачальника за надані послуги підлягають оплаті Споживачем у 10 денний термін з дня отримання відповідного рахунку або іншого платіжного документу (п. 3.9. Договору);

- Постачальник зобов`язаний обмежувати або припиняти постачання електричної енергії Споживачу згідно з умовами договору відповідно до порядку, передбаченого ПКЕЕ (п.п. 5.4.6 Договору);

- Договір набуває чинності з моменту його укладення (підписання) та діє до 31.12.2018р. (п. 10.1 Договору).

На виконання договору, позивач поставив ТОВ ВКФ "Астера" у період січень-лютий 2019р. електроенергію в кількості 2110 кв. год. на загальну суму 6 579,83 грн., що підтверджується актами про споживання електричної енергії за січень - лютий 2019р. та актами виконаних робіт та послуг №38 від 04.02.2019р. на суму 5 466,56 грн. та №63 від 22.02.2019р. на суму 1 113,27 грн., які підписані представниками сторін без заперечень, підписи яких скріплені печатками сторін Договору.

Позивачем на адресу відповідача направлено рахунки №38 від 04.02.2019р. та №63 від 22.02.2019р. про оплату вартості спожитої електричної енергії. Відповідно до даних відстеження пересилання поштових відправлень на офіційному сайті ПАТ "Укрпошта", зазначені рахунки отримані відповідачем 13.02.2019р. та 01.03.2019р. відповідно.

Для досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача направлено вимоги №14/599 від 27.03.2019р. та №14/781 від 22.04.2019р. про сплату 6 579,82 грн. Відповідно до даних відстеження пересилання поштових відправлень на офіційному сайті ПАТ "Укрпошта", такі отримані відповідачем 16.04.2019р. та 11.05.2019р. відповідно.

Не оплата відповідачем вартості спожитої електричної енергії стала підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Суд, на підставі ст. 86 ГПК України, оцінивши подані докази, наведені в процесі розгляду справи представниками позивача доводи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому, суд виходив із наступного:

- правовідносини, що склалися між сторонами, за своєю правовою природою є такими, що випливають із договору постачання електроенергії, укладання та виконання якого регулюється Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Господарським кодексом (далі ГК України), Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018р., та іншими нормативними актами.

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов`язання передбачені ст. ст. 202 - 205 ГК України, ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Із аналізу вищенаведених положень слідує те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.12.2018р. у справі №638/11034/15-ц.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач спожив електроенергію, поставлену позивачем у січні - лютому 2019р., на загальну суму 6 579,83 грн. у обсягах, засвідчених актами №38 від 04.02.2019р та №63 від 22.02.2019р., та станом на день розгляду справи не надав доказів оплати суми боргу, а тому позов підлягає до задоволення, як обґрунтовано заявлений.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст. ст. 76-79 ГПК України).

Судовий збір у сумі 1 921,00 грн. покладається на відповідача згідно ст. 129 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 73-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Астера" (53221, м. Нікополь, вул. 50 років НЗФ, 74, ідентифікаційний код 38709835) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль (46002, м. Тернопіль, вул. Галицька, 1, ідентифікаційний код 08464162) 6 579 (шість тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 83 коп. боргу за спожиту електроенергію згідно Договору №143/18 від 17.10.2018р. та 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять один) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили протягом 20 днів з дня виготовлення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду або через Господарський суд Тернопільської області.

Повне судове рішення складено 19 липня 2019 року

Суддя М.С. Стадник