УХВАЛА

м. Київ

19.07.2019Справа № 910/9358/19

Суддя Привалов А.І., розглянувши заяву акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро»

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Наш продукт Плюс";

2) приватного акціонерного товариства "Геркулес";

про забезпечення позову

Без участі представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до 1. товариства з обмеженою відповідальністю "Наш продукт Плюс", 2. приватного акціонерного товариства "Геркулес" про:

- визнання недійсним укладеного між приватним акціонерним товариством «Геркулес» та товариством з обмеженою відповідальністю «Наш продукт Плюс» договору купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016р., який посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Мангуш А.М. (зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №597).;

- визнання недійсним укладеного між приватним акціонерним товариством «Геркулес» та товариством з обмеженою відповідальністю «Наш продукт Плюс» договір купівлі-продажу транспортних засобів від 15.03.2016р., який посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Мангуш А.М. (зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №640).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що нотаріусом посвідчено зазначені договори купівлі-продажу транспортних засобів під час дії заборони відчуження майна ПрАТ "Геркулес", що є порушенням норм чинного законодавства. А також, що відповідачами були порушені норми чинного законодавства при укладення спірних договорів, оскільки транспортні засоби не були зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції.

Судом встановлено, що разом з позовною заявою АТ «Банк Кредит Дніпро» подало заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ПрАТ "Геркулес" в межах суми 1 297 454,06 грн.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ПрАТ "Геркулес" має заначну заборгованість перед АТ «Банк Кредит Дніпро». Позивач стверджує, що ПрАТ "Геркулес" її не погашає та чинить дії з метою уникнення грошової відповідальності.

Розглянувши заяву АТ «Банк Кредит Дніпро» про забезпечення позову та додані до неї докази, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що належать ПрАТ "Геркулес", в межах суми 1 298 454,06 грн., може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Крім того, вимога позивача про накладення арешту на грошові кошти, що належать ПрАТ "Геркулес", в межах суми 1 298 454,06 грн., не відповідає заявленим позовним вимогам, предметом яких є визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016р. та від 15.03.2016р., укладених приватним акціонерним товариством «Геркулес» та товариством з обмеженою відповідальністю «Наш продукт Плюс». При цьому, вимог в порядку ст. 216 ЦК України не заявляється.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки заявником не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що незабезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, а також враховуючи, що заявлені заходи забезпечення позову не відповідають предмету спору, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні заяви акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити акціонерному товариству «Банк Кредит Дніпро» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано: 19.07.2019р.

Суддя А.І. Привалов