СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2019 р. Справа № 922/2958/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Зубченко І.В. , суддя Чернота Л.Ф.

за участю секретаря судового засідання Бірчак К.Є.

за участю представників сторін:

від позивача Котовська Т.О., адвокат, посвідчення № 002983 від 19.04.2017р.

від відповідача Шовков О.С., адвокат, посвідчення № 5112 від 25.07.2018р.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» м. Одеса (вх.№ 1814 Х/З) на рішення господарського суду Харківської області від 25.02.2019 (повний текст складено та підписано 07.03.2019 у місті Харкові) по справі №922/2958/18 (суддя Шатерніков М.І.)

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» м. Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Техноткань», м. Харків

про стягнення штрафних санкцій у розмірі 81 432,00 грн. та пені у розмірі 40 113,63 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Техноткань», м.Харків

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» м. Одеса

про зобов`язання виконати умови договору та стягнення 58 829,09 грн.

ВСТАНОВИЛА:

30.10.2018 року позивач, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» м. Одеса звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Техноткань», м. Харків про стягнення штрафних санкцій у розмірі 121545,63 грн., які складаються з 81432,00 грн. штрафу та 40113,63 грн. пені. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № ОД/НХ-18-254НЮ від 11.04.2018 в частині своєчасної поставки обумовленого сторонами товару належної якості (т.1, а.с.4-8).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.10.2018 відкрито провадження по справі № 922/2958/18, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін (т.1,а.с 2-3).

Відповідачем, ТОВ "Харків Техноткань" 19.11.2018 р. подано зустрічну позовну заяву (вх. 32471), в якій останній просить суд зобов`язати Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" виконати умови договору поставки №ОД/НХ-18-254НЮ від 11 квітня 2018 року в частині прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю "Харків Техноткань" поставки товару, а саме: повсть технічну напівгрубошерстну за кондиційною вагою в кількості 2900 кг на суму 407 160 грн. 00 коп. згідно договору поставки ОД/НХ-18-254НЮ від 11 квітня 2018 року; стягнути з ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" збитки у розмірі 30390,79 грн. та штраф у розмірі 28438,30 грн. Крім того, просить суд покласти на відповідача за зустрічним позовом витрати по оплаті послуг адвоката у розмірі 15000,00 грн. та судовий збір у розмірі всього 3 524,00 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач за зустрічним позовом наголошує на безпідставності дій ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" в частині відмови від виконання взятих на себе зобов`язань за спірним договором (т.1, а.с.92-101).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.11.2018 р. прийнято зустрічну позовну заяву ТОВ "Харків Техноткань" (вх. 32471) до ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" про зобов`язання виконати умови договору та стягнення 58829,09 грн. для спільного розгляду з первісним позовом по справі № 922/2958/18(т.1, а.с.186-188).

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.02.2019р. у задоволені первісного позову відмовлено повністю.

У задоволені зустрічного позову відмовлено частково.

За зустрічним позовом стягнуто з відповідача на користь позивача 28 438,30 грн. штрафу; 17 641,06 грн. збитків, а також витрати зі сплати судового збору за подачу зустрічного позову у розмірі 1762,00 грн.

В іншій частині зустрічного позову відмовлено (т.2, а.с.17-29).

Відмовляючи у задоволені первісного позову, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано доказів того, що не поставка продукції сталась саме з вини постачальника, яким прострочено виконання взятого на себе зобов`язання.

Задовольняючи частково зустрічний позов суд дійшов наступних висновків.

Щодо вимоги ТОВ "Харків Техноткань" про зобов`язання Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" виконати умови договору поставки №ОД/НХ-18-254НЮ від 11 квітня 2018 року в частині прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю "Харків Техноткань" поставки товару, а саме: повсті технічної напівгрубошерстної за кондиційною вагою в кількості 2900 кг на суму 407 160 грн. 00 коп., суд дійшов висновку про те, що оскільки постачальником не були реалізовані надані йому права в межах строку поставки товару, визначеного договором (ІІ квартал 2018 р.), позивач втратив право на такі дії зі спливом визначеного строку.

Вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі 28 438,30 грн. за порушення господарського зобов`язання, передбаченого абз.3 ч.2 ст. 231 ГК України, судом були задоволені, оскільки було встановлено, що позивач за зустрічним позовом відноситься до державного сектору економіки, матеріалами справи підтверджено, що постачальник приступив до поставки товару, який не був прийнятий через спір щодо порядку оплати товару із врахуванням фактичної або кондиційної ваги цього товару, а відтак, за висновком суду, відповідачем за зустрічним позовом були порушені права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Заявлені позивачем за зустрічним позовом збитки задоволені частково у сумі 17 641,06 грн., що підтверджено доказами понесення фактичних витрат. В іншій частині стягнення збитків у сумі 12 749,73 грн. не доведено належними доказами, що вказані витрати, пов`язані з вирішенням питання щодо прийняття спірного товару та причинний зв`язок між цими витратами та спором між учасниками правовідносин щодо поставки товару.

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця», м. Одеса, яке в подальшому змінило назву на Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця», звернувся до суду із апеляційною скаргою на рішення господарського суду Харківської області від 25.02.2019р. у справі № 922/2958/18, в якій вважає ухвалене рішення таким, що прийнято з недотриманням вимог матеріального та процесуального права.

За запитом суду, відповідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань повне найменування позивача за первісним позовом є Акціонерне товариство «Українська залізниця» (АТ «Укрзалізниця») в особі регіональної філії «Одеська залізниця».

Так, зокрема, скаржник вказує, що позивач за первісним позовом неодноразово наголошував про те, що не відмовлявся від прийняття продукції, звертав увагу суду, що саме відповідач за первісним позовом почав суперечки щодо умов оплати продукції.

Скаржник зазначає, що відповідач так і не поставив обумовлену договором продукцію у строк до 31.12.2018р. з огляду на п.16.2 договору. Судом було проігноровано обставину, яка свідчить про намір та готовність прийняти продукцію від відповідача за первісним позовом з огляду на лист від 27.04.2018р. № НХГ-13/351.

Апелянт зауважує на те, що відмовляючи у задоволені зустрічних позовних вимог відповідача в частині зобов`язання апелянта прийняти товар, який не заперечувався до прийняття останнім, суд обгрунтовує таке рішення тим, що сторони узгодили період поставки, 2 квартал 2018р., та водночас ігнорує відсутність факту поставки товару та взагалі будь-яких дій з боку відповідача з метою виконати взяті на себе зобов`язання.

Також скаржник звертає увагу на те, що відповідач за первісним позовом відмовився поставити товар на його умовах оплати, будучи достеменно обізнаним про властивості постачаємої продукції. Апелянт заперечує стягнення з нього збитків, оскільки вважає, що відповідач за первісним позовом не виконав взятих на себе зобов`язань, що підтверджується відсутністю поставки товару.

Апелянт не погоджується із стягненням з нього збитків, звертаючи увагу на те, що:

-згідно п.5.6 послуги щодо перевезення товару сплачуються відповідачем за первісним позовом;

-на думку апелянта, в його діях відсутнє порушення зобов`язання та не вбачається причинний зв`язок між порушенням зобов`язання та збитками, та як наслідок відсутня вина.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2019 року сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Чернота Л.Ф., Стойка О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.06.2019р. по справі №922/2958/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення господарського суду Харківської області від 25.02.2019 по справі №922/2958/18, встановлено строк позивачу до 27.06.2019 року включно, для подання відзиву на апеляційну скаргу.

27.06.2019р. на адресу Східного апеляційного господарського суду від відповідача за первісним позовом надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив суд у задоволені апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.07.2019р. призначено справу №922/2958/19 за апеляційною скаргою ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до розгляду на 17.07.2019р о 09-15.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2019 року, у зв`язку з знаходженням у відпустці судді Стойка О.В., сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Чернота Л.Ф.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив суд її задовольнити у повному обсязі, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким первісні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а у задоволені зустрічного позову відмовити у повному обсязі.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) у судове засідання з`явився, вважав, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України судом під час розгляду даної справи було здійснено повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши позивача та відповідача, розглянувши апеляційну скаргу та матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Регіональною філією "Одеська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" 21.02.2018 року було проведено тендер UA-2018-01-24-000085-D на майданчику ZAKUPKl.PROM.UA, переможцем якого було визнано ТОВ "Харків Техноткань".

11.04.2018 р. між Публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" (замовник, позивач за первісним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харків Техноткань" (постачальник, відповідач за первісним позовом) було укладено договір поставки № ОД/НХ-18-254НЮ, згідно п. 1.1 якого постачальник зобов`язався передати у власність замовника, а замовник - оплатити товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені в специфікації (Додаток №1 до Договору), що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною (т.1, а.с.13-17).

Найменування товару - повсть технічна, виробник товару: ТОВ "Валтекс-маркетинг Плюс", м. Лубни, Україна (п. 1.2., 1.3 договору).

Згідно п.п. 2.1, 2.2. договору, якість товару, що постачається, повинна відповідати ГОСТ 6308-71. Підтвердженням якості з боку постачальника є копія висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи та паспорт якості.

За умовами п. 3.1. договору кількість та асортимент визначається у специфікації (Додаток №1), яка є його невід`ємною частиною договору.

Відповідно до Специфікації № 1 постачальник зобов`язався поставити позивачу повсть технічну напівгрубошерстну (ГОСТ 6308-71) у кількості 2900 кг за ціною 140,40 грн. з ПДВ, на загальну суму 407160,00 грн.(т.1, а.с.18).

У відповідності до п. 5.2 Договору, в межах конкретного періоду (кварталу) поставки товару, визначеного графіком поставки, Постачальник зобов`язаний здійснити поставку товару на підставі письмових заявок Замовника у строки і обсягах, визначених у цих заявках, але не пізніше ніж впродовж 10 робочих днів з моменту їх отримання у будь-який спосіб (факсом, електронною поштою, листом).

Згідно п. 5.6. договору, товар постачається за рахунок та транспортом постачальника на склад замовника на умовах DDP в редакції ІНКОТЕРМС 2010.

Пунктом 6.1. договору визначено, що замовник оплачує поставлений товар за ціною, вказаною у специфікації.

Згідно до п. 7.2. договору розрахунки за поставлений товар здійснюються замовником протягом 20 банківських днів з дати поставки товару.

Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або уповноваженими представниками видаткової накладної (п.7.3).

Прийом товару здійснюється замовником у відповідності з Інструкцією №П-6 від 15.06.1965р. Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю та Інструкцією №П-7 від 25.04.1966р. Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю за наявності товарносупроводжуючих документів: товарно-транспортної накладної, пакувальних аркушів, рахунків-фактур, документів, підтверджуючих якість товару (п.9.1 Договору).

Замовник має право пред`явити постачальнику претензію по кількості на підставі видаткової накладної, і по якості на протязі гарантійного терміну, згідно п. 4.1 договору (п.9.2 Договору).

У разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому замовником, постачальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожний день затримки; за порушення термінів поставки продукції, визначених договором, постачальник має сплатити штраф у розмірі 20% від вартості непоставленої в строк продукції (п.11.3 Договору).

Відповідно до п. 16.2 Договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2018.

Як вбачається з підписаної сторонами специфікації №1 до договору № ОД/НХ-18-254НЮ від 11.04.2018 року та графіку поставки товару, сторони узгодили найменування, кількість, ціну поставки товару, а саме відповідач зобов`язався поставити повсть технічну напівгрубошерстну (ГОСТ 6308-71) у кількості 2900 кг за ціною 140,40 грн. з ПДВ, на загальну суму 407160,00 грн. (т.1, а.с.18).

Разом з тим, на виконання умов договору поставки та письмової заявки за вих.. №НХ12/3360 від 13.04.2018 p., 25.04.2018 p. представники ТОВ "Харків Техноткань" прибули на склад Замовника, доставивши повсть технічну напівгрубошерстну у кількості 2893,6 кг, на суму 406 261, 44 грн., що підтверджується видатковою накладною №ХТ 250401 від 25.04.2018 p., та Товарно-транспортною накладною №2504-1 від 25.04.2018 року, автомобілем MERSEDES-BENZ державний номер НОМЕР_1 , який належить ФОП Корнієнко Ю , М. (т.1, а.с.20-21, 116)

Разом з партією товару, постачальником надано копію висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 23.12.2004 р. та № 05.03.02-04/51943 на повсть технічну напівгрубошерстну ГОСТ, ТУ 6308-71 від 23.04.2018, згідно з яким вага становить: фактична - 2586,3 кг, кондиційна- 2893,6 кг (т.1, а.с.28-31).

Тобто у видатковій накладній постачальником було вказано саме кондиційну вагу товару, визначену виробником в Паспорті на товар.

Проте, зазначена продукція не була прийнята замовником, оскільки під час приймання товару між представниками сторін виникли розбіжності щодо ваги товару та умов його оплати, а саме: замовник (позивач за первісним позовом) висловив готовність прийняти продукцію по фактичній та кондиційній вазі, проте оплата буде здійснюватися за фактично поставлену вагу, натомість постачальник вважав, що правомірним буде прийняття повсті технічної за кількістю саме за кондиційною вагою, про що зазначено в ГОСТ 6308-71.

Вказані розбіжності сторонами в порядку п. 12.1 шляхом переговорів та консультацій не були усунуті.

Як наголошує позивач за первісним позовом, відповідач не погодив оплату продукції за фактичною вагою, останній день поставки продукції сплив 30.06.2018 р., у зв`язку з чим замовник з посиланням на неналежне виконання постачальником умов договору, повідомив останнього про розірвання договору поставки листом за вих. № НХ12/5657 від 05.07.2018 року.

Таким чином, підставою звернення із даним позовом до суду позивач вказує неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки № ОД/НХ-18-254НЮ від 11.04.2018 р. щодо поставки продукції у строк узгоджений сторонами, що слугує підставою для нарахування пені та штрафу на підставі п. 11.3. договору.

Відповідачем, ТОВ "Харків Техноткань" 19.11.2018 р. подано зустрічну позовну заяву, в якій останній просить суд зобов`язати Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" виконати умови договору поставки №ОД/НХ-18-254НЮ від 11 квітня 2018 року в частині прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю "Харків Техноткань" поставки товару, а саме: повсть технічну напівгрубошерстну за кондиційною вагою в кількості 2900 кг на суму 407 160 грн. 00 коп. згідно договору поставки ОД/НХ-18-254НЮ від 11 квітня 2018 року; стягнути з ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" збитки у розмірі 30390,79 грн. та штраф у розмірі 28438,30 грн. Крім того, просить суд покласти на відповідача за зустрічним позовом витрати по оплаті послуг адвоката у розмірі 15000,00 грн. та судовий збір у розмірі всього 3 524,00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач за зустрічним позовом наголошує на безпідставності дій ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" в частині відмови від виконання взятих на себе зобов`язань за спірним договором (т.1, а.с.92-101).

Заслухавши представників позивача та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, сторони чітко визначили у Додатку №2 до договору від 11.04.2018р. №ОД/НХ-18-254-НЮ найменування товару (повсть технічна напівгрубошерстна), який повинен відповідати ГОСТ 6308-71.

Згідно п.3.2 ГОСТу 6308-71 приймання повсті за кількістю здійснюється по кондиційній масі, яка вимірюється за відповідною формулою та була визначена виробником та зафіксована у паспорті на продукцію (т.1, а.с.23-24).

Враховуючи приписи п. 1, 3 Інструкції № П-6, до прийняття вказаної продукції повинні бути застосовані приписи та умови ГОСТУ 6308-71.

За змістом ч. 1 ст. 689 ЦК України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати зміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України передбачений обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено та визнано сторонами, що в порядку п. 5.2 договору, замовником (позивачем за первісним позовом) на виконання умов договору поставки було подано постачальнику (відповідачу за первісним позовом) письмову заяву № НХ12/3360 від 13.04.2018 на поставку товару. Заперечень щодо отримання вищезазначеної заявки саме 13.04.2018 року постачальником не висловлено. А відтак, поставка повинна була відбутись впродовж 10 робочих днів з моменту отримання заявки, тобто до 27.04.2018 р. включно.

Постачальником продукція на склад замовника була доставлена 25.04.2018 р., тобто відповідач за первісним позовом приступив до виконання взятого на себе зобов`язання у строки обумовлені сторонами (п.5.6 договору).

Доказів здійснення дій по встановленню фактичної ваги поставленої продукції з метою прийняття товару до матеріалів справи не надано. При цьому замовником визнається та не оскаржується вага продукції зазначена в Паспорті № 294 на повсть технічну напівгрубошерстну ГОСТ, ТУ 6308-71 від 23.04.2018, згідно з яким вага фактична визначена виробником у кількості 2586,3 кг, кондиційна вага розрахована за формулою згідно ГОСТ, ТУ у кількості 2893,6 кг.

Постачальником у видатковій накладній було вказано саме кондиційну вагу товару, визначену виробником в Паспорті на товар, натомість замовник, посилаючись на Інструкцію № П-6 від 15.06.65 р. вказував на можливість здійснення оплати за поставлену продукцію лише за фактичною кількістю поставленого товару визначеного у паспорті.

За приписами ст. 669 ЦК України, кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.

Згідно зі ст. 638 ЦК України однією з істотних умов договору є його предмет. При цьому, кількість товару є складовою частиною предмету договору .

Сторони договору купівлі-продажу можуть погодити механізм чи порядок визначення кількості товару, якщо на момент укладення договору його чітку кількість встановити неможлива.

Як вбачається з договору, укладеного між сторонами, з урахуванням специфікації № 1, сторонами узгоджено поставка повсті технічної напівгрубошерстної (ГОСТ 6308-71) у кількості 2900 кг за ціною 140,40 грн. з ПДВ, на загальну суму 407160,00 грн.

Відповідно до вимог п. 9.1 Договору, прийом товару за кількістю та якістю здійснюється замовником у відповідності з Інструкцією №П-6 від 15.06.1965р. та Інструкцією №П-7 від 25.04.1966р. А за приписами п. 2.1 договору, якість товару, що постачається, повинна відповідати ГОСТ 6308-71.

У пункті 1 Інструкції № П-6 визначено, що ця Інструкція застосовується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними і Особливими умовами поставки або іншими обов`язковими правилами не встановлено інший порядок приймання продукції промислово-технічного призначення по кількості.

Натомість товар, поставка якого обумовлена сторонами у спірному договорі, має специфічні властивості, про що замовник був достеменно обізнаний, оскільки умови щодо якості товару зафіксовані у договорі з посиланням на відповідність ГОСТ 6308-71

Так, приписами пункту 12 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю від 15.06.1965р. № П-6 (далі Інструкція П-6) визначено, що приймання продукції за кількістю здійснюється за транспортними та супроводжуючими документами відправника (виробника). Відсутність вказаних документів не зупиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції, в якому зазначається які документи відсутні. А у п. 16 цієї Інструкції зазначено, що у випадку якщо при прийманні продукції виявиться нестача, отримувач зобов`язаний призупинити подальше приймання товару, забезпечити схоронність продукції, а також вжити заходи до запобігання його змішання з іншою однорідною продукцією. Про виявлену нестачу продукції складається акт за підписом осіб, що здійснюють приймання товару.

В матеріалах справи відсутні докази звернення замовника до постачальника з пропозицією та вчинення дій щодо складання акту приймання товару за кількістю, в якому були б зазначені наявні між сторонами розбіжності щодо фактичної та кондиційної ваги поставленої продукції.

Таким чином, з огляду на те, що позивачем не надано доказів поставки товару у кількості меншій, ніж обмовлено сторонами, яким, в розумінні положень Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю від 15.06.1965р. № П-6, є відповідний акт, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині поставки товару у кількості, що не відповідає Специфікації №1 та умовам договору, та не доведено правомірності зупинення прийняття продукції, є правомірним та таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи апелянта про те, що відповідач так і не поставив обумовлену договором продукцію у строк до 31.12.2018р. з огляду на п.16.2 договору, судом апеляційної інстанції відхиляються з наступного.

Пунктом 16.2 договору встановлено строк дії цього договору з моменту його підписання до 31.12.2018р., а в частині виконання обов`язків щодо розрахунків по договору - до закінчення місяця, наступного за місяцем, у якому закінчується строк реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН за операціями із цього договору

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Умовами договору було визначено, що товар має бути поставлений в обсягах і строки (періоди), які визначені графіком поставки (Додаток № 2 до договору) (п.5.1).

Судом було встановлено, що товар був поставлений замовнику своєчасно згідно графіку поставки, що не було спростовано відповідачем за первісним позовом.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.4 ст. 631 ЦК України).

Посилання апелянта на лист від 05.07.2018р № НХ11/5657 відносно повідомлення щодо розірвання договору судом відхиляються, оскільки зі змісту листа вбачається, що договір № ОД/НХ-118-254НЮ від 11.04.2018р. буде вважатися розірваним з 07.08.2017р.(т.1, а.с.44-45).

Виходячи з фактичних обставин справи, висновок суду щодо своєчасної поставки продукції та вжиття усіх залежних від відповідача за первісним позовом дій, направлених на виконання умов договору стосовно поставки обумовленої сторонами продукції замовнику, суд апеляційної інстанції вважає законним та обгрунтованим.

На думку заявника апеляційної скарги, судом було проігноровано обставину, яка свідчить про намір та готовність прийняти продукцію від відповідача за первісним позовом з огляду на лист від 27.04.2018р. № НХГ-13/351 (т.1, а.с.42).

Зі змісту цього листа вбачається, що позивач за первісним позовом готовий прийняти продукцію по фактичній та конденційній вазі, однак оплата за поставлену продукцію буде здійснюватися за фактично поставлену вагу.

Також апелянт звертає увагу на те, що відповідач за первісним позовом відмовився поставити товар на його умовах оплати, будучи достеменно обізнаним про властивості постачаємої продукції

Слід зазначити, що замовник згідно умов договору та Інструкції П-6 мав прийняти продукцію, а в разі виявлення недостачі чи затримки у прийнятті товару, ним мало бути складено відповідний акт та застосовано штрафні санкції, передбачені п.11. 3 договору. Проте, позивачем за первісним позовом не доведено, що такий акт складався, претензії щодо якості і кількості товару і інші документи з цього приводу в матеріалах справи відсутні.

Сторони у судовому засіданні підтвердили, що між ними спору щодо оплати товару не було.

Апелянт заперечує стягнення з нього збитків, оскільки вважає, що відповідач за первісним позовом не виконав взятих на себе зобов`язань, що підтверджується відсутністю поставки товару.

Ці твердження скаржника судом апеляційної інстанції відхиляються з наступного.

Відповідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Одночасно, нормами ч.1 ст.202 Господарського кодексу України визначено, що господарське зобов`язання припиняється, окрім іншого виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання, в розумінні ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Частиною 2 статті 224 Господарського кодексу України, передбачено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила правопорушення, в силу ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відтак, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливо лише при наявності певних, передбачених законом умов.

Обов`язковою передумовою задоволення вимог щодо відшкодування збитків є встановлення в діях відповідача складу цивільного правопорушення, складовими частинами якого є: протиправність поведінки винної особи як заподіювача збитків (дії чи бездіяльності особи); причинний зв`язок між діями винної особи та заподіянням збитків (зв`язок протиправної поведінки і збитків, що настали, при якому протиправність є причиною, а збитки - наслідком); розмір збитків (їх наявності та розміру); вина. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності.

Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

Отже, кредитор, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови відповідальності, зокрема факт порушення боржником зобов`язання, розмір збитків, причинний зв`язок. Вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню кредитором.

Позивачем за зустрічним позовом заявлені до стягнення збитки, що спричинені останньому, як постачальнику, у зв`язку з невиконанням замовником взятих на себе зобов`язань щодо прийняття товару, які складаються з:

- витрат здійснених постачальником на перевезення товару з м. Лубнів до м. Одеси у розмірі 9400,00 грн.;

- витрат здійснених постачальником на перевезення товару з м. Одеси до м. Харкова у розмірі 6 000 грн.;

- витрат на відрядження у квітні 2018 р. (придбання квитків, відрядні добові) на загальну суму 1743,46 грн.;

- витрат на відрядження представників постачальника у липні 2018 р. (придбання квитків, відрядні добові) на загальну суму 3247,33 грн.;

- витрат на направлення листів та електронних повідомлень (Квитанція про оплату електронного повідомлення на суму 306 грн.; квитанція за відправлення запиту на суму 33 грн.; квитанція за відправлення повідомлення до поліції на суму 22 грн.; квитанція за відправлення претензії на суму 19,50 грн.; квитанція за відправлення електронного повідомлення на суму 175,39 грн.);

- Витрати на зберігання повсті технічної грубошерстної на складі ФОП Волков після відмови замовника її прийняти у період з 27.04.2018 по 11.09.2018 у розмірі 10000,00 грн.

Як встановлено з поданих доказів, з метою поставки товару на склад замовника та у подальшому повернення товару до м. Харкова постачальник скористався послугами перевезення.

Послуги перевезення товару з м. Лубнів до м. Одеси надані ФОП Корнієнко Ю.М. з урахуванням простою на суму 9400,00 грн., що підтверджується договором-заявкою №1 від 20.04.2018 р. на надання транспортних послуг; платіжним дорученням № 740 від 08.05.2018 р. на суму 9400 грн.; актом № 205 здачі-прийняття робіт (наданих послуг); рахунком-фактурою № 205 від 30.04.2018 p.; товарно-транспортною накладною №2504-1 від 25.04.2018 р.(т.1, а.с.116, 148-151).

Послуги перевезення товару з м. Одеси до м. Харкова надані ПФ "Гаспік" на суму 6000,00 грн., що підтверджується договором-заявкою № 1 від 10.09.2018 р. на надання транспортних послуг; платіжним дорученням №1120 від 17.09.2018 р. на суму 6000 грн.; актом № ОУ-0000170 здачі-надання робіт (надання послуг; рахунком-фактурою № СФ-0000705 від 12.05.2018 p.; товарно-транспортною накладною від 11.09.2018 р.(т.1ёа.с.152-156).

Судом було враховано, що за умовами п. 5.6 договору, товар на склад постачальника доставляється за рахунок та транспортом постачальника.

Таким чином, з урахуванням наданих доказів, суд дійшов правильного висновку, що оскільки відповідачем за зустрічним позовом, як замовником, було порушено умови договору поставки щодо прийняття товару, то витрати позивача на його доставку та повернення постачальнику підлягають відшкодуванню замовником у повному обсязі у сумі 15400,00 грн., які були сплачені за послуги перевезення.

Також позивачем за зустрічним позовом підтверджено наявність заподіяних збитків, як додаткових витратах понесених постачальником на відрядження представника постачальника до м. Одеси з 24.04.2018 по 27.04.2017 р. на суму 1707,17 грн. та витрати на направлення замовнику листів та електронних повідомлень з метою урегулювання спірної ситуації в цей період на загальну суму 533,89 грн.

В підтвердження розміру фактичних витрат постачальником надано: посвідчення про відрядження № 1, видане ОСОБА_4 на термін відрядження 4 доби з метою отримання та доставки товару; звіт про використання коштів; проїзний документ (квиток на поїзд) на загальну суму 217,97 грн.; наказ №2-А від 23.04.2018 р. про направлення у відрядження ОСОБА_4 ; квитанцію про оплату електронного повідомлення на суму 306 грн.; квитанцію за відправлення запиту на суму 33 грн.; квитанцію за відправлення претензії на суму 19,50 грн.; квитанцію за відправлення електронного повідомлення на суму 175,39 грн.(т.1, а.с.130-132,143-146).

З огляду на те, що відповідачем за зустрічним позовом допущено порушення зобов`язання щодо прийняття поставленого позивачем товару, у діях/бездіяльності замовника вбачається наявність складу господарського правопорушення, відтак останній зобов`язаний відшкодувати постачальнику завдані внаслідок такого порушення збитки (фактичні витрати) на суму 2241,06 грн. (15400 + 2241,06= 17641,06).

З огляду на викладене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, рішення господарського суду Харківської області від 25.02.2019р. у справі №922/2958/18 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а тому повинно бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» на рішення господарського суду Харківської області від 25.02.2019 року у справі №922/2958/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 25.02.2019 року у справі №922/2958/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 22.07.2019 року.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя І.В. Зубченко

Суддя Л.Ф. Чернота