ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

11.07.2019 року Справа № 908/2349/14

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів - Подобєда І.М., Антоніка С.Г.,

при секретарі судового засідання: Пінчук Є.С.,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Украгропром" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 18.10.2018 у справі №908/2349/14 за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Украгропром" на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у даній справі (суддя Ярешко О.В., повний текст складено23.10.2018)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Украгропром", м.Київ

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Таврія" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України", с.Таврія, Веселівський район, Запорізька область

про стягнення 6 150 098 грн. 71 коп.,

ВСТАНОВИВ:

- ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.10.2018 у справі №908/2349/14 товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Украгропром" (далі-ТОВ"ТД "Украгропром") відмовлено у задоволенні скарги на дії та бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Половнікова Р.С. в частині визнання неправомірними дій останнього, які полягають у порушенні способу надіслання стягувачу постанови про повернення виконавчого документу від 20.09.2018 у виконавчому провадженні ВП 47302457, в іншій частині провадження з розгляду скарги закрито;

- при винесенні ухвали господарський суд виходив з того, що постанова від 20.09.2018 ВП №47302457 направлена стягувачу відповідно до вимог ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», без порушення способу її надсилання, у зв`язку з чим, підстави для задоволення скарги у відповідній частині відсутні, а також з того, що усі дії державного виконавця з виконання наказу господарського суду Запорізької області №908/2349/14 від 16.01.2015 вчинялися в рамках зведеного виконавчого провадження №44561389, в якому проводилося примусове виконання виконавчих документів, виданих різними органами державної влади, що наділені різною компетенцією відносно одного боржника, а тому скарга позивача не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства;

- не погодившись з винесеною ухвалою, ТОВ"ТД "Украгропром" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи просить цю ухвалу скасувати, ухвалити нове рішення та задовольнити скаргу на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області;

- у поданій скарзі йдеться про те, що постанова про повернення виконавчого документу від 20.09.2018 винесена не у зведеному виконавчому провадженні, оскільки постановою державного виконавця від 20.09.2018 виконавче провадження по виконанню наказу у даній справі було виведено із зведеного виконавчого провадження, у зв`язку з чим, скарга на дії державного виконавця підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, про те, що постанова про повернення виконавчого документу від 20.09.2018 є несправедливою по відношенню до стягувача внаслідок того, що боржник є державним підприємством, кошти, отримані від примусової реалізації його нерухомого майна не можуть бути скеровані на погашення заборгованості перед ТОВ «ТД «Украгропром», що виключає об`єктивну необхідність здійснення додаткового авансування товариством витрат виконавчого провадження, про те, що для відкриття виконавчого провадження на рахунок державної виконавчої служби стягувачем було сплачено авансовий платіж у передбаченому законом розмірі в сумі 37230грн., про те, що навіть у разі встановлення відсутності у боржника майна, за рахунок якого можливо забезпечити стягнення, державний виконавець не повинен повертати виконавчий документ, а на виконання положень ч.3 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» керівник відповідного органу державної виконавчої служби мав би подати до центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України і повідомити про це в установленому порядку стягувача;

- представники відповідача та відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засіданні не з`явилися, про час та місце судового засіданні відповідач та відділ примусового виконання рішень повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.01.2015 на виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 17.12.2014 у даній справі господарським судом Запорізької області виданий наказ про стягнення з державного підприємства "Дослідного господарства "Соцземлеробство" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" (далі-ДП «ДГ «Соцземлеробство») на користь ТОВ"ТД "Украгропром" 3075049 грн. 39 коп. суми попередньої плати, 3075049грн. 39коп. штрафу та 73080грн. судового збору.

21.04.2015 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області Половніковим Р.С. відкрито виконавче провадження №47302457 по виконанню виданого наказу, про що винесено відповідну постанову.

Постановою заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 15.07.2015 матеріали зведеного виконавчого провадження відділу державної виконавчої служби Веселівського районного управління юстиції у відношенні боржника ДП «ДГ «Соцземлеробство» передано на виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, до складу якого входить 47 виконавчих проваджень на загальну суму стягнення 2738726 грн. 10 коп..

Постановою державного виконавця від 24.07.2015 виконавче провадження №47302457 було приєднане до зведеного виконавчого провадження №44561389.

В процесі примусового виконання зведеного виконавчого провадження №44561389 державним виконавцем винесені постанови:

- 29.09.2015 - про арешт коштів боржника;

-31.03.2016 - про арешт коштів боржника, що перебувають в касах та сховищах боржника, або надходять до них;

-12.04.2016 - про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (накладено арешт на земельні ділянки боржника, а також на майбутній врожай та майнові права на зазначених земельних ділянках; про заборону здійснювати відчуження та передачу у користування земельних ділянок, які належить боржнику);

- 12.07.2018 - дві постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника;

- 12.07.2018 - державним виконавцем складений акт, в якому зазначено, що в процесі проведення виконавчих дій за адресою боржника не виявлено рухомого майна, на яке можливо звернути стягнення на момент складання акту;

- 06.06.2016 постанову про оголошення розшуку майна боржника у виконавчому провадженні №47302457.

Листом від 16.07.2018 відділ примусового виконання рішень звернувся до суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання Жирова А .К. з метою повідомлення про вартість проведення оцінки майна, яке виконавцем було описано та арештовано 12.07.2018.

На вказаний лист фізичною особою-підприємцем Жировим А .К . надано відповідь стосовно вартості робіт із незалежної оцінки арештованого майна, яка дорівнює 177000грн..

У липні 2018 року на адресу стягувачів у зведеному виконавчому, серед яких зазначено й позивача, державним виконавцем направлено листи про необхідність додаткового авансування витрат на виконавче провадження в сумі 177 000 грн..

27.07.2018 ТОВ «ТД «Украгропром» направило на адресу виконавчої служби лист №27/07/18-01, в якому вказало, що відповідно до Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» мораторій (заборона на примусову реалізацію об`єктів нерухомого майна) поширюється на нерухоме майно боржника, тому кошти, отримані державною виконавчою службою від примусової реалізації нерухомого майна боржника, не можуть бути спрямовані на погашення заборгованості перед ТОВ «ТД «Украгропром», що виключає об`єктиву необхідність здійснення додаткового авансування товариством витрат виконавчого провадження на вказані цілі. Зазначено, що стягувач готовий авансувати витрати виконавчого провадження, які спрямовані на забезпечення виконання судового рішення, у тому числі на користь ТОВ «ТД «Украгропром».

20.09.2018 постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень винесено постанову про виведення виконавчого провадження №47302457 із зведеного виконавчого провадження №44561389.

20.09.2018 постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень ВП №47302457 виконавчий документ ? наказ господарського суду Запорізької області від 16.01.2015 №908/2349/14 повернуто стягувачу на підставі п. 4 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказана постанова разом з супровідним листом № 15438-7534 від 20.09.2018 направлена на адресу стягувача 21.09.2018, що підтверджується списком №352 згрупованих рекомендованих поштових відправлень та отримана останнім 24.09.2018 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Викладені обставини слугували визначальними для звернення ТОВ ТД «Украгропром» до господарського суду зі скаргою про: визнання неправомірними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Половнікова Р.С., що полягають у порушенні способу надіслання стягувачу постанови про повернення виконавчого документу від 20.09.2018 р. у виконавчому провадженні №47302457, про визнання неправомірними дій державного виконавця, що полягають у винесенні постанови у виконавчому провадженні №47302457 від 20.09.2018 р. про повернення стягувачу виконавчого документа ? наказу № 908/2349/14 від 16.01.2015 р., про зобов`язання державного виконавця чи або іншу посадову особу вказаного органу державної виконавчої служби усунути порушення (поновити порушене право заявника), а також про скасування постанови про повернення стягувачу виконавчого документа від 20.09.2018 р. (у виконавчому провадженні 47302457).

За наслідками розгляду скарги позивача господарським судом винесено оскаржувану постанову.

Відповідно до ст. 129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Ч. 1 ст. 327 названого Кодексу передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

При цьому гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ст. 339 Кодексу сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Ч.1 ст. 340 Кодексу визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Натомість згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за ч.1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Одночасно слід зазначити, що порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби встановлено Законом України «Про виконавче провадження», згідно з ч.1 ст. 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З наведених правових норм вбачається, що в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення при виконанні рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, таку скаргу розглядає відповідний господарський суд, який ухвалив таке рішення за правилами господарського судочинства відповідно.

Разом з тим, оскільки чинним законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, то відповідно до ч.1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Для визначення предметної юрисдикції, зокрема й стосовно судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця, вирішальне значення має суть оспорюваних дій.

Закриваючи провадження у справі в частині розгляду скарги про визнання неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень, які полягають у винесенні постанови у виконавчому провадженні №47302457 від 20.09.2018 про повернення стягувачу виконавчого документа , зобов`язання державного виконавця відділу примусового виконання рішень чи або іншої посадової особи вказаного органу державної виконавчої служби усунути порушення (поновити порушене право заявника) та скасування постанови про повернення стягувачу виконавчого документа від 20.09.2018 у виконавчому провадженні №47302457, господарський суд прийшов до висновку, що скарга не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Колегія суддів вважає такий висновок необгрунтованим тому, що предмет скарги ТОВ «ТД «Украгропром» на дії державного виконавця (тобто суть оскаржуваних дій) стосується правомірності повернення виконавчого документа стягувачу в межах виконавчого провадження №47302457 (з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 05.12.2016 у цій справі), яке станом на момент вчинення оскаржуваних дій вже було виведено зі зведеного виконавчого провадження № 44561389.

При цьому дії державного виконавця щодо зобов`язання ТОВ «ТД «Украгропром» зі здійснення додаткового авансування витрат виконавчого провадження (сплати вартості робіт з оцінки арештованого нерухомого майна боржника) в межах зведеного виконавчого провадження №44561389 чи дії державного виконавця стосовно виведення виконавчого провадження №47302457 із зведеного виконавчого провадження №44561389 не оскаржуються. Тобто скарга ТОВ «ТД «Украгропром» не стосується судового оскарження дій державного виконавця під час виконання ним зведеного виконавчого провадження №44561389.

Отже, скарга ТОВ «ТД «Украгропром» щодо винесення державним виконавцем постанови від 20.09.2018 про повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні № 47302457 повинна розглядатися судом, який видав виконавчий документ, у передбаченому Господарським процесуальним кодексом України порядку, тобто в межах цієї справи за правилами господарського судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає передчасним висновок господарського суду про наявність правових підстав для закриття провадження у справі з розгляду скарги ТОВ «ТД «Украгропром» на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця.

Ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) ? сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ч. 1 ст. 28 Закону встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пп.п. 1-4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: наявність в матеріалах справи списку згрупованих рекомендованих поштових відправлень №352 (т.6, а.с.107-108), який підтверджує направлення постанови від 20.09.2018 №47302457 разом з супровідним листом №15438-7534 від 20.09.2018 саме рекомендованим поштовим відправленням, як це передбачено вимогами ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» та отримання цього відправлення позивачем 24.09.2018 (т.6, а.с.109) господарським судом зроблено правильний висновок про наявність підстав для відмови в задоволенні скарги в частині визнання неправомірними дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень, які полягали у порушенні способу надіслання стягувачу вказаної постанови.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене ст. 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Ст. 1 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Враховуючи, що боржник за наказом є державним підприємством, він згідно з приписами вказаного Закону не має можливості виконати рішення суду та погасити заборгованість за рахунок відчуження свого майна, оскільки це заборонено Законом.

Між тим, п. 1 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Ч.ч. 2-3 ст.4 названого Закону визначено, що у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду; в разі встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, передбачених пунктами 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, керівник органу державної виконавчої служби протягом десяти днів з дня встановлення такого факту, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.03.2017 у даній справі ДП «ДГ «Соцземлеробство» перейменовано на Державне підприємство "Дослідне господарство "Таврія" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" згідно з статутом, затвердженим Президентом Національної академії аграрних наук України 27.12.2016.

Згідно з п. 1.1. статуту Державного підприємства "Дослідне господарство "Таврія" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" боржник є державним підприємством, 100 відсотків статутного капіталу якого належить державі Україна в особі Національної академії аграрних наук України.

У даному випадку, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень при прийнятті оскаржуваної постанови не були враховані положення ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та не вчинено відповідних дій щодо перевірки наявності оборотних активів підприємства, надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів та зупинення у зв`язку з цим вчинення виконавчих дій.

За таких обставин вимога державного виконавця щодо додаткового авансування витрат виконавчого провадження у спірних відносинах не відповідає принципу справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Разом з тим, навіть за умови встановлення державним виконавцем обставин нездійснення стягувачем додаткового авансування витрат виконавчого провадження, в якому боржником є державне підприємство, керівник органу державної виконавчої служби повинен був подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, а державний виконавець - не повинен був повертати виконавчий документ.

Отже, повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з ненаданням додаткового авансування витрат за умови, що таким стягувачем є державне підприємство і відповідно поширення дії встановленого Законом мораторію на нерухоме майно останнього не відповідає положенням наведених норм.

Крім того, державним виконавцем не надано доказів винесення постанови про залучення для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Направлення листа про надання інформації стосовно вартості проведення оцінки вищезазначеного майна та відповідь на цей лист не є підставою для зобов`язання здійснити авансування витрат виконавчого провадження.

Неправомірність дій старшого державного виконавця полягає у винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу. Вказані протиправні дії органу державної виконавчої служби затягують виконання рішення суду, яке набрало законної сили, і порушують гарантовані національним та міжнародним законодавством права стягувача на мирне володіння своїм майном.

Таким чином, дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень, що полягають у винесенні постанови від 20.09.2018 у виконавчому провадженні №47302457 про повернення виконавчого документу стягувачу слід визнати неправомірними, а вказану постанову скасувати.

Щодо вимоги ТОВ «ТД «Украгропром» про зобов`язання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень або іншої посадової особи вказаного органу державної виконавчої служби усунути порушення (поновити порушене право заявника) колегія суддів вважає за необхідне зазначити.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до абз. 2 п.9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" №9 від 17.10.2012 року господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця, але може зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Отже, звертаючись із скаргою на дії органів державної виконавчої служби скаржник повинен довести та конкретизувати, яке саме порушення посадової особи органу державної виконавчої служби необхідно усунути та яким чином поновити порушене право заявника.

У даному випадку, при поданні скарги на дії державного виконавця позивачем не визначено, які саме порушення мають бути усунуті та яким чином має бути поновлене його порушене право.

Тому вимоги скарги у відповідній частині є необгрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, оскаржувану ухвалу слід скасувати частково внаслідок неправильного застосування господарським судом при її винесенні норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 271, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- ухвалу господарського суду Запорізької області від 18.10.2018 у справі №908/2349/14 скасувати в частині закриття провадження у справі з розгляду скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Украгропром" на неправомірні дії та бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Половнікова Р.С.;

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Половнікова Р.С., що полягають у винесенні постанови від 20.09.2018 у виконавчому провадженні № 47302457 про повернення стягувачу виконавчого документа - наказу господарського суду Запорізької області №908/2349/14 від 16.01.2015;

- скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 20.09.2018 ВП №47302457, прийняту старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Половніковим Р.С.;

- в задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Украгропром» в частині зобов`язання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Половнікова Р.С. або іншої посадової особи вказаного органу державної виконавчої служби усунути порушення (поновити порушене право заявника) відмовити;

- в іншій частині ухвалу господарського суду Запорізької області від 18.10.2018 у справі №908/2349/14 залишити без змін;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови

- повна постанова складена 17.07.2019

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Подобєд

Суддя С.Г. Антонік