ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1504/19

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Борисовій Н.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Максимцева Л.В. на підставі довіреності № 627 від 12.02.2019 р.;

від відповідача: не з`явився.

розглянувши позовну заяву Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю МАЯК-ПІВДЕНЬ про стягнення 186 563,82 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2019 р. позивач - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Миколаєва звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю МАЯК-ПІВДЕНЬ про стягнення 186 563,82 грн. за Договором про відшкодування вартості теплопостачання №308 від 10.05.2019р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.06.2019р. відкрито провадження у справі, призначено справу № 916/1504/19 до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на "02" липня 2019 р. о 10:00 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.07.2019 р. відкладено судове засідання на "17" липня 2019 р. о 10:00 год.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю МАЯК-ПІВДЕНЬ, в судові засідання, призначені на 02.07.2019р. та на 17.07.2019р., не з`явився. Про дату час та місце судових засідань відповідач повідомлявся належним чином шляхом направлення відповідних ухвал на адресу відповідача, про вручення яких матеріали справи містять поштові повідомлення ГСОО вх. № 25868/19 від 14.06.2019 та № 30131/19 від 10.07.2019р., а тому за приписами ч.7 ст.120ГПК України відповідач вважається повідомленим належним чином про відкриття провадження у справі.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

17.07.2019р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд встановив:

10.05.2019 р. між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Миколаєва (надалі Позичкодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю МАЯК-ПІВДЕНЬ (надалі - Користувач) був укладений Договір про відшкодування вартості теплопостачання, спожитого в процесі надання послуг с харчування № 308 (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Позичкодавець забезпечує Користувача, одержаною від ТОВ «АВКУБІ ПЛЮС» та ТОВ «Н.T» для опалення військових об`єктів - Військових частин А 2183, А 2488, і тепловою енергією, а ТОВ «МАЯК- ПІВДЕНЬ» отримує теплову енергію в частині, необхідній для опалення окремих приміщень, які він займає для здійснення господарської діяльності (надання послуг з харчування) на підставі Договорів позички нерухомого військового майна №5 від 20.02.2019р., №7 від 20.02.2019 р., укладених відповідно до Договору №286/2-19/1 від 17.01.2019 р. про закупівлю харчування (послуги щодо забезпечення харчуванням, харчовими продуктами особового складу військових частин та військових навчальних закладів Збройних Сил України, інших осіб, які згідно з законодавством мають право на забезпечення харчуванням у стаціонарних та польових умовах у тому числі годування штатних тварин), та відшкодовує КЕВ м. Миколаїв її вартість на умовах та в порядку, визначеному Договором.

Додатком № 1 до Договору про відшкодування вартості теплопостачання № 308 від 10.05.2019р. сторони погодили площі та опалювальні об`єми приміщень, що передаються за договором позички на використання суб`єктами господарювання, що надають послуги з харчування військовослужбовців. Так, відповідно до Додатку № 1 за Договором позички нерухомого військового майна №5 від 20.02.2019р. опалювальною площею є їдальня за адресою: м. Миколаїв АДРЕСА_1 , а за Договором позички нерухомого військового майна №7 від 20.02.2019 р., - їдальня за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .

Додатком № 2 до Договору про відшкодування вартості теплопостачання № 308 від 10.05.2019р. сторонами було погоджено тарифи на теплову енергію.

Згідно п. 2.3 Договору Користувач зобов`язується своєчасно, тобто протягом 10 банківських днів після отримання від Позичкодавця рахунку-фактури, відшкодовувати вартість спожитої теплової енергії на реєстраційні або спеціальні реєстраційні рахунки КЕВ м. Миколаєва, зазначені у Договорі.

Пунктом 6.3 Договору встановлено, що нарахування спожитої теплової енергії здійснюється на підставі отриманих актів виконаних робіт та рахунків-фактур від теплопостачальних організацій - ТОВ «АВКУБІ ПЛЮС», ТОВ «Н.Т.», пропорційно відповідно до фактичної опалювальних об`ємів приміщень, що погоджена Сторонами (Додаток 1), на підставі чого оформлюються такі документи: рахунок-фактура; акт звірки розрахунків.

Відповідно до п.п. 6.6, 6.7 Договору Позичкодавець надає теплову енергію Користувачу по тарифам за якими одержує від теплопостачальних організацій: ТОВ «АВКУБІ ПЛЮС», ТОВ «Н.Т.» та розрахунки за теплову енергію здійснюються за тарифом, встановленим теплопостачальними організаціями, визначеними п. 1.1 Договору, на підставі договорів про закупівлю теплової енергії за державні кошти, з розрахунку за 1Гкал.

Згідно п. 6.5 Договору щомісячно, але не пізніше 5 числа місяця наступного за звітнім Позичкодавець надає (шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення на поштову адресу) Користувачу рахунок-фактуру, який є підставою для проведення оплати за Договором.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору позивачем в установлені строки та на встановлених умовах було забезпечено відповідача тепловою енергією протягом лютого 2019 р. - квітня 2019р. та направлено в порядку п. 6.5 Договору рахунки-фактури на адресу відповідача листами вих. № 1240 від 19.03.2019 р., вих. № 1532/1 від 05.04.2019 р. та вих. № 1751 від 22.04.2019 р. відповідні рахунки фактури. Позивач також зауважує, що матеріали справи містять докази вручення зазначених листів уповноваженим представникам ТОВ МАЯК-ПІВДЕНЬ .

Так, відповідно до рахунку-фактури № 1 ТОВ МАЯК-ПІВДЕНЬ спожито у лютому 2019 р. теплової енергії на суму 96 138,77 грн., відповідно до рахунку-фактури № 2 від 03.04.2019 р. ТОВ МАЯК-ПІВДЕНЬ спожито у березні 2019 р. теплової енергії на суму 66 051,02 грн., відповідно до рахунку-фактури № 3 від 22.04.2019р. ТОВ МАЯК-ПІВДЕНЬ спожито у квітні 2019 р. теплової енергії на суму 14 477,70 грн., що в загальному становить 176 667,49 грн.

Однак, відповідач своїх обов`язків за Договором про відшкодування вартості теплопостачання № 308 від 10.05.2019р. не виконав та не відшкодував позивачу вартість спожитої протягом лютого 2019 р. - квітня 2019р. теплової енергії у розмірі 176 667,49 грн., у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідно до п. 4.2.2 Договору за порушення термінів оплати вартості спожитої теплової енергії Користувач сплачує Позичкодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення, за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

На підставі п. 4.2.2 Договору позивач нарахував відповідачу пеню за прострочення відшкодування вартості спожитої теплової енергії у розмірі 7 637,44 грн., яку також просить стягнути з відповідача.

Позивач також посилається на положення ч. 4 ст. 625 Цивільного кодексу України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Керуючись ст. 625 Цивільного кодексу України Квартирно-експлуатаційний відділ м. Миколаєва нарахував відповідачу інфляційні втрати у розмірі 1 621,89 грн. та три відсотки річних у розмірі 637,00 грн., які просить стягнути з ТОВ МАЯК-ПІВДЕНЬ за неналежне виконання умов Договору про відшкодування вартості теплопостачання № 308 від 10.05.2019р.

Позивач в своїй позовні заяві посилається на положення ст. 509 Цивільного кодексу України, якою унормовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі вищенаведеного, враховуючи невиконання відповідачем своїх обов`язків за Договором про відшкодування вартості теплопостачання № 308 від 10.05.2019р., позивач просить стягнути з ТОВ МАЯК-ПІВДЕНЬ заборгованість за спожиту теплову енергію за період з лютого 2019 р. по квітень 2019р. у розмірі 176 667,49 грн. та штрафні санкції, а саме: пеню у розмірі 7 637,44 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 621,89 грн. та три відсотки річних у розмірі 637,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приписами ч.ч.1, 2 ст. 20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно вимог ч. 7 ст. 193 ГК України законодавцем в імперативному порядку закріплено, що не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Судом встановлено, що 10.05.2019 р. між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Миколаєва та Товариством з обмеженою відповідальністю МАЯК-ПІВДЕНЬ був укладений Договір про відшкодування вартості теплопостачання, спожитого в процесі надання послуг с харчування № 308 (надалі Договір).

Відповідно до п. 9.1 Договору він набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2019 р., а у частині розрахунків до повного їх завершення. Відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони домовилися, що умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.02.2019р.

Відповідно до п. 1.1 Договору Позичкодавець забезпечує Користувача, одержаною від ТОВ «АВКУБІ ПЛЮС» та ТОВ «Н.T» для опалення військових об`єктів - Військових частин А 2183, А 2488, і тепловою енергією, а ТОВ «МАЯК- ПІВДЕНЬ» отримує теплову енергію в частині, необхідній для опалення окремих приміщень, які він займає для здійснення господарської діяльності (надання послуг з харчування) на підставі Договорів позички нерухомого військового майна №5 від 20.02.2019р., №7 від 20.02.2019 р., укладених відповідно до Договору №286/2-19/1 від 17.01.2019 р. про закупівлю харчування (послуги щодо забезпечення харчуванням, харчовими продуктами особового складу військових частин та військових навчальних закладів Збройних Сил України, інших осіб, які згідно з законодавством мають право на забезпечення харчуванням у стаціонарних та польових умовах у тому числі годування штатних тварин), та відшкодовує КЕВ м. Миколаїв її вартість на умовах та в порядку, визначеному Договором.

Додатком № 1 до Договору про відшкодування вартості теплопостачання № 308 від 10.05.2019р. сторони погодили площі та опалювальні об`єми приміщень, що передаються за договором позички на використання суб`єктами господарювання, що надають послуги з харчування військовослужбовців. Так, відповідно до Додатку № 1 за Договором позички нерухомого військового майна №5 від 20.02.2019р. опалювальною площею є їдальня за адресою: АДРЕСА_1 , а за Договором позички нерухомого військового майна №7 від 20.02.2019 р., - їдальня за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .

Додатком № 2 до Договору про відшкодування вартості теплопостачання № 308 від 10.05.2019р. сторонами було погоджено тарифи на теплову енергію.

Згідно п. 2.3 Договору Користувач зобов`язується своєчасно, тобто протягом 10 банківських днів після отримання від Позичкодавця рахунку-фактури, відшкодовувати вартість спожитої теплової енергії на реєстраційні або спеціальні реєстраційні рахунки КЕВ м. Миколаєва, зазначені у Договорі.

Пунктом 6.3 Договору встановлено, що нарахування спожитої теплової енергії здійснюється на підставі отриманих актів виконаних робіт та рахунків-фактур від теплопостачальних організацій - ТОВ «АВКУБІ ПЛЮС», ТОВ «Н.Т.», пропорційно відповідно до фактичної опалювальних об`ємів приміщень, що погоджена Сторонами (Додаток 1), на підставі чого оформлюються такі документи: рахунок-фактура; акт звірки розрахунків.

Відповідно до п.п. 6.6, 6.7 Договору Позичкодавець надає теплову енергію Користувачу по тарифам за якими одержує від теплопостачальних організацій: ТОВ «АВКУБІ ПЛЮС», ТОВ «Н.Т.» та розрахунки за теплову енергію здійснюються за тарифом, встановленим теплопостачальними організаціями, визначеними п. 1.1 Договору, на підставі договорів про закупівлю теплової енергії за державні кошти, з розрахунку за 1Гкал.

Згідно п. 6.5 Договору щомісячно, але не пізніше 5 числа місяця наступного за звітнім Позичкодавець надає (шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення на поштову адресу) Користувачу рахунок-фактуру, який є підставою для проведення оплати за Договором.

Так, судом було встановлено, що на виконання умов Договору позивачем в установлені строки та встановлених умовах було забезпечено відповідача тепловою енергією протягом лютого 2019 р. - квітня 2019р. на загальну суму 176 667,49 грн., про що свідчать наявні у справі:

- Рахунок фактура № 1 за спожиту у лютому 2019 р. теплову енергію на суму 96 138,77 грн.;

- Рахунок фактура № 2 від 03.04.2019р. за спожиту у березні 2019 р. теплову енергію на суму 66 051,02 грн.;

- Рахунок фактура № 3 від 22.04.2019р. за спожиту у квітня 2019 р. теплову енергію на суму 14 477,70 грн.

Матеріали справи також містять листи про направлення на адресу ТОВ МАЯК-ПІВДЕНЬ зазначених рахунків-фактур, а саме: лист вих. №1240 від 19.03.2019 р. про направлення рахунку за лютий 2019р., отриманий відповідачем 22.03.2019 р. згідно зворотного повідомлення № 490; лист вих. №1532/1 від 05.04.2019р. про направлення рахунку за березень 2019р., отриманий відповідачем 09.04.2019р.. згідно зворотного повідомлення № 813; лист вих. №1751 від 22.04.2019 р., отриманий відповідачем 26.04.2019 р„ згідно зворотного повідомлення №337.

Відповідачем не було сплачено на користь позивача кошти у відповідності до зазначених рахунків-фактур у встановлені Договором строки, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 176 667,49 грн. На підтвердження наявності такої заборгованості позивачем було надано до матеріалів справи довідку вих. № 2637 від 11.07.2019р. про наявність дебіторської заборгованості за ТОВ МАЯК-ПІВДЕНЬ за Договором про відшкодування вартості теплопостачання № 308 від 10.05.2019р. у розмірі 176 667,49 грн.

За таких обставин враховуючи невиконання відповідачем умов Договору про відшкодування вартості теплопостачання № 308 від 10.05.2019р., суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача вартості спожитої протягом лютого 2019 р. - квітня 2019р. теплової енергії на загальну суму 176 667,49 грн.

Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Так, відповідно до п. 4.2.2 Договору за порушення термінів оплати вартості спожитої теплової енергії Користувач сплачує Позичкодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення, за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

На підставі п. 4.2.2 Договору позивач, на думку суду, обґрунтовано нарахував відповідачу пеню за прострочення відшкодування вартості спожитої теплової енергії у розмірі 7 637,44 грн., яка також підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок суми штрафних санкцій позивача, дійшов висновку, що позивач обґрунтовано нарахував відповідачу інфляційні втрати у розмірі 1 621,89 грн. та три відсотки річних у розмірі 637,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано, в судові засідання представник відповідача не з`являвся, хоча заздалегідь був повідомлений про дату час та місце судових засідань.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 20 73, 74, 76, 86, 126, 129, 165, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва про стягнення 186 563,82 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю МАЯК-ПІВДЕНЬ (вул. Лазурна, б. 5, кв. 11, м. Чорноморськ, Одеська область, 68000, код ЄДРПОУ - 40677881) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва (проспект Миру, б. 62-А, м. Миколаїв, 54056, код ЄДРПОУ - 08029523) заборгованість по відшкодуванню вартості послуг з теплопостачання за Договором про відшкодування вартості теплопостачання № 308 від 10.05.2019р. за період лютий 2019р. - квітень 2019р. в розмірі 176 667,49 грн. /сто сімдесят шість тисяч шістсот шістдесят сім гривень сорок дев`ять копійок/, пеню у розмірі 7 637,44 грн. /сім тисяч шістсот тридцять сім гривень сорок чотири копійки/, інфляційні втрати у розмірі 1 621,89 грн. /одна тисяча шістсот двадцять одна гривня вісімдесят дев`ять копійок/, три відсотки річних у розмірі 637,00 грн. /шістсот тридцять сім гривень/ та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 798,46 грн. /дві тисячі сімсот дев`яносто вісім гривень сорок шість копійок/.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України

Повне рішення складено 19 липня 2019 р.

Суддя С.Ф. Гут