ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.07.2019 Справа № 920/471/19

Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Соп`яненко О.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи № 920/471/19

за позовом : Товариства з обмеженою відповідальністю Інкріс Агро (36014, м.Полтава, вул. Соборності, буд. 66, код 38661762)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Пересадько Олега Михайловича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

про стягнення 120 823 грн. 30 коп.

Справа розглядається без виклику сторін

встановив:

Відповідно до вимог позовної заяви, позивач просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Пересадько Олега Михайловича заборгованість за договором поставки на умовах товарного кредиту в сумі 120 823 грн. 30 коп., а також судові витрати пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою господарського суду від 20.05.2019 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Матеріали справи свідчать, що позивач та відповідач належним чином повідомлені про відкриття провадження у даній справі.

Поштове повідомлення про вручення ухвали відповідачу повернулося на адресу суду з відміткою про вручення 30.05.2019.

Відповідач відзиву на позов та доказів проведення розрахунку із заборгованості суду не надав.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вирішує справу за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив:

23.04.2018 між ТОВ «Інкріс Агро»» та ФОП ОСОБА_1 був укладений договір поставки № 00223-РМ на умовах товарного кредиту, відповідно до умов якого постачальник зобов`язати передати у власність покупця продукцію виробничо технічного призначення (надалі-товар), а покупець зобов`язався прийняти товар і оплатити його ціну, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом.

Відповідно до п.2.1. договору загальна вартість договору складається з загальної вартості товару та сум належних до сплати відсотків за користування товарним кредитом. Вартість (ціна) товару встановлюється у гривнях і відображається в Додатках до договору.

Пунктами 2.6,-2.8. договору передбачено порядок розрахунків, а саме:покупець проводить розрахунки з постачальником на умовах внесення оплати вартості (ціни) товару, визначеної із врахуванням вимог п.п. 2.2-2.5, у вигляді авансової частини та відстроченого платежу, в розмірах, вказаних в Додатках до Договору, шляхом перерахування коштів в національній валюті на банківський рахунок постачальника.

За користування товарним кредитом, покупець сплачує на користь постачальника відсотки, розмір яких передбачений Додатком до Договору. Сума відсотків підлягає оподаткуванню податком на додану вартість. Податок на додану вартість додається до нарахованої суми відсотків та підлягає обов`язковій оплаті покупцем.

Строк користування товарним кредитом починається з дня, передбаченого Додатком до Договору, але не раніше дня, наступного за днем отримання товару покупцем, та закінчується в день повного розрахунку покупцем за поставлений товар.

Заявлені вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати за поставлений товар.

Як встановлено судом, на виконання умов договору позивачем був поставлений товар (насіння сільськогосподарських культур, гербіциди та інші хімічні препарати) на підставі додатків до Договору, видаткових накладних на загальну суму 153 756,20 грн.

Відповідач в порушення умов договору за поставлений товар розрахувався частково, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 46 738,24 грн.

Згідно ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За неналежне виконання умов договору відповідачу нараховано до сплати суму штрафу в розмірі 21 705,22 грн. грн., 28 % річних від суми простроченої заборгованості в розмірі 13 436,86 грн., суму пені в розмірі 17 253,60 грн., суму інфляційних втрат в розмірі 6 143,13 грн., суму відсотків по товарному кредиту в розмірі 15 546,25 грн. Наданий розрахунок перевірено судом.

Умовами договору, а саме п.7.2 передбачено, що у випадку порушення умов договору умов даного Договору, постачальник має право притягти покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по оплаті у встановлені Договором терміни вартості (ціни) товару та/або відсотків за користування товарним кредитом.

За порушення умов Договору покупець:

- сплачує за кожен день прострочення на користь постачальника пеню в розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожен день прострочення оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день такого прострочення;

- сплачує штраф в розмірі 20 % від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання;

- сплачує на користь постачальника 28 відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Так, як останнім днем проплати кредитної частини було 01.10.2018, вже з 02.10.2018 у позивача виникає право на стягнення суми штрафу, яка склала 21705,22 грн.

Згідно ч. 1 та ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено ч.2 ст. 550 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

У відповідності до ч.6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. За таких умов, з підстав викладених вище в актах законодавства України, випливає, що пеня як штрафна санкція застосовується за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання, розмір якої визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами.

Також. ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При заключенні Договору Сторони вирішили встановити не 3%, а 28%. Тому саме 28% має братися при розрахунку простроченої суми заборгованості.

Таким чином, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання щодо сплати остаточної вартості поставки товарів, зобов`язаний сплатити на користь Позивача 28 % річних від простроченої суми.

Отже, 28% річних від простроченої суми за весь час прострочення становить 13436,86 грн.

Договором передбачено сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день такого прострочення.

Згідно розрахунку відповідачу нараховано до сплати 17253,60 грн. пені.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідачу нараховано до сплати 6143,13 грн. інфляційних втрат.

Сума відсотків за користування товарним кредитом в грошовому еквіваленті становить 15 546,25 грн. Пунктом 2.7. Договору передбачено, що за користування товарним кредитом, покупець сплачує на користь постачальника відсотки, розмір яких передбачений Додатком до Договору. Сума йідсотків підлягає оподаткуванню податком на додану вартість. Податок на додану вартість додається до нарахованої суми відсотків та підлягає обов`язковій оплаті покупцем.

Відповідно до п. 2.8. Договору, строк користування товарним кредитом починається з дня, передбаченого Додатком до Договору, але не раніше дня, наступного за днем отримання товару покупцем, та закінчується в день повного розрахунку покупцем за поставлений товар.

В додатку до Договору вказано, що кредит надається під 1% річних.

В разі порушення покупцем строків оплати за поставлений товар більше, ніж на 30 календарних днів, відсоткова ставка по товарному кредиту збільшується до 14 %.

Зокрема, в пункті 7.2.1. Договору вказується, що у випадку прострочення виконання грошових зобов`язань по оплаті вартості товару та/або відсотків за користування товарним кредитом строком на 30 календарних днів або більше, постачальник має право вимагати, а покупець зобов`язується сплатити та погоджується з тим, що відсотки за користування товарним кредитом протягом усього періоду користування цим кредитом встановлюються в розмірі 14% та мають бути сплачені покупцем на рахунок постачальника на умовах, встановлених розділом 2 Договору.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач, з урахуванням всіх обставин справи, подав суду належні докази, які об`єктивно і у визначеному законом порядку підтвердили його позицію.

Заборгованість відповідача в сумі 120 823,30 грн., а саме: 46 738,24 грн. основного боргу, 21 705,22 грн. штрафу, 13 436,86 грн. - 28 % річних від суми простроченої заборгованості, 17 253,60 грн. - пені, 6 143,13 грн. - інфляційних втрат, 15 546,25 грн. - відсотків по товарному кредиту, підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Відповідач доказів оплати товару суду не надав, не надав і обґрунтованих заперечень вимогам позивача.

За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки в сумі 120823,30 грн. є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Інкріс Агро - задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Пересадько Олега Михайловича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Інкріс Агро (36014, м. Полтава, вул. Соборності, буд. 66, код 38661762) 46 738,24 грн. основного боргу, 21 705,22 грн. штрафу, 13 436,86 грн. - 28 % річних від суми простроченої заборгованості, 17 253,60 грн. - пені, 6 143,13 грн. - інфляційних втрат, 15 546,25 грн. - відсотків по товарному кредиту, 1921 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам у справі.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст рішення складено 18.07.2019.

Суддя О.Ю. Соп`яненко