ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1270/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф.

при секретарі судового засідання Цісельського К.О.

розглянувши справу №916/1270/19

за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру, б.5-Р, каб. 13, каб. 24, )

про стягнення 179 945,88грн.

Представники:

від позивача - Ткаченко Я.В., довіреність № 1782, дата видачі : 11.06.19;

від відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН" про стягнення 168 447,94грн.,

Підставою названого позову позивач визначив невиконання відповідачем умов укладеного між сторонами спору договору №331-П-АМПУ-18 від 03.09.2018р. в частині проведення оплати за наданні позивачем послуги.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.05.2019р. було відкрито провадження по справі №916/1270/19. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

03.06.2019р. за вх. №2-2585/19 до суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 179 945,88грн., яка складаєтсья з основного боргу в розмірі 165 096,26грн., пені в розмірі 12 167,37грн., 3% річних в розмірі 1 031,29грн. та інфляційних витрат в сумі 1 650,96грн.

Відповідач 28.05.2019р. за вх. №10605/19 надав до суду відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнає вважає їх необґрунтованими, безпідставними в зв`язку з чим в задоволені позову просить суд відмовити.

При цьому в обгрунтвання заперечень, відповідач зазначає що позовна заява була підписана особою, яка згідно чинного законодавства України не має права підписувати позовної заяви, а саме не є адвокатом. До того ж, розрахунок заборгованості та штрафних санкцій, який був доданий до позовної заяви, також підписаний особою, яка не має права підпису розрахунку заборгованості. Крім іншого, позивачем у позовній заяві не зазначено, яким чином він застосовував тарифи, передбачені наказом Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 № 541, щодо нарахування плати за послуги із забезпечення доступу Портового оператора до Причалу, та не додано до позову розрахунку вартості послуг за лютий та лютий 2019 року. Також позивачем в порушення умов договору складено рахунок №ПО/2 661 від 25.02.2019р. без надання Портовим оператором інформації за формою, наведеною у Додатку 3 до Договору. До того ж, позивач повинен був сформувати вищезазначений рахунок протягом 6-ти робочих днів лютого місяця, але рахунок був сформований вже 25.02.2019., тобто з порушенням порядку складання рахунку для оплати послуг. Також відповідач вважає, що оплата рахунків здійснюється саме з дати виставлення рахунків, а не з дати складання рахунків. Тому розрахунок пені, 3% річних та інфляційні втрати, є необґрунтованим та невірно розрахованим.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

03.09.2018р. між Державним підприємством Адміністрація морських портів України та Товариством з обмеженою відповідальністю ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН укладений договір №331-П-АМПУ-18 про забезпечення доступу Портового оператора до причалу (ів), згідно з яким Адміністрація зобов`язується забезпечити доступ Портового оператора до причалу(ів) №№ 1,2,3,4,5,6,7,10,22 Іллічівської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України, що перебуває у господарському віданні Адміністрації для проведення Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт, а Портовий оператор зобов`язується сплатити Адміністрації плату за Послуги. Послуга надасться з метою забезпечення виконання Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт та надання послуг із використанням причалу (ів) у межах, визначених у паспорті споруди, а саме довжини та ширини конструкції (конструктивної ширина) споруди.

Відповідно до п. 2.1.3. Договору, Адміністрація зобов`язана складати у двох примірниках Акт наданих послуг та рахунок за надані Послуги за державними регульованими тарифами, на підставі наданої Портовим оператором інформації за формою, наведеною у Додатку 3 до цього договору. Акт наданих послуг та рахунок за надані Послуги складаються протягом календарного періоду (місяця) якщо Портовим оператором здійснено оброби понад однієї суднової партії, можливо складання Акту наданих послуг та рахунку за надані Послуги за календарний період (місяць).

Згідно п.п. 2.2.1, 2.2.2., 2.2.3 Договору, Адміністрація має право Вимагати здійснення своєчасної та повної оплати за Послугу відповідно до умов цього Договору. Отримувати плату за Послугу протягом всього строку дії цього Договору. Контролювати дотримання Портовим оператором встановленого режиму та умов експлуатації причалу (ів).

Відповідно п. 2.3.15. Договору, портовий оператор зобов`язаний здійснювати оплату наданої Адміністрацією Послуги в порядку та на умовах визначених цим Договором, та чинним законодавством України.

Положеннями п.2.3.21 Договору, передбачено, що портовий оператор, зокрема, зобов`язаний підписувати отримані від Адміністрації Акти наданих послуг протягом 5 робочих днів з дати їх оформлення. Якщо у цей строк Портовий оператор не повернув підписаний Акт наданих послуг або не надав свої зауваження до наданих Послуг, цей Акт вважається Сторонами погоджений (підписаний), а Послуги вважаються прийнятими.

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що нарахування плати за послуги із забезпечення доступу Портового оператора до Причалу (ів), що перебуває (ють) у господарському віданні Адміністрації, здійснюється за тарифами відповідно до наказу Міністерства Інфраструктури України від 18.12.2015 № 541 Про затвердження Тарифів на послуга із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22.12.2015 за № 1608/28053. Для формування рахунку та акту наданих послуг за підсумками календарного періоду (місяця) Портовий оператор надає до Адміністрації у перший робочий день місяця, наступного за звітним, інформацію та документа, передбачені Додатком 3 до цього Договору, в паперовому/електронному вигляді. Формування рахунку та акту наданих послуг здійснюється на останню дату календарного періоду (місяця) протягом, 6-тн робочих днів місяця наступного за звітним.

Згідно п. 3.4. Договору, оплата рахунків здійснюється шляхом банківського переказу грошових коштів Портовим оператором на поточний рахунок Адміністрації протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дати виставлення Адміністрацією рахунку на оплату послуг.

Відповідно до п. 6.4. Договору, за порушення Портовим оператором строків оплати, вказаних у цьому Договорі, стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, враховуючи день оплати. Оплата пені і штрафу на звільняє Портового оператора від обов`язку сплатити суму заборгованості.

Згідно п. 7.1. Договору, цей Договір набирає чинності з дата його підписання обох Сторін і діє протягом 3 (трьох) років з дата його підписання. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору за 30 календарних днів до закінчення строку його чинності, Договір вважаться продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором, з урахуванням змій у законодавстві на дату продовження цього Договору.

Позивачем було надано на користь відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН обумовлені укладеним договором №331-П-АМПУ-18 від 03.09.2018р. послуги, що підтверджується складеним актом наданих послуг №ПО/2 661 від 25.02.2019р. за Договором №331-П-АМПУ-18 від 03.09.2018р.

За матеріалами справи судом встановлено, що позивачем на виконання умов Договору №331-П-АМПУ-18 від 03.09.2018р. за надані Товариству з обмеженою відповідальністю „ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН послуги, на адресу відповідача був виставлений рахунок для оплати № ПО/2 661 від 25.02.2019р. на суму 165 096,26 грн. вказаний рахунок одержано відповідачем 07.03.2019р.

Позивачем було зазначено суду, що Товариством з обмеженою відповідальністю „ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН рахунок № ПО/2 661 від 25.02.2019р. на суму 165 096,26 грн. наразі є неоплаченим.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором №331-П-АМПУ-18 від 03.09.2018р. щодо належної оплати вартості наданих позивачем послуг, Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулась до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно ст.. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами укладений договір на підставі якого позивачем надані відповідачу послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, вартість яких становить 165 096,26 грн., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ПО/2 661 від 25.02.2019р.

Згідно з ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Умовами договору передбачено, що оплата рахунків здійснюється шляхом банківського переказу грошових коштів Портовим оператором на поточний рахунок Адміністрації протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дати виставлення Адміністрацією рахунку на оплату послуг.

Між тим, Портовим оператором в порушення приписів ст.ст.525,526,610,629, 901,903 ЦК України, ст.193 ГК України та умов Договору вартість отриманих послуг не оплачено, не дивлячись на те, що з урахуванням приписів ч.1 ст.530, ч.1 ст.903 ЦК України та умов п.3.4 Договору зобов`язання з оплати отриманих послуг мали бути виконані протягом 20 банківських днів з дати виставлення Адміністрацією рахунку № ПО/2 662 від 25.02.2019р.

Приймаючи до уваги викладене, позовна вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН" основного боргу в сумі 165 096,26грн. підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені у сумі 12 167,37грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

В силу ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно із статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Суд не приймає довід Позивача щодо прострочення суми оплати саме з дати складання Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг), оскільки відповідно до пункту 3.4 Договору від 03.09.2018 оплата рахунків здійснюється протягом 20 банківських днів з дати виставлення Адміністрацією рахунку на оплату послуг. При цьому, суд зауважує, що датою виставлення рахунку є не дата його формування (складання), а дата отримання його Відповідачем, тобто ознайомлення з його змістом, оскільки слово виставляти, зокрема, означає пред`явити що-небудь для огляду. А відтак, правомірним є нарахування пені та 3 % річних за статтею 625 Цивільного кодексу України саме з моменту отримання рахунку представником відповідача.

Відповідно до пункту 6.4 Договору від 03.09.2018 за порушення Портовим оператором строків оплати, вказаних у цьому договорі, стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, враховуючи день оплати.

Так, здійснивши перерахунок пені за прострочення оплати за Договором від 03.09.2018р. за допомогою системи Ліга Закон, судом встановлено, що сума пені яка підлягає задоволенню становить 10 539,02 грн..

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові... Тієї ж позиції дотримується ВСУ у постановах від 04.07.2011 по справі №13/210/10, від 12.09.2011р. по справі № 6/433-42/183 та ВГСУ у постанові від 16.03.2011 по справі № 11/109.

Позивачем було нараховано три відсотки річних в розмірі 1 031,29грн. та інфляційні витрати в сумі 1 650,96грн. Розглянувши надані позивачем розрахунки інфляційних витрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань, суд встановлено що відповідні розрахунки були здійснення не належним чином в частині періоду нарахування, в зв`язку з чим судом самостійно здійснено перерахунок інфляційних витрат та трьох відсотків річних.

Так, здійснивши перерахунок трьох відсотків річних за допомогою системи Ліга Закон, судом встановлено, що загальний розмір трьох відсотків річних який підлягає задоволенню становить 895,59 грн.

Щодо інфляційних витрат, суд зазначає що позивачем при її обрахування була здійснення помилка, при цьому здійснив власний перерахунок інфляційних витрат з урахуванням належного періоду, сума інфляційних складає 2818,19грн..

В той же час враховуючи що встановлена сума інфляційних більша ніж заявлена, судом задовольняються інфляційні витрати в розмірі 1 650,96грн.

Заперечення відповідача до уваги судом не приймаються оскільки спростовуються наявним в матеріалах справи доказами.

Так, суд не приймає довід відповідача щодо підписання позовної заяви ОСОБА_1 особою, яка на думку відповідача не мала права підписувати, з огляду на наступне.

Згідно із частиною другою статті 58 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Оскільки судом визнано дану справу малозначною, начальник Чорноморської філії ДП Адміністрація морських портів України Волошин В.Е. мав право на підписання позовної заяви відповідно до частини другої статті 58 Господарського процесуального кодексу України.

Посилання відповідача на те, що рахунок на оплату складений позивачем без надання відповідачем інформації, за формою наведеною у Додатку 3 до договору, не заслуговують на увагу, оскільки відповідна інформація була надана відповідачем позивачу та наявна у справі.

Посилання відповідача на те, що розрахунок суми судових витрат взагалі ніким не підписаний та ОСОБА_2 , яка зазначена у цьому розрахунку як підписант, взагалі не має право підписувати цей розрахунок, господарський суд до уваги не приймає, оскільки у матеріалах справи наявний розрахунок суми судових витрат, який підписаний представником ДП „Адміністрація морських портів України Ткаченко Я.В., що діє на підставі довіреності від 22.12.2018р. за реєстровим №3860, яка також наявна у справі.

Посилання відповідача на те, що в акті здачі прийняття робіт (надання послуг) не вказано, яка особа діє від імені відповідача, господарський суд також до уваги не приймає, оскільки зазначення в акті ПІБ та посади особи, якою підписаний акт з боку відповідача входить до повноважень останнього та не виконання відповідачем цих повноважень не доводить обставин ненадання позивачем послуг, які вказані у відповідному акті.

Інші заперечення відповідача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" є обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи проте враховуючи перерахунок штрафних санкцій підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру, б.5-Р, каб. 13, каб. 24, ) задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру, б.5-Р, каб. 13, каб. 24, ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6, ) основний борг в сумі 165 096 (сто шістдесят п`ять тисяч дев`яносто шість)грн. 26коп., пеню в сумі 10 539 (десять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять)грн. 02коп., 3% річних в розмірі 895(вісімсот дев`яносто п`ять)грн. 59коп., інфляційні витрат в розмірі 1 650(одна тисяча шістсот п`ятдесят)грн. 96коп. та судовий збір в сумі 2 672 (дві тисячі шістсот сімдесят дві)грн. 72коп..

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17 липня 2019 р.

Суддя К.Ф. Погребна