РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.07.2019Справа № 916/2194/18

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Рубікон-ІІ";
До1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм";
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал";
3) Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц - Україна" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Гулея Олександра Івановича
Про застосування наслідків нікчемності правочинів.
Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача Максимець О.Б. - адвокат;
Від відповідача-1 Грекова Л.В. - адвокат;
Від відповідача-2 Грекова Л.В. - адвокат;
Від відповідача-3 Матвійчук О.В. - адвокат.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рубікон-ІІ" звернулося до суду з позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал" та Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц - Україна" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Гулея Олександра Івановича про застосування наслідків нікчемності договору відступлення прав вимоги (договору цесїї) від 24.07.2015, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк Петрокоммерц - Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал", договору купівлі-продажу нерухомого майна від 06.03.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сауспальм", зареєстрованого в реєстрі за № 91, та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.03.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сауспальм", зареєстрованого в реєстрі за № 90, повернувши Товариство з обмеженою відповідальністю "Рубікон-ІІ" у стан, який існував до укладення цих правочинів, шляхом скасування державної реєстрації прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" та їх обтяжень на нерухоме майно: будівлі комплексу дорожнього сервісу, що знаходяться за адресою: Одеська область , Біляївський район , село Нерубайське, Нерубайська сільська рада, шлях Одеса -Київ 15 км , загальною площею 11217,5 кв м, та земельну ділянку (кадастровий номер :03:001:0008 ), що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Нерубайська сільська рада, село Нерубайське, 15 км шляху Одеса-Київ загальною площею 14,9577 га.

Провадження у справі за вказаними вимогами було відкрито відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 09.11.2018 № 916/2194/18.

Ухвала підготовчого засідання у справі була постановлена 21.05.2019, судовий розгляд призначено на 04.06.2019.

22.05.2019 позивачу було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову через недоведеність його посилань, покладених в основу такої заяви.

У судовому засіданні 04.06.2019 під час розгляду спору по суті представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, застосувавши наслідки нікчемності вказаних у позовній заяві правочинів, повернувши Товариство з обмеженою відповідальністю "Рубікон-ІІ" у стан, який існував до укладення цих правочинів, шляхом скасування державної реєстрації прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" та їх обтяжень на належне позивачеві нерухоме майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що постановою Великої палати Верховного суду України від 11.04.2018 у справі 910/12294/14 міститься правовий висновок, відповідно до якого договір відступлення права вимоги (договір цесії) від 24.07.2015 є нікчемним в силу закону з моменту його укладення на підставі ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Як вказує позивач, оскільки Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал" за нікчемним правочином від 24.07.2015 не набула жодних прав на нерухоме майно, вона не мала права ним розпоряджатися, а тому укладені в подальшому договори купівлі-продажу від 06.03.2018 також є нікчемними. Додатково позивач зазначає, що договори купівлі-продажу від 06.03.2018 порушують публічний порядок, так як спрямовані на незаконне заволодіння майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубікон-ІІ", що є іншою підставою застосування наслідків їх нікчемності.

Позовні вимоги мотивовані необхідністю захисту прав позивача на майно (будівлі та земельну ділянку).

Представник відповідача-1 та відповідача-2 (одна й та сама особа) проти позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні, вказуючи на те, що в інших провадженнях господарськими судами неодноразово встановлювався факт правомірності договору про відступлення права вимоги (договір цесії) від 24.07.2015, а також на помилковість посилань позивача на постанову Великої палати Верховного суду України від 11.04.2018 у справі 910/12294/14, адже нею не встановлено нікчемність цього договору. На переконання відповідачів-1, -2 правочини, про які йдеться у позовній заяві, не містять ознак нікчемності, що виключає задоволення позовних вимог.

Представник відповідача-3 під час розгляду спору по суті заперечень проти заявлених вимог не навів, висловивши свою правову позицію щодо нікчемності правочинів на основі положень ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та посилався на наявність підстав для задоволення позову.

Представник відповідачів-1, 2 навів обґрунтовані заперечення щодо правової позиції Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц - Україна" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Гулея О.І., посилаючись на відсутність підстав вважати договори нікчемними.

У судовому засіданні 04.06.2019 суд, заслухавши представників сторін, які підтримали свої правові позиції у спорі, суд оголосив перерву у засіданні до 13.06.2019.

Відповідно до ухвали від 13.06.2019 розгляд справи було відкладено на 25.06.2019 у зв`язку з неявкою представника позивача.

У судовому засіданні 25.06.2019 судом було залишено без розгляду додаткові пояснення відповідача-2 із залученим до них в якості доказів документами в порядку ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України як такі, що подані поза межами процесуальних строків.

Також, судом було відхилено заяви відповідачів-2 та -3 про відкладення розгляду справи через те, що неявка їх представників не перешкоджає розгляду спору, проведено дослідження доказів та судові дебати і відкладено судове засідання на 09.07.2019.

За ухвалою суду від 26.06.2019 частково задовольнивши заяву позивача про забезпечення позову, судом було заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані із державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно: будівлі комплексу дорожнього сервісу, що знаходяться за адресою: Одеська область, Біляївський район , село Нерубайське, Нерубайська сільська рада , шлях Одеса -Київ 15 км , загальною площею 11217,5 кв м та земельну ділянку (кадастровий номер :03:001:0008 ), розташовану за адресою: Одеська область, Біляївський район, Нерубайська сільська рада, село Нерубайське, 15 км шляху Одеса-Київ загальною площею 14,9577 га до набрання законної сили рішенням у цій справі.

09.07.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оглянувши оригінали документів, копії яких долучено до матеріалів справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.12.2010 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Петрокоммерц-Україна" в якості позикодавця (за текстом договору - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рубікон-ІІ" в якості позичальника укладено кредитний договір № 021-11-10, за яким банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався його прийняти та належним чином використати і повернути банку, сплативши відповідні проценти й виконавши всі інші зобов`язання, визначені у договорі.

За умовами додаткової угоди від 15.07.2011 № 1 до зазначеного кредитного договору максимальна сума кредиту складає 15 000 000,00 грн., процентна ставка - 17,5% річних за умови виконання позичальником умов договору та 19,5% у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником умов п.п. 2.3.7 - 2.3.8 договору, дата повернення кредиту - 01.12.2015.

У п. 2.2.5 кредитного договору було встановлено право банку відступати свої права, що виникли з договору чи у зв`язку з договором - іншій (іншим) особі (особам) та повідомляти такій особі (особам) інформацію про позичальника і його діяльність та передавати документи, що стосуються позичальника і його діяльності.

З метою забезпечення виконання позичальником своїх грошових зобов`язань за описаним договором, у тому числі й обов`язків з відшкодування збитків, позикодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рубікон-ІІ" було укладено договір іпотеки від 01.12.2010, посвідчений державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Кифоренко Р.Б. та зареєстрований за № 1-5184.

Предметом іпотеки виступило належна позивачеві земельна ділянка, кадастровий номер :03:001:0008 , що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Нерубайська сільська рада, село Нерубайське, 15 км шляху Одеса-Київ загальною площею 14,9577 га, яка належить іпотекодавцеві на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 916804 від 04.09.2006, вданого Біляївським районним відділом земельних ресурсів, а також будівлі комплексу дорожнього сервісу, що знаходяться за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Нерубайське , Нерубайська сільська рада , шлях Одеса -Київ 15 км, загальною площею 8 679,00 кв.м. та належать іпотекодавцеві на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 08.10.2009, виданого виконавчим комітетом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області.

За умовами договору № 1 від 15.07.2011 про внесення змін до зазначеного договору іпотеки загальна площа переданих в іпотеку будівель склала 11 217,50 кв м.

24.07.2015 Публічне акціонерне товариство "Банк "Петрокоммерц-Україна" в якості цедента та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" в якості цесіонарія уклали договір відступлення прав вимоги (договір цесії), відповідно до умов якого цедент передає (відступає) цесіонарію свої права вимоги до Приватного акціонерного товариства "Завод алюмінієвих профілів", який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод алюмінієвих профілей" (правонаступник СП ЗАТ "Донецький завод алюмінієвих профілей"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубікон-ІІ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Камянка Глобал Вайн", Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю за кредитними договорами (основні договори), перелік яких міститься у Додатку № 1 до Договору, а цесіонарій приймає (набуває) права вимоги за основними договорами та зобов`язується сплатити цеденту ціну прав вимоги за цим Договором.

У п. 3.1 договору про відступлення прав вимоги (договір цесії) від 24.07.2015 сторони визначили, що ціна прав вимоги за цим договором на дату його укладення відносно кожного із боржників складає: до Приватного акціонерного товариства "Завод алюмінієвих профілів" 35 000,00 грн.; до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубікон-ІІ" 18 850 061,20 грн.; до Товариства з обмеженою відповідальністю "Камянка Глобал Вайн" 4 724 479,86 грн.; до Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю 20 809 437,81 грн.

Крім того, 06.08.2015 Публічне акціонерне товариство "Банк "Петрокоммерц-Україна" (первісний заставодержатель) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" (новий заставодержатель) уклали договір про передачу прав за іпотечними договорами № 02, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. та зареєстрованим за № 5262. За цим договором банк передав відповідачу-2 права за іпотечним договором від 01.12.2010, укладеним банком з Товариством з обмеженою відповідальністю "Рубікон-ІІ" (реєстровий № 1-5184). Передача прав за іпотечним договором відбулася на підставі договору про відступлення права вимоги (договору цесії) від 24.07.2015.

10.08.2015 банк та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" підписали акт приймання-передачі документів за договором про відступлення права вимоги від 24.07.2015.

17.03.2016 Правлінням Національного банку України винесено постанову № 169 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Петрокоммерц-Україна" до категорії неплатоспроможних".

На виконання цієї постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.03.2016 № 368 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Петрокоммерц-Україна" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

15.04.2016 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Банку Гулеєм О.І. видано наказ № 60, яким визнано нікчемними правочини, вчинені банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації, а саме: з 18.03.2015 по 18.03.2016 та доручено директору департаменту запровадження тимчасової адміністрації Фонду здійснити необхідні заходи щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

На виконання наказу № 60 від 15.04.2016 відповідачу-2 були направлені повідомлення про нікчемність правочинів, вказаних у наказі, зокрема і повідомлення № 01.1-06/971 від 17.05.2016 про нікчемність договору відступлення права вимоги (договору цесії) від 24.07.2015.

06.03.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал" в якості продавця та/або іпотекодержателя та Товариство з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" в якості покупця уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., зареєстрований за № 90. За умовами цього договору відповідач-2 продав (передав у власність), а відповідач-1 купив (прийняв у власність) земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0008 , що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Нерубайська сільська рада, село Нерубайське, 15 км шляху Одеса-Київ загальною площею 14,9577 га.

Також, 06.03.2018 ті ж самі сторони уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., зареєстрований за № 91. За вказаним договором відповідач-2 продав, а відповідач-1 прийняв у власність об`єкт нерухомого майна, а саме: будівлі комплексу дорожнього сервісу, що знаходяться за адресою: Одеська область , Біляївський район , село Нерубайське, Нерубайська сільська рада , шлях Одеса -Київ 15 км , загальною площею 11 217,50 кв м та розташовані на земельній ділянці площею 14,9577 га кадастровий номер :03:001 :0008 .

Постановою Великої Палати Верховного суду від 11.04.2018 у справі № 910/12294/16 Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал" було відмовлено у позові до Публічного акціонерного товариства "Банк "Петрокоммерц-Україна" про визнання недійсним одностороннього правочину, оформленого наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації банку Гулеєм О.І. від 15.04.2016 № 60 про визнання нікчемними договорів, про визнання недійсним наказу № 60 від 15.04.2016 в частині визнання нікчемними договорів та відсутнім права банку вчиняти дії щодо застосування наслідків недійсності договорів, які визнані нікчемними.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що позивач вважає порушеними свої майнові права на описане вище нерухоме майно (будівлі та земельну ділянку), адже за нікчемними договорами право власності на таке майно було зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю "Сауспальм". Нікчемними договорами позивач вважає договір відступлення права вимоги (договір цесії) від 24.07.2015, а також договори купівлі-продажу нерухомого майна (будівель і земельної ділянки) від 06.03.2018, які були укладені на його підставі. На переконання позивача, нікчемним договір про відступлення права вимоги є в силу закону, а саме: спеціальних норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (ст. 38) та відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду від 11.04.2018 у справі № 910/12294/16. Додатково, на думку позивача, про нікчемність договорів купівлі-продажу свідчать також наміри, з якими вони були укладені - незаконне заволодіння майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубікон-ІІ". Відновлення своїх порушених прав позивач вбачає через повернення його у стан, якій існував до укладення нікчемних правочинів, шляхом скасування державної реєстрації прав за Товариством з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" на належне позивачеві майно та їх обтяжень.

Відповідачі-1 та 2 проти позову заперечують, посилаючись на дійсність договорів, які позивач вважає нікчемними, що підтверджується судовими рішеннями, які набрали законної сили та зазначаючи на хибність посилань позивача постанову Великої Палати Верховного суду від 11.04.2018 у справі № 910/12294/16, адже нею факт нікчемності не було встановлено.

Аналізуючи правові позиції сторін, суд погоджується з думкою відповідачів-1, 2 про те, що Великою палатою Верхового суду у постанові від 11.04.2018 № 910/12294/16 факт нікчемності правочинів не встановлювався.

При цьому, суд зауважує, що саме по собі некоректне посилання позивача не є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, оскільки позивач вказує на нікчемність правочинів в силу закону - через їх невідповідність Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину шляхом відновлення попереднього становища, суд вважає за належне надати правову оцінку таким доводам позивача, що відповідає п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 № 9.

Так, у п. 5 вказаної постанови вказується таке.

Відповідно до ст. 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового

рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги.

Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.

Відповідно до ст. 215 та 216 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Отже, у ході розгляду справи судом було встановлено наявність правових підстав вважати нікчемними правочини, вказані позивачем у прохальній частині позову, в силу закону, а саме: ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у зв`язку з наступним.

13.04.2016 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення щодо продовження строків тимчасової адміністрації в Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна" з 18.04.2016 до 22.04.2016 включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 21.04.2016 № 280 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22.04.2016 № 561 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно із цим рішенням розпочато процедуру ліквідації банку з 22.04.2016 до 21.04.2018 включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження ліквідатора, визначені, зокрема, ст.ст. 37, 38,47-52, 52-1, 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в тому числі, з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному цим Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Гулею О.І.

29.03.2018 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 899 "Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" з 22.04.2018 по 21.04.2019 включно.

21.03.019 за рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 638 строки здійснення процедури ліквідації банку було продовжено строком на один рік з 22.04.2019 до 21.04.2020 включно, повноваження ліквідатора надало Тімоніну Олександру Олексійовичу .

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено певні заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків, зокрема, у ст. 38 законодавцем визначено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов`язаний забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації цей Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

- банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

- банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

- банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

- банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

- банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

- банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

- банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

- здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Таким чином, на виконання повноважень, делегованих Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженою особою відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" забезпечено перевірку правочинів (договорів) на предмет їх нікчемності.

За результатами перевірки правочинів (договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня введення тимчасової адміністрації, а саме: з 18.03.2015 по 17.03.2016 виявлено договори, які відповідали підставам нікчемності, передбаченим у п.п. 2, 3, 7 ч. З ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Внаслідок чого, керуючись п. 2 ч. 4 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду видала наказ № 60 від 15.04.2016, яким було оформлено результати перевірки договорів на нікчемність.

Так, відповідно до витягу з додатку № 1 до наказу № 60 від 15.04.2016 виявлені підстави нікчемності договору відступлення прав вимоги (договір цесії) від 24.07.2015, що підпадають під приписи п.п. 2, 3, 7 ч. З ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, вміщеними у постанові від 11.04.2018 у справі № 910/12294/16, підставою для встановлення нікчемності договору є саме приписи Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а не наказ уповноваженої особи Фонду.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 37 та ч.ч 4, 5 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторін за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Як вказувалося вище, на виконання наведених положень законодавства 17.05.2016 на адресу відповідача-2 надіслано повідомленням про нікчемність правочину (№ 01.1-06/971 від 17.05.2016).

У ч. 5 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" закріплено, що у разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених ча. 3 цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

Отримання відповідачем-2 вказаного повідомлення про нікчемність правочину 25.05.2016 підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

У подальшому, на виконання вимог ч. З ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.06.2016 № 826, на підставі Наказу № 181 від 07.11.2016 створено комісію щодо перевірки правочинів банку на предмет їх нікчемності.

За результатом такої перевірки 16.12.2016 комісією складено акт засідання комісії щодо перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком за період з 18.03.2015 по 17.03.2016 на предмет їх нікчемності. Зазначеним актом, серед іншого, виявлено нікчемність таких правочинів:

- договору відступлення прав вимоги (договір цесії) від 24.07.2015, укладеного Публічним акціонерним товариством "Банк Петрокоммерц-Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал", за яким до відповідача-2 перейшло право вимоги за кредитним договором № 021-11-10 від 01.12.2010, укладеним між банком та позивачем;

- договору про передачу прав за іпотечними договорами № 02 від 06.08.2015 (реєстровий № 5262), укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк Петрокоммерц-Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал", за яким відповідач-2 набув право вимоги за договором іпотеки від 01.12.2010 (реєстровий № 1-5184) щодо забезпечення виконання грошових зобов`язань позивача перед банком за кредитним договором № 021-11-10 від 01.12.2010;

- договору застави майнових прав № 3702/840-з-1 від 24.07.2015, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк Петрокоммерц-Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал", для забезпечення виконання зобов`язань за договором відступлення прав вимоги (договір цесії) від 24.07.2015;

- правочину у вигляді списання грошових коштів відповідно до меморіального ордеру № 31747952 від 27.08.2015 в рахунок оплати ціни відступлення прав вимоги за договором відступлення права вимоги (договір цесії) від 24.07.2015 щодо дострокового списання грошових коштів в сумі 2 073 163,29 доларів США, що за курсом Національного банку України на дату списання становило 44 418 978,87 грн. та інші договори.

Так, підстави для визнання нікчемності таких правочинів узгоджуються з приписами п.п. 2, 3, 7 ч. З ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Отже, згідно з актом засідання комісії від 16.12.2016 відповідно до положень ст.ст. 37, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноваженою особою видано наказ № 208 від 16.12.2016, яким було затверджено висновки комісії щодо перевірки правочинів банку на предмет їх нікчемності та оформлено результати перевірки договорів на нікчемність для забезпечення подальших заходів застосування наслідків нікчемності виявлених договорів.

На виконання положень ст.ст. 37, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" 19.12.2016 відповідачу-2 було направлено повідомлення про нікчемність правочину № 01.1-06/1854 від 16.12.2016. отримане Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал" 30.12.2016.

Як зазначалося вище, за приписами ч. З ст. ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

- банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим (п. 2);

- банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору (п. 3);

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п. 7).

За договором відступлення прав вимоги (договором цесії) від 24.07.2015 до відповідача-2 перейшли права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубікон-ІІ" за кредитним договором № 021-11-10 від 01.12.2010; Спільно українсько-німецьке підприємство "Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю за кредитним договорам № 041-11-11 від 29.11.2011та № 043-11-11 від 29.11.2011; Товариства з обмеженою відповідальністю "Камянка Глобал Вайн" за кредитним договором № 026-07-13 від 05.07.2013 та Приватного акціонерного товариства "Завод алюмінієвих профілів" за кредитним договором № 004-03-1 від 25.03.2011.

За домовленістю сторін загальна ціна права вимоги за цим договором на дату укладення склала 44 418 978,87 грн.. з них до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубікон-ІІ" ціна права вимоги становила 18 850 061,20 грн.

Комісією з перевірки правочинів банку було встановлено, що на підставі договору відступлення права вимоги від 22.07.2015, укладеного між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" до відповідача-2 перейшло право вимоги за договором банківського вкладу (депозиту) № 3702/840 від 17.07.2015, у зв`язку з чим, між Публічним акціонерним товариством "Банк Петрокоммерц-Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" був укладений договір про внесення змін від 23.07.2015 до договору банківського вкладу (депозиту) "Максимум" № 3702/840 від 17.07.2015.

За договором про внесення змін від 23.07.2015 для відповідача-2 був відкритий депозитний рахунок № НОМЕР_5 для розміщення грошового вкладу в розмірі 2 248 797 доларів США на строк до 26.10.2015.

Водночас, 24.07.2015 між банком та відповідачем-2 в якості заставодавця був укладений договір застави майнових прав № 3702/840-з-1, відповідно до якого, заставодавець надав в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором відступлення прав вимоги (договір цесії) від 24.07.2015 права вимоги на суму депозитного вкладу в частині 2 017 605,12 доларів СШ, що еквівалентно 44 418 978,87 грн. та сплати відсотків за вкладом за договором банківського вкладу № 3702/840 від 17.07.2015.

27.08.2015 на підставі договору застави майнових прав № 3702/840-з-1 від 24.07.2015 з депозитного рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" № 901 відповідно до меморіального ордеру № 31747952 від 27.08.2015 в рахунок оплати ціни відступлення прав вимоги за договором відступлення права вимоги (договір цесії) від 24.07.2015 банком було достроково списані грошові кошти у сумі 2 073 163,29 доларів США, що еквівалентно 44 418 978,87 грн. на дату списання коштів.

Описані обставини свідчать про те, що банк фактично не отримав оплату за договором про відступлення права вимоги (договором цесії) від 24.07.2015, а навпаки - на підставі договору застави майнових прав № 3702/840-з-1 від 24.07.2015 передав актив у вигляді депозиту в розмірі 2 073 163,29 доларів США (еквівалент 44 418 978,87 грн.) строк повернення якого ще не настав (до 26.10.2015).

Описані обставини свідчать про те, що у наслідок списання грошових коштів з депозитного рахунку банк надав переваги (пільги) окремому кредитору - Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" порівняно з іншими кредиторами банку, які прямо не були встановлені для нього, ні законодавством, ні внутрішніми документами банку.

Проаналізувавши описані обставини, суд дійшов до висновку, що договір відступлення права вимоги (цесії) від 24.07.2015, який був укладений у особливий період - протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації, Публічне акціонерне товариство "Банк Петрокоммерц-Україна" вчинило не на свою користь, адже внаслідок нього Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" отримало переваги щодо позачергового задоволення майнових вимог порівняно з іншими кредиторами банку.

У ході розгляду спору доказів на підтвердження правомірності надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" переваг (пільг) поряд з іншими кредиторами банку суду подано не було.

Також суд погоджується з доводами відповідача-3 про те, що вказане погашення суперечило меті діяльності банку та було вкрай невигідним для нього, оскільки, маючи на рахунках станом на 24.07.2015 лише 19 384 734,22 грн., що підтверджується випискою з кореспондентського рахунку Національного банку України за 24.07.2015, здійснив списання на суму 44 418 978,87 грн. та втратив актив за кредитними договорами, права вимоги за якими уступив відповідачу-2 та право за договорами, які забезпечують його виконання.

У той же час, станом на 24.07.2015 у банка не було коштів на рахунку щоб повернути депозит відповідачу-2, який був предметом договору застави майнових прав № 3702/840-з-1 від 24.07.2015.

Отже, банк не маючи можливість повернути депозитний вклад, строк повернення якого не настав, вирішив повернути кошти шляхом відступлення прав вимог на діючі кредитні портфелі та надати таким чином перевагу Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал".

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківська діяльність являє собою залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб;

Вклад (депозит) за цим же Законом визначається як кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

З наведеного вбачається, що можливість виконання зобов`язань банку перед іншими кредиторами зменшилась, оскільки, на розмір відступлених майнових прав зменшено право банку вимагати повернення кредитних коштів в грошовій формі від своїх боржників на суму 97 413 822,43 грн. (загальний розмір заборгованості боржників).

Крім того, комісією з перевірки правочинів банку встановлено, що інформація відносно наявності правовідносин банку з боржниками за кредитними договорами, право вимоги за якими були відступлені відповідау-2 будь-яким іншим кредиторам банку (банківська таємниця щодо вказаних боржників та укладених кредитних договорів) не розголошувалась та будь-яким іншим кредиторам укласти договір відступлення з вказаними боржниками банком не пропонувалося.

Виходячи з описаних обставин, укладення договору відступлення права вимоги (договору цесії) від 24.07.2015, а також, як похідних від нього зобов`язань - договорів про передачу прав за договорами забезпечення (іпотеки, застави) від 06.08.2015, договором застави майнових прав № 3702/840-з-1 від 24.07.2015, їх реалізація, зокрема, списання за меморіальним ордером № 31747952 від 27.08.2015 у рахунок оплати ціни відступлення, підпадає під ознаки надання незаконної переваги одному з кредиторів банку щодо задоволення своїх вимог до банку позачергово, в іншому порядку, ніж встановлений ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Так, законодавством передбачено, що у випадку ліквідації банку залишки грошових коштів на рахунках юридичних осіб не гарантуються державою (на відміну від фізичних осіб, яким Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено суму граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, яка не може бути меншою 200 000,00 грн.), а задовольняються, у порядку черговості (ст. 52 Закону - сьома черга), що при дострокову погашенні є підставою для віднесення вказаних правочинів до нікчемних в розумінні п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Різниця між відступленою заборгованістю та ціною відступлення прав вимоги у сумі 52 994 843,56 грн. виникла внаслідок навмисного зменшенням ціни відступлення за кредитним договором № 004-03-1 від 25.03.2011 за рахунок боржника Приватного акціонерного товариства "Завод алюмінієвих профілів", яка становила всього 35 000,00 грн., що в свою чергу, вплинуло на загальну ціну відступлення прав вимоги за кредитним портфелем, в сторону надання великого "дисконту" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал", оскільки відступалося право вимоги по кредитному портфелю за умови відступлення прав одним пулом (за зобов`язаннями одночасно до всіх разом боржників: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубікон-І", Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, Товариства з обмеженою відповідальністю "Камянка Глобал Вайн", Приватного акціонерного товариства "Завод алюмінієвих профілів"), а тому визначалася загальна ціна договору відступлення прав вимоги (ціна відступлення прав вимоги) в цілому.

При визначені ціни в розмірі 35 000,00 грн. без ПДВ банк та відповідач-2 керувалися висновком про вартість кредитної заборгованості, який був складений на підставі звіту про оцінку ринкової вартості кредитної заборгованості СП ЗАТ "Донецький завод алюмінієвих профілей", правонаступником всіх прав і обов`язків якого є Приватне акціонерного товариства "Завод алюмінієвих профілів" перед Публічним акціонерним товариством "Банк Петрокоммерц-Україна" за кредитним договором № 004-03-11 від 25.03.2011, складений суб`єктом оціночної діяльності Приватним підприємством "Донецько-Східний брокерський торговий дім", відповідно до якого станом на 21.07.2015 ринкова вартість об`єкта оцінки склала лише 34 827,70 грн. без ПДВ.

При цьому, для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 004-03-1 від 25.03.2011 були укладені договори поруки для забезпечення яких передані:

- транспортні засоби за договором застави транспортних засобів № 004-03-11/Т від 01.07.2011, укладений між банком та ОСОБА_4 (громадянин Туреччини), посвідчений приватним нотаріусом Донецького нотаріального округу Кайгородовою JI.A. та зареєстрований в реєстрі за № 1111, а саме: ЗАЗ Daewoo, модель Т 13110, 2007 року випуску, легковий седан, об`єм двигуна 1299 куб см; заставна вартість 5 148,00 доларів США; камаз, модель 53229, 2007 року випуску, вантажний бетонорозмішувач, об`єм двигуна 10850 куб см; заставна вартість 44 056,00 доларів США; камаз, модель 53229, 2007 року випусуку, вантажний бетонорозмішувач, об`єм двигуна 10850 куб см.; заставна вартість 44 056,00 доларів США; навантажувач фронтальний Hyundai HL 760-7, 2006 року випуску, об`єм двигуна 8900 куб см; заставна вартість 103 216,00 доларів США;

- обладнання за договором застави обладнання № 004-03-11/1 від 24.05.2011, укладений між банком та Приватним акціонерним товариством "Завод алюмінієвих профілів", посвідчений приватним нотаріусом Донецького нотаріального округу Кайгородовою JI.A. та зареєстрований в реєстрі за № 851, а саме: прес для алюмінієвої екструзії (інвентарний № 4/366), 2008 року випуску; піч для розігріву заготовок з ножицями для гарячого різання (6"), інвентарний № 4/559), 2008 року випуску; піч для розігріву заготовок з ножицями для гарячого різання (6") (інвентарний № 4/558), 2008 року випуску; піч для розігріву заготовок з ножицями для гарячого різання (4"), інвентарний № 4/557, 2008 року випуску. Заставна вартість всього обладнання 721 972,00 доларів США

- товари в обороті за договором застави товарів в обороті № 004-03-11/2 від 24.05.2011, укладеним між банком та Приватним акціонерним товариством "Завод алюмінієвих профілів", посвідчений приватним нотаріусом Донецького нотаріального округу Кайгородовою Л.А. та зареєстрований за № 853, а саме: чушка первинного алюмінію необроблена марки А7, ГОСТ 11069 у кількості 209,02732 тон, заставна вартість 5 050 000,00 грн.;

- нерухоме майно за договором іпотеки договору від 24.05.2011, укладеним банком з ОСОБА_5 , посвідченим приватним нотаріусом Донецького нотаріального округу Кайгородовою JI.A. та зареєстрованим у реєстрі за № 853), а саме: 4-х кімнатна квартира, загальною площею, 314,8 кв м, за адресою: АДРЕСА_11 , заставна вартість 486 000,00 доларів США;

- нерухоме майно за іпотечним договором від 25.03.2011, укладеним банком з Товариством з обмеженою відповідальністю "Флорія", посвідченим приватним нотаріусом Донецького нотаріального округу Кайгородовою JI.A., зареєстрованим в реєстрі за № 499, а сам: нежитлові будівлі та споруди (виробничий корпус, площею 2 066,60 кв м; адміністративний корпус, площею 1 787,40 кв м; мехмийка, площею 243,40 кв м, споруди: огорожа № 5, мачти освітлювальні), заставна вартість 8 678 250,00 грн.

За рецензіями суб`єктів оціночної діяльності - Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська експертна група" № 735 від 10.11.2016 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Експертна компанія "Професіонал" від 09.11.2016 на звіт від 21.07.2015 про оцінку ринкової вартості кредитної заборгованості, складений суб`єктом оціночної діяльності Приватним підприємством "Донецько-Східний брокерський торговий дім" встановлено, що вказаний звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, неякісний та непрофесійний і не може бути використаний.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

За приписами ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

В свою чергу, згідно зі звітом суб`єкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська експертна група" № 739 від 11.11.2016 з оцінки майнових прав вимоги за кредитним договором № 004-03-11 від 25.03.2011, що укладений між банком та СП ЗАТ "Донецький завод алюмінієвих профілей", ринкова вартість майнових прав станом на 21.07.2015 становила 24 324 297,47 грн. (а не 35 000,00 грн., як зазначено в договорі відступлення).

Отже, приведені обставини свідчать про те, що ціна відступлення прав вимоги з урахуванням змін до договору складала 44 418 978,87 грн., в той же час як заборгованість по відступленим майновим правам за кредитними договорами складає 97 413 822,43 грн.

Таким чином, ринкова вартість відступлених прав вимог за кредитним портфелем по договору відступлення прав вимоги (договору цесії) складає 68 708 276,34 грн., натомість ціна відступлення прав вимоги визначена в розмірі 44 418 978,87 грн., що на 24 289 297,47 грн. менша, і відрізняється від ринкової вартості на 54,7%.

З огляду на описані обставини та положення законодавства про оцінку майна, слідує, що право вимоги за кредитним портфелем відчужено банком на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" за ціною нижчою, як від розміру відступленої заборгованості, так і від ринкової вартості майнових прав, що перевищує 20% та підпадає під підстави недійсності правочинів, визначені п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною 2 ст. 215 Цивільного кодексу України унормовано, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Укладений Публічним акціонерним товариством "Банк Петрокоммерц-Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал" договір про відступлення права вимоги (договір цесії) від 24.07.2015 є недійсним в силу закону, тобто нікчемним правочином, який не потягнув за собою правомірних правових наслідків, адже був вчинений не в рамках позитивного правового поля. На думку суду до описаної ситуації за аналогією було б прийнятно застосувати концепцію "плодів отруєного дерева", що вживається Європейським судом з прав людини (не вірна дія не породжує правомірних наслідків).

Саме тому до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал" не перейшло право вимоги за кредитними договорами, так само як і право вимоги за договорами забезпечення (іпотеки, застави), які забезпечують виконання зобов`язань боржників за кредитними договорами, у зв`язку з чим воно не мало прав вчиняти договори купівлі-продажу будівель та земельної ділянки від 06.03.2018.

Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Укладаючи договори купівлі-продажу від 06.03.2018 їх сторони не дотрималися меж здійснення цивільних прав, порушивши майнові прав позивача.

Таким чином, нікчемність договорів купівлі-продажу від 06.03.2018 свідчить про відсутність правових підстав для здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку та нерухоме майно за Товариством з обмеженою відповідальністю "Сауспальм", а тому суд погоджується з позивачем стосовно того, що способом поновлення його порушених прав має бути саме скасування такої державної реєстрації, підставою для здійснення якої слугували саме ці нікчемні правочини.

Приписами ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому п. "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Отже, враховуючи нікчемність договорів купівлі-продажу від 06.03.2018, які є такими, що порушують публічний порядок, та укладені на підставі нікчемного договору відступлення прав вимоги (договору цесії) від 24.07.2015, державна реєстрація прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" та їх обтяжень на нерухоме майно: будівлі комплексу дорожнього сервісу, що знаходяться за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Нерубайське, Нерубайська сільська рада , шлях Одеса - Київ 15 км , загальною площею 11 217,5 кв м, та земельну ділянку (кадастровий номер :03:001:0008 ), що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Нерубайська сільська рада, село Нерубайське, 15-й км шляху Одеса-Київ загальною площею 14,9577 га, підлягає скасуванню судом.

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем як зацікавленою особою способу захисту, суд звертає увагу на визначення можливої ефективності такого способу з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) 1996 ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Разом з тим, належно обраним способом захисту, з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є і той, що не передбачений законом, однак основним критерієм можливості його застосування є визначення його ефективності (забезпечення реального захисту прав та інтересів).

Суд зазначає, що у кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним, та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).

При розгляді заявленого спору судом встановлено, що має місце укладення нікчемних правочинів щодо відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки з подальшим відчуженням новим кредитором і заставодержателем (відповідач-2) належного позивачеві нерухомого майна, яке перебуває в заставі у банку та реєстрація права власності на це майно за відповідачем-1, що безпосередньо порушує майнові права позивача як власника майна та права банку як заставодердателя. Таким чином, ефективним способом захисту права Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубікон-ІІ", який звернувся з цим позовом до суду з урахуванням суті порушеного права (підстав позову) та специфіки правовідносин з яких виник спір, є відновлення становища, яке існувало, тобто, скасування державної реєстрації прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" на таке майно.

Задовольняючи позовні вимоги, суд відхиляє заперечення відповідачів-1, 2 проти позову як такі, що спростовуються фактичними обставинами справи.

Щодо посилань відповідачів-1, 2 на чинність правочину про відступлення, що підтверджується судовими рішеннями, які набрали законної, а саме: рішеннями господарських судів у справах № 910/28006/15 (позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рубікон-ІІ", відповідачі - Публічне акціонерне товариство "Банк Петрокоммерц-Україна" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал", предмет спору - визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги (договір цесії) від 24.07.2015) та № 910/25440/15 (позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал", відповідач - Публічне акціонерне товариство "Банк Петрокоммерц-Україна", предмет спору - визнання відсутнім права на звернення стягнення на предмет застави за договором застави майнових прав № 3700/840-з-1 від 28.08.2015 на підставі повідомлення про порушення основного зобов`язання від 31.08.2015 вих. № 05-21/1654) суд зазначає таке.

При вирішені спорів в указаних справах суди надавали оцінку встановленим ними обставинам справ, виходячи лише з тих доказів, що були представлені сторонами, адже чинне господарське процесуальне законодавство ґрунтується на принципі змагальності сторін та їх обов`язку надавати суду докази на підтвердження своїх правових позицій у спорі. Вирішуючи спір, суд не оцінює на предмет законності всі дії сторін, оскільки він "обмежений" законодавцем підставами спору і вимогами, що їх заявляє позивач. До того ж, правову оцінку запереченням відповідача, його правовій позиції суд також надає виходячи з позовних вимог і представлених доказів. Саме тому, застосовуючи приписи ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, не можна керуватися позицією універсальності й абсолютності та в інших судових спорах вважати обставинами, які не потребують доказування фактичні витяги з текстів судових рішень, постановлених за участю тих же сторін та осіб, пов`язаних з ними витікаючими правовідносинами й договорами (ланцюжок угод).

Суди у справах, на які вказують відповідач-1 та 2, заперечуючи правову позицію Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубікон-ІІ", надавали правову оцінку фактичним обставинам справи лише в межах заявлених позовних вимог, вони не оцінювали всі ланцюжки пов`язаних між собою договорів та їх наслідків. А тому, правові позиції суду при вирішенні спору по суті, мотивація рішення, його обґрунтування, не є обставинами, які потребують доказуванню.

У зв`язку з цим, суд, при розгляді спору у справі № 916/2194/18 керувався фактичними обставинами, чинним законодавством, поданими доказами та внутрішнім переконанням, а не посиланнями, які відповідач-1 та 2 помилково вважають обставинами, які не потребують доказуванню.

Приймаючи до уваги все викладене вище, позовні вимоги задовольняються судом повністю, а судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).

Керуючись ст.ст. 73-80, 129, 236-241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Застосувати наслідки нікчемності договору відступлення прав вимоги (договору цесії) від 24.07.2015, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк Петрокоммерц-Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал", договору купівлі-продажу нерухомого майна від 06.03.2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сауспальм", зареєстрованого в реєстрі за № 91, та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.03.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сауспальм", зареєстрованого в реєстрі за № 90, повернувши Товариство з обмеженою відповідальністю -"Рубікон-І" (67661, Одеська обл., Біляївський район, с. Нерубайське, 15-й км шляху Одесса-Київ, ідентифікаційний код 21018487) у стан, який існував до укладення цих правочинів, шляхом скасування державної реєстрації прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" (03035, м. Київ, вул.. Митроволита Липківського, 45, ідентифікаційний код 41962384) та їх обтяжень на нерухоме майно: будівлі комплексу дорожнього сервісу, що знаходяться за адресою: Одеська область, Біляївський район , село Нерубайське, Нерубайська сільська рада, шлях Одеса- Київ 15 км , загальною площею 11217,5 кв.м., та земельну ділянку (кадастровий номер :03:001:0008 ), що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Нерубайська сільська рада, село Нерубайське, 15 км шляху Одеса -Київ загальною площею 14,9577 га.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сауспальм" (03035, м. Київ, вул.. Митроволита Липківського, 45, ідентифікаційний код 41962384) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубікон - ІІ" 67661, Одеська обл., Біляївський район, с. Нерубайське, 15-й км шляху Одесса-Київ, ідентифікаційний код 21018487) 881 (вісімсот вісімдесят одну) грн. судових витрат зі сплати судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубікон - ІІ" 67661, Одеська обл., Біляївський район, с. Нерубайське, 15-й км шляху Одесса-Київ, ідентифікаційний код 21018487) 881 (вісімсот вісімдесят одну) грн. судових витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.07.2019.

Суддя О.В. Мандриченко