ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 рокуСправа № 912/1152/19

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С. розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гудгрейноіл"(25030, м. Кропивницький, вул. Юрія Бутусова, 22В)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Потаповичі" (28200, Кіровоградська область, Новгородківський район, смт. Новгородка, вул. Криворізька, 16/2)

про стягнення 1 341 430,80 грн.

За участю секретаря судового засідання Кравченка О.В.

Представники сторін:

від позивача - Макєєв Д.В., адвокат, ордер № 56026 від 30.05.2019,

від відповідача - Лісовська О.А. адвокат, ордер серія КР № 55138 від 25.06.2019.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Гудгрейноіл" (далі - ТОВ "Гудгрейноіл") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Потаповичі" (далі - ТОВ "Потаповичі") про стягнення 1 341 430,80 грн. заборгованості за договором поставки №14/02/18-КУК від 14.02.2018, з яких: 900 123,80, грн. основний борг, 306 288,43 грн. відсотки за користування коштами, 135 018,57 грн. штраф, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання укладеного між сторонами договору поставки №14/02/18-КУК від 14.02.2018 (далі - Договір) ТОВ "Гудгрейноіл" перерахувало ТОВ "Потаповичі" 1514998,80 грн. попередньої оплати за товар, а саме: сільськогосподарську продукцію (кукурудзу). Відповідач в порушення умов Договору, поставив позивачу товар не в повному обсязі, на загальну суму 614 875,00 грн., у зв`язку з чим, ТОВ "Гудгрейноіл" звернулося до суду та просить стягнути з відповідача суму залишку попередньої оплати в розмірі 900123,80 грн., 306288,43 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами та 135018,57 грн. штрафу, з покладенням на відповідача судових витрат.

У відзиві на позов ТОВ "Потаповичі" проти позовних вимог заперечило, зазначивши, що відповідачем дійсно були отримані кошти від позивача в сумі 1341430,80 грн. та поставлено товару ТОВ "Гудгрейноіл" лише на суму 614875,00 грн., однак позивач не вимагав від нього повернення коштів довгий період, оскільки мав на меті збільшення процентів за користування коштами. Також відповідач зазначив, що з перерахованих коштів він сплатив ПДВ на суму 150 020,63 грн. і відповідно сума заборгованості складає 750 103,17 грн.

Крім того, ТОВ "Потаповичі" у відзиві просить про застосування строку позовної давності, відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України, до вимоги про стягнення штрафу.

У відповіді на відзив позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та виклав свої заперечення щодо відзиву, вказавши на фактичне визнання відповідачем суми основного боргу.

В наданому запереченні на відповідь ТОВ "Потаповичі" фактично визнає суму основного боргу у розмірі 750 103,17 грн. та просить суд застосувати строк позовної давності до стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами в сумі 306 288,43 грн. та штрафу в розмірі 135 018,57 грн., так як на думку відповідача це є штрафними санкціями до яких повинна застосовуватися спеціальна позовна давність. Разом із запереченням відповідачем надано окремо заяву про застосування спеціальної позовної давності до стягнення відсотків за користування коштами та штрафу.

Ухвалою від 02.05.2019 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання, з урахуванням ухвали від 06.05.2019, призначено на 10:30 30.05.2019.

Ухвалою суду 17.05.2019 повернуто ТОВ "Гудгрейноіл" заяву про забезпечення позову (вх. № 1301/19 від 16.05.2019) разом з оригіналом платіжного доручення № 1680 від 23.04.2019.

Ухвалою суду 28.05.2019 повернуто ТОВ "Гудгрейноіл" заяву про забезпечення позову (вх. № 1441/19 від 27.05.2019) разом з доданими до неї документами та роздруківкою платіжного доручення № 1680 від 23.04.2019.

Ухвалою суду від 30.05.2019 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 25.06.2019 до 10:30 год.

Ухвалою суду від 06.06.2019 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Гудгрейноіл" у задоволенні заяви про забезпечення позову (вх. № 1553/19 від 05.06.2019).

Ухвалою суду від 25.06.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.07.2019 об 11:00.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав частково, в сумі основного боргу та просив задовольнити заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

Дослідивши наявні матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані докази, господарський суд встановив.

Між ТОВ "Гудгрейноіл" (покупець) та ТОВ "Потаповичі" (постачальник) укладено Договір поставки №14/02/18-КУК від 14.02.2018, згідно з умовами якого відповідач зобов`язується поставити сільськогосподарську продукцію українського походження, врожаю 2017 року, а саме кукурудзу (3 клас) (далі -Товар) у кількості 300+/-5% тон, а Позивач зобов`язується прийняти та оплатити поставлений Товар (п.п.1.1., 1.2.Договору).

Згідно з п. 2.1. Договору термін поставки товару становить з 14.02.2018 по 20.02.2018 включно.

Відповідно до п. 2.2. Договору Товар може передаватися покупцю окремими партіями, але повний його обсяг, визначений у цьому Договорі, має бути поставлений у термін, встановлений у п. 2.1. Договору. Уразі поставки товару окремими партіями його кількість та вартість вказується у видатковій накладній.

Пунктом 2.3. Договору, зокрема, встановлено умови поставки DDP в редакції Інкотермс 2010 (54000, місто Миколаїв, вулиця Заводська, 23/40 (ТОВ "ДССК")).

У пункті 2.8. Договору сторони погодили, що датою поставки є дата фактичного отримання Товару покупцем в місці поставки відповідно до пункту 2.3. Договору.

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що оплата здійснюються Покупцем за кожну окрему партію Товару, в наступному порядку: попередня оплата у розмірі 100 % вартості Товару вказаної в рахунку.

Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника (п.3.2.Договору).

Відповідно до п. 6.1. Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та його скріплення печатками сторін та закінчується 31.12.2018, але в будь-яком випадку - не раніше моменту виконання сторонами взятих на себе за Договором зобов`язань.

Договір поставки №14/02/18-КУК від 14.02.2018 підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками.

Вирішуючи даний спір господарський суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Спір у справі стосується правовідносин, що виникли з договору поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 693 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

На виконання умов Договору поставки позивачем перераховано на рахунок відповідача (згідно з рахунком-фактури №ПТ- від 14.02.2018 (а.с. 20)) попередню оплату в розмірі 1 514 998,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням №714 від 14.02.2018 (а.с. 24), отже ТОВ "Гудгрейноіл" свої зобов`язання за Договором щодо перерахування попередньої оплати в сумі 1 514 998,80 грн. виконало в повному обсязі.

У свою чергу, відповідач поставив, а позивач прийняв Товар у кількість 123,02 тони, на загальну суму 614 875,00 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними, які підписані та скріплені печатками сторін, а саме:

- видаткова накладна № ПТ- від 17.02.2018, кількість 30,680 т., вартість поставленого Товару 154 933,87 грн. (а.с. 23);

- видаткова накладна № ПТ- від 21.02.2018, кількість 32,180 т., вартість поставленого Товару 156 133,37 грн. (а.с. 22);

- видаткова накладна № ПТ- від 22.02.2018, кількість 60,160 т., вартість поставленого Товару 303 807,76 грн. (а.с. 21).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відповідачем фактично не поставлено Товару, відповідно до умов Договору, на суму 900 123,80 грн., яка в судовому засіданні представником відповідача визнана в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Доказів сплати заборгованості в розмірі 900123,80 грн. відповідачем суду надано не було.

Враховуючи викладене, позовна вимога про стягнення суми попередньої оплати в розмірі 900123,80 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 30 % річних у сумі 306 288,43 грн. нарахованих за період з 21.02.2018 по 10.04.2019 та 135 018,57 грн. штрафу.

Частиною 2 ст. 693 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця (ч. 3 ст. 693 Цивільного кодексу України).

Сторони у п. 5.5. Договору погодили, що за умови, якщо покупцем була перерахована 100 % або часткова попередня оплата за Товар, а постачальник поставив в меншій кількості або не поставив Товар, постачальник зобов`язаний на третій день від дати поставки (чи дати коли мало бути здійснено поставку) повернути покупцю перераховані останнім кошти за Товар, а також на підставі ст.ст. 693 та 536 Цивільного кодексу України сплатити покупцю проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 30% річних, що нараховуються від дня одержання постачальником коштів, до дня їх фактичного повернення покупцеві.

З огляду на вимоги ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Як зазначено в пункті 1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Позивачем нараховані процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 30 % річних у сумі 306 288,43 грн. за період з 21.02.2018 по 10.04.2019, тобто початком нарахування є наступний день по закінченню строку поставки.

Перевіривши розрахунок ТОВ "Гудгрейноіл" суд вважає, що вірно датою початку нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами, у відповідності до п.п. 2.1., 5.5. Договору, є 24.02.2018, тому відповідно до розрахунку суду сума процентів за користування чужими грошовими коштами становить 304069,22 грн.

Суд критично оцінює доводи відповідача стосовного того, що позивач не вимагав від нього повернення коштів довгий період, маючи на меті збільшення процентів за користування коштами, оскільки ТОВ "Потаповичі" було відомо про можливість нарахування процентів за користування сумою неповернутої попередньої оплати згідно умов Договору, однак відповідач з власної волі її не повернув ТОВ "Гудгрейноіл".

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити уразі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Штрафні санкції сторонами були визначені у п. 5.2. Договору, згідно з яким у разі порушення строків поставки/недопоставки Товару постачальник сплачує покупцю за прострочення до 3 днів включно - штраф в розмірі 5 % від вартості несвоєчасно поставленого/недопоставленого товару; за прострочення понад 3 дні - штраф 15 % від вартості несвоєчасно поставленого/недопоставленого товару.

Отже, позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 15% на суму 135 018,57 грн.

Стосовно стягнення штрафу та процентів за користування чужими грошовими коштами відповідачем подано заяву про застосування наслідки спливу позовної давності.

Розглянувши вказану заяву суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеної у справі № 923/565/18, позовна давність, за визначенням ст. 256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій ст. 1 Цивільного кодексу, та у господарських відносинах.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 статті 267 Цивільного кодексу позивач вправі отримати судовий захист уразі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 Цивільного кодексу та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму Цивільного кодексу).

При цьому, Верховний Суд також як джерелом права керується практикою Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії" відповідно до якої позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Право на стягнення штрафу у розмірі 15% у позивача виникло 24.02.2018, відповідно до п.п. 2.1, 5.5. Договору, отже з цього моменту почався перебіг строку спеціальної позовної давності в 1 рік.

Позивач звернувся з позовом досуду 24.05.2019, а строк позовної давності за вимогою про стягнення штрафу закінчився 24.02.2019.

ТОВ "Гудгрейноіл" не повідомило суд про поважність причин пропуску позовної давності за вимогою про стягнення штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення штрафу в розмірі 135 018,57 грн. задоволенню не підлягають у зв`язку зі спливом позовної давності.

Щодо заяви відповідача про застосування до вимог в частині стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами позовної давності, господарський суд зазначає про те, що проценти за користування чужими грошовими коштами не є штрафною санкцією, в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України, а тому заява в цій частині не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягають стягненню проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 30 % річних у сумі 304069,22 грн.

Згідно з ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладає на сторони пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 74 - 80, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, ст. 267 Цивільного кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Потаповичі" (28200, Кіровоградська область, Новгородківський район, смт. Новгородка, вул. Криворізька, 16/2, ідентифікаційний код 37555667) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гудгрейноіл"(25030, м. Кропивницький, вул. Юрія Бутусова, 22В, ідентифікаційний код 39685847) заборгованість за договором поставки №14/02/18-КУК від 14.02.2018 в сумі 1 204 193,02 грн., з яких: 900 123,80 грн. основний борг, 304 069,22 грн. відсотки за користування коштами та судовий збір в сумі 18 062,89 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення вручити або надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення ТОВ "Гудгрейноіл" (25030, м. Кропивницький, вул. Юрія Бутусова, 22В); ТОВ "Потаповичі" (28200, Кіровоградська область, Новгородківський район, смт. Новгородка, вул. Криворізька, 16/2).

Повне рішення складено 15.07.19

Суддя М.С. Глушков

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.