РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.07.2019Справа № 910/1212/19

За позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго";

до Антимонопольного комітету України;

про визнання рішення недійсним у частині.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: Ставицька І.Б., довіреність № 10-75/1464 від 30.01.2019

Юхно С.П., довіреність № 10-75/1461 від 30.01.2019;

Від відповідача: Павленко О.В., довіреність № 300-122/02-100 від 11.09.18;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго"від 01.02.2019 № 10-74/155 про визнання недійсним рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 21.11.2018 № 29-р/тк в частині п. 3 щодо накладення на позивача штрафу в розмірі 30 100 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані незаконністю та необґрунтованістю оскаржуваного рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.02.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/1212/19 до судового розгляду по суті на 23.05.2019 р.

У судових засіданнях 23.05.2019, 11.06.2019 та 20.06.2019 оголошувалась перерва в слуханні справи по суті.

Під час розгляду спору по суті 04.07.2019 у судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 04.07.2019 р. проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у своїх письмових запереченнях на позовну заяву.

04.07.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оглянувши оригінали документів, копії яких долучено до матеріалів справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України (далі-Комітет) 21.11.2018 року винесено рішення № 29-р/тк, яком визнано ПАТ «Полтаваобленерго» таким, що займало монопольне становище на ринку передачі електроенергії місцевими (локальними) електричними мережами в територіальних межах Полтавської області з 01.01.2017 по 21.11.2018; визнано дії ПАТ «Полтаваобленерго», які полягали у створенні постачальникам електричної енергії за нерегульованим тарифом перешкод доступу на ринок постачання електроенергії, порушенням, передбаченим пунктом 7 частини 2 статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживанням монопольним становищем; накладено на ПАТ «Полтаваобленерго» штраф в розмірі 30 100 000,00 грн.; зобов`язано ПАТ «Полтаваобленерго» припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції (надалі - Рішення).

Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" не погоджується з висновками Комітету, звернулося до Господарського суду м. Києва на підставі статі 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» з позовом про визнання недійним п. 3 Рішення, оскільки, на думку позивача Комітетом: порушено норми матеріального права, які підлягають обов`язковому застосуванню відповідно до суті спірних правовідносин; не враховано всіх дійсних суттєвих обставин справи, які підлягають з`ясуванню при прийнятті рішення про притягнення особи до відповідальності; помилково визначено встановленими обставини, які не підтверджені та не доведені належними засобами доказування, на підставі яких відповідач мотивував власні висновки щодо наявності з боку ПАТ «Полтаваобленерго» правопорушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Судом встановлено, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним рішення № 29-р/тк від 21.11.2018 р. в межах зазначеного строку (01.02.2019), оскільки оскаржуване рішення було отримано позивачем 11.12.2018 року, що підтверджується матеріалами справи.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на таке.

Так, позивач просить суд визнати недійсним п. 3 рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 21.11.2018 № 29-р/тк в частині накладення на позивача штрафу в розмірі 30 100 000,00 грн., посилаючись на незаконне визначення Комітетом розміру застосованої штрафної санкції, виходячи із загального отриманого підприємством сукупного доходу за 2017 рік в сумі 6 693 102,00 тис. грн., який включає в тому числі доходи, отримані суб`єктом природної монополії від інших видів поточної господарської діяльності, не пов`язаної із встановленим Комітетом порушенням.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон) за порушення законодавства про захист економічної конкуренції передбачене п. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», накладається штраф у розмірі до 10 % доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Відповідно до пп. 2 п. 12.2 Рекомендаційних роз`яснень № 39-рр від 09.08.2016 «Щодо застосування положень частин другої, п`ятої та шостої статті 52 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» у випадку порушень, передбачених п.п. 1 та 2 ст. 50 Закону, тяжкість яких визначається як значна, та порушень, передбачених п. 4 ст. 50 Закону, початковий розмір штрафу встановлюється в розмірі 10 % доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) або витрат покупці на придбання товару, прямо чи непрямо (опосередковано) пов`язаних із порушенням.

Згідно інформації, що наявна в матеріалах справи, а саме копії звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) ПАТ «Полтаваобленерго» за 2017 рік, чистий дохід від реалізації продукції позивача за 2017 рік склав 6 693 102 000, 00 грн.

Рішенням відповідача № 28-р/тк на ПАТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» було накладено штраф у розмірі 30 100 000 грн., що в свою чергу становить 0,45 % від доходу позивача за 2017 рік.

Позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги також посилався на те, що при визначенні розміру штрафу Комітетом не враховано таку суттєву обставину як відсутність дійсної прямої майнової шкоди правам та інтересам як заявників по справі, так і іншим споживачам спірних послуг, що фактично призвело до притягнення підприємства до відповідальності у неспівмірних розмірах залежно від завданої шкоди.

При розрахунку штрафної санкції органи Комітету керуються нормами ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та Рекомендаційними роз`ясненнями.

Відповідно до п. 17 Рекомендаційних роз`яснень до пом`якшуючих обставин належать: припинення відповідачем дій (бездіяльності, що містять ознаки порушення, до прийняття відповідного рішення, попереднього рішення органу Комітету; відшкодування шкоди, завданої порушенням, чи усуненням наслідків порушення в інший спосіб до прийняття відповідного рішення органу Комітету; усунення умов, що сприяли вчиненню порушення, до прийняття відповідного рішення; фактичне недотримання учасником узгоджених дій їх умов та наявність доказів, що суб`єкт господарювання фактично конкурував на ринку, протягом всього часу тривання порушення; співпраця під час розгляду справи з органами Комітету, що сприяла з`ясуванню обставин справи, зокрема виявленню фактів, відомостей, про які органи Комітету не запитували, або виявленню інших порушень законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі вчинених іншими особами; вчинення порушення внаслідок впливу органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно - господарського управління та контролю або суб`єкта господарювання, в економічній залежності від якого знаходився порушник; звернення до початку розгляду справи про порушення за отримання дозволу суб`єктом господарювання на концентрацію в разі вчинення порушення, передбаченого п. 12 ст. 50 Закону.

Враховуючи вищезазначене, під час визначення розміру штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції не передбачається врахування такої обставини, як відсутність дійсної прямої майнової шкоди правам та інтересам як заявників по справі, так і іншим споживачам.

Чинним законодавством України Комітет наділений дискреційними повноваженнями та має право накладати штрафи за порушення, передбачені законодавством про захист економічної конкуренції, у розмірах, визначених статтею 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Встановлення органами Комітету у діях суб`єктів господарювання порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу здійснюються на основі аналізу та оцінки доказів, зібраних під час розгляду кожної конкретної справи та виходячи з її фактичних обставин.

Застосований до позивача штраф, відповідає вимогам Закону та становить до 10 % доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) позивача за 2017 рік, а саме складає - 0, 45 % від доходу (виручки) позивача.

При визначенні розміру штрафу Комітетом враховано, зокрема розмір доходу, пов`язаний з порушенням, передбаченим п. 2 ст. 50 Закону; ступінь соціальної значущості товару; вплив та можливість впливу порушення на суміжні ринки; порушення законодавства про захист економічної конкуренції не припинено; порушення законодавства про захист економічної конкуренції має непоодинокий та триваючий характер.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення прийняте з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та під час розгляду відповідачем справи було всебічно, повно і об`єктивно розглянуто її обставини, а відтак - в суду відсутні передбачені ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підстави для визнання оспорюваного рішення недійсним в ч. 3 щодо накладення на позивача штрафу в розмірі 30 100 000,00 грн.

За таких обставин, оскільки оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції", суд приходить до висновку, що позивачем не доведено того, що його права, за захистом яких він звернувся до суду - порушені відповідачем, а відтак - вимоги позивача про визнання частково недійсним Рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 29-р/тк від 21.11.2018 року є необґрунтованими, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.07.2019

Суддя О.В. Мандриченко