У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"15" липня 2019 р. м. Чернігів справа № 927/576/19

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом Заступника прокурора Чернігівської області (14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 9) в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті 03135, м. Київ, проспект Перемоги, 14
до Фізичної особи - підприємця Гусєва Анатолія Миколайовича АДРЕСА_1
про стягнення 70 377 грн. 50 коп.

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2019 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Фізичної особи - підприємця Гусєва Анатолія Миколайовича про стягнення плати за проїзд великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами загального користування з перевищенням нормативних параметрів в сумі 70 377,50 грн., що еквівалентно 2 294,54 євро.

В обґрунтування заявлених позовних вимог заступник прокурора Чернігівської області посилається на порушення відповідачем вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» - надання послуг із перевезення вантажу з перевищенням осьових навантажень. Відповідне правопорушення було виявлено посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Черкаській області 22.05.2018р. на автодорозі Н-16 Золотоноша-Умань, 12 км внаслідок габаритно-вагового контролю автопоїзду під керуванням Гусєва А.М. (автомобіль (тягач) марки Рено, модель Магнум, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричіпом марки LUECK, модель SKF 35, реєстраційний номер НОМЕР_2 ). За результатами проведеного контролю був складений акт № 0019758 про перевищення транспортним засобом встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень та проведений розрахунок плати перевищення нормативних параметрів в сумі 2 294,54 євро. (70 377,50 грн.).

За змістом ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1311 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

В обґрунтування наявності підстав для звернення до суду з даним позовом заступник прокурора Чернігівської області посилається на самоусування протягом тривалого часу державного органу - Державної служби України з питань безпеки на транспорті від виконання покладених на нього повноважень щодо захисту інтересів держави з метою надходження грошових коштів до Державного бюджету України шляхом стягнення плати за проїзд транспортних засобів автомобільними дорогами України.

При цьому, листами від 11.04.2019р. № 2529/05/15-19 та від 23.05.2019р. № 3339/05/15-19 Державна служба України з питань безпеки на транспорті повідомляла прокуратуру Чернігівської області про відсутність у служби повноважень на звернення до суду з відповідним позовом, не заперечуючи, в той же час, можливості такого звернення прокурора. Обґрунтовуючи свою позицію служба зазначала, що ані Конституцією України, ані законами України їй не надано право на звернення до суду з позовом про стягнення плати за проїзд транспортного засобу з перевищенням нормативних вагових параметрів (Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті є нормативно-правовим актом, який не має сили закону).

На думку прокурора, бездіяльність Державної служби України з питань безпеки на транспорті завдає істотної шкоди економічним інтересам держави, що має своїм наслідком ненадходження коштів до спеціального фонду Державного бюджету України, зменшення коштів на фінансування розвитку мережі та утримання автомобільних доріг загального користування.

Надаючи оцінку доводам прокуратури щодо необхідності представництва інтересів держави в суді, суд враховує таке:

прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що виключними випадками прямо передбаченими законом для представництва прокурором в суді законних інтересів держави являються:

- нездійснення або неналежним чином здійснення органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, захисту цих інтересів;

- відсутність такого органу.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

«Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Відповідні висновки суду узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018р. по справі № 924/1256/17; постанови Верховного Суду від 20.09.2018р. по справі № 924/1237/17, від 23.10.2018р. по справі № 926/240/18, від 01.11.2018р. по справі № 910/18770/17, від 06.02.2019р. по справі № 927/246/18, від 26.02.2019р. по справі № 920/284/18).

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014р. № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», утворено Державну службу України з питань безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, згідно п. 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до п.п. 1 п. 4, п.п. 2, 15, 27 п. 5 вказаного вище Положення передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Отже, Державна служба України з безпеки на транспорті має повноваження на стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів; остання є органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах; є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю щодо здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави в судовому порядку.

В поданій позовній заяві прокурор посилається на пасивність поведінки позивача, який, маючи відповідні повноваження для захисту державних інтересів, не вживає активних дій (підготовки проекту позову, сплати судового збору тощо) щодо їх захисту.

Однак, саме лише посилання у позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, є недостатнім для прийняття позовної заяви. Прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст. 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державного службовця, який займає посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо) (вказана позиція узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.12.2018р. по справі № 922/901/17).

Сама по собі обставина не звернення позивача з позовом до суду без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави.

Із змісту позовної заяви вбачається, що Державна служба України з питань безпеки на транспорті заперечує наявність у служби повноважень на звернення до суду з відповідним позовом.

Втім, за відсутності подання прокурором вказаних вище належних та допустимих доказів (внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст. 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо) дана обставина не може вважатися об`єктивною причиною, яка перешкоджає захисту інтересів держави належним суб`єктом.

Суд вважає, що в даному випадку, матеріали позовної заяви свідчать про прийняття прокурором на себе функції альтернативного суб`єкта звернення до суду, який не може замінювати належного суб`єкта владних повноважень.

Крім того, прокурором не подано доказів попереднього повідомлення Державної служби України з безпеки на транспорті про намір звернення до суду з даним позовом.

Надавши оцінку поданим доказам та перевіривши обґрунтованість наведених прокурором доводів в обгрунтування підстав для звернення з відповідним позовом для захисту інтересів держави (за можливості такого звернення Державною службою України з безпеки на транспорті), суд дійшов висновку про відсутність в даному випадку у прокурора законних підстав для представництва інтересів держави та недоведеність нездійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом владних повноважень.

Пунктом 4 ч. 5, ч. 6, 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Враховуючи наведене вище, позовна заява заступника прокурора Чернігівської області підлягає поверненню.

Керуючись ст. 174, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї документи повернути без розгляду заступнику прокурора Чернігівської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги через місцевий господарський суд.

Суддя А.С.Сидоренко