ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 29/5005/6325/2011

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К. М. (головуючого), Банаська О. О., Ткаченко Н. Г.,

за участю секретаря судового засідання Ксензової Г.Є.,

за участю представників:

ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю Таміра" - адвоката Войналовича Б.В.,

кредитора ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" - адвоката Дожджанюка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Спільного українсько-американського підприємства "Європоль" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 08.04.2019

та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2019

за заявою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю Таміра" арбітражного керуючого Куліченка М.В.

до Спільного українсько-американського підприємства "Європоль" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

про витребування майна та визнання права власності,

у справі № 29/5005/6325/2011

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Таміра", -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1 У серпні 2018 Товариство з обмеженою відповідальністю Таміра" (далі - Товариство "Таміра") звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою, в якій просило суд:

витребувати у Спільного українсько-американського підприємства "Європоль" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - Підприємства "Європоль") на користь Товариства "Таміра" нежитлове приміщення підвалу № 0-1-:-0-3 площею 566,7 кв.м. в літ. "АГ-1", нежитлове приміщення 1-го поверху № 1-1-:1-5- площею 1737,2 кв.м. в літ. "АГ-1", що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати за Товариством "Таміра" право власності на нежитлове приміщення підвалу № 0-1-:-0-3 площею 566,7 кв.м. в літ. "АГ-1", нежитлове приміщення 1-го поверху № 1-1-:1-5- площею 1737,2 кв.м. в літ. "АГ-1", що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

1.2. Оскільки на час звернення із заявою вказане майно перебуває у незаконному володінні Підприємства "Європоль", Товариство "Таміра" посилається на наявність права витребувати майно згідно статті 388 ЦК України, що регламентує право на витребування майна від добросовісного набувача у тому разі, якщо воно вибуло поза волею власника.

2. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

2.1. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2011 року за заявою Товариства "Таміра" було порушено провадження у справі про банкрутство Товариства "Таміра".

2.2. 02.06.2011 Господарським судом Дніпропетровської області у справі №29/5005/6325/2011 прийнято постанову в порядку ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" про визнання Товариства "Таміра" банкрутом.

2.3. До складу ліквідаційної маси Товариства "Таміра" було включено нежитлові приміщення літ. "Г-1" загальною площею 2382,7 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належало останньому на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель, який був укладений між Товариством "Таміра" та Спільним підприємством "Технопарк-Пожтехніка" та посвідчений 08.04.2005 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Христоєвою Т.В. зареєстрований в реєстрі за номером 1333.

2.4. 28.12.2012 Товарною біржою "Європейська" проведено цільовий аукціон по реалізації нерухомого майна в процедурі банкрутства Товариства "Таміра".

Відповідно до протоколу № 7 про проведення цільового аукціону від 28.12.2012 та Акту № 7 про проведення цільового аукціону від 28.12.2012 переможцем було визнано ТзОВ "Харківспецнадра". Згідно з протоколом, переможець зобов`язаний був оплатити, протягом 30 днів з моменту придбання на цільовому аукціоні майна, суму у розмірі 5276690,10 грн за придбане майно на рахунок Товариства "Таміра".

Натомість, ТзОВ "Харківспецнадра" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства "Таміра" про визнання права власності на нерухоме майно. Рішенням господарського суду Харківської області від 29.01.2013 року по справі № 922/295/13-г визнано за ТзОВ "Харківспецнадра" право власності на нежитлові приміщення, загальною площею 2382,7 кв.м., частини підвалу першого поверху нежилої будівлі літ."Г-1", розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , що придбані на цільовому аукціоні, проведеному Товарною біржою "Європейська", згідно Протоколу № 7 про проведення цільового аукціону від 28.12.2012 та Акту № 7 про проведений цільовий аукціон від 28.12.2012.

2.5. Після реєстрації права власності ТзОВ "Харківспецнадра" майно, загальною площею 2382,7 кв.м., частини підвалу першого поверху нежилої будівлі літ."Г-1", розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , внесено до статутного фонду ТзОВ "Легат 2013".

2.6. 18.12.2014 постановою Харківського апеляційного господарського суду у справі № 922/295/13-г було задоволено апеляційну скаргу ПАТ "ВТБ Банк" та скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 29.01.2013 у справі №922/295/13-г, відповідно до якого ТОВ "Харківспецнадра" набуло право власності на нерухоме майно.

2.7. Крім того, 24.03.2015 ухвалою господарського суду Дніпропетровської області у справі № 29/5005/6325/2011 про банкрутство Товариства "Таміра" було визнано недійсним результати прилюдних торгів у формі цільового аукціону з реалізації майна, що належить на праві власності Товариству "Таміра", проведеного в процедурі банкрутства, а саме: лот. № 3 - нежитлові приміщення частина підвалу № 32-37 літера "Г-1" площею 555,5 кв.м., нежитлові приміщення першого поверху №№ 9, 10, 50-66 нежитлової будівлі літера "Г-1" площею 1721,1 кв.м., нежитлові приміщення антресолі № 67-77 нежитлові будівлі літера "Г-1" площею 106,1 кв.м., які разом складають загальну прощу 2382,7 кв.м. та розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що відбулися 28.12.2012 року на Товарній біржі "Європейська", шляхом визнання недійсності протоколу № 7 від 28.12.2012 про проведення цільового аукціону від 28.12.2012.

2.8. ТзОВ "Легат 2013" з травня по серпень 2015 провело реконструкцію нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у багатофункціональний комплекс (шляхом демонтажу приміщень першого поверху, антресолі першого поверху, підвалу).

На підставі декларацій, зареєстрованих в ДАБК у Харківській області, 16.09.2015 Реєстраційною службою ХМУЮ в Харківській області зареєстровано право власності на нежитлові приміщення підвалу № 0-1-:-0-3, нежитлові приміщення 1-го поверху №1-1- :-1 -5, загальною площею 2303,9 м.кв. в літ. "АГ-1" по АДРЕСА_1 за ТзОВ "Легат 2013".

2.9. 15.06.2016 ТзОВ "Легат 2013" уклало Договір купівлі-продажу з ОСОБА_1 , за яким ОСОБА_1 придбав нежитлове приміщення підвалу № 0-1-:-0-3 площею 566,7 кв.м. в літ. "АГ-1", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та Договір купівлі-продажу з ОСОБА_2 , за яким ОСОБА_2 придбав нежитлове приміщення 1-го поверху № 1-1-:1-5- площею 1737,2 кв.м. в літ. "АГ-1", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

2.10. 02.04.2018 Підприємство "Європоль" уклало Договір купівлі-продажу з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо придбання нежитлових приміщень, які належали останнім на підставі Договорів купівлі-продажу від 15.06.2016. Таким чином, Підприємство "Європоль" придбало нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлове приміщення 1-го поверху № 1-1 -:1-5- площею 1737,2 кв.м. в літ. "АГ-1"; нежитлове приміщення підвалу № 0-1-:-0-3 площею 566,7 кв.м. в літ. "АГ-1".

2.11. Крім того, судами встановлено, що господарським судами розглядалась справа № 922/4709/15 за позовом Товариства "Таміра" до ТзОВ "Легат 2013" про витребування у ТзОВ "Легат 2013" нежитлових приміщень підвалу № 0-1-:-0-3 площею 566,7 кв.м., нежитлових приміщення 1-го поверху № 1-1-:-1-5 площею 1737,2 кв.м. в літ. "АГ-1" загальною площею 2303,9 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.11.2015 у справі №922/4709/15 в позові Товариства "Таміра" до ТзОВ "Легат 2013" відмовлено повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 05.04.2016 рішення господарського суду Харківської області від 02.11.2015 у справі № 922/4709/15 залишено без змін.

2.12. Товариство "Таміра" зважаючи на вказані судові рішення, якими скасовані результати торгів та скасовано рішення суду про визнання права власності за ТзОВ "Харківспецнадра", звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про витребування майна та визнання права власності.

2.13. Підприємство "Європоль" позов не визнало та заявило про застосування позовної давності.

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2019 у справі № 29/5005/6325/2011 відмовлено у задоволенні заяви Товариства "Таміра" про витребування майна та визнання права власності.

3.2. Відмовляючи у задоволенні заяви, місцевий господарський суд вважав, що вимоги Товариства "Таміра" про витребування майна та визнання права власності на спірне майно підлягають задоволенню. Проте, звертаючись до суду із заявою, Товариство "Таміра" пропустило трирічний строк позовної давності, встановлений статті 257 ЦК України, що є підставою для відмови у задоволенні заяви та унеможливлює повернення спірного нерухомого майна у ліквідаційну масу Товариства "Таміра" з огляду на приписи частини 4 статті 267 ЦК України.

3.3. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 08.04.2019 апеляційну скаргу Підприємства "Європоль" залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Товариства "Таміра" задоволено. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2019 скасовано. Задоволено заяву Товариства "Таміра" про витребування майна та визнання права власності: витребувано у Підприємства "Європоль" на користь Товариства "Таміра" нежитлове приміщення підвалу № 0-1-:-0-3 площею 566,7 кв.м. в літ. "АГ-1", нежитлове приміщення 1-го поверху № 1-1-:1-5- площею 1737,2 кв.м. в літ. "АГ-1", що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за Товариством "Таміра" право власності на нежитлове приміщення підвалу № 0-1-:-0-3 площею 566,7 кв.м. в літ. "АГ-1", на нежитлове приміщення 1-го поверху № 1-1-:1-5- площею 1737,2 кв.м. в літ. "АГ-1", що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

3.4. Ухвалюючи постанову, Центральний апеляційний господарський суд виходив з того, що 02.06.2011, відповідно до статті 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" Товариство "Таміра" було визнано банкрутом. 28.12.2012 Товарною біржею "Європейська" проведено цільовий аукціон по реалізації нерухомого майна в ліквідаційній процедурі. 24.03.2015 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по справі №29/5005/6325/2011 про банкрутство Товариства "Таміра" визнано недійсним результати прилюдних торгів у формі цільового аукціону з реалізації майна Товариства "Таміра". Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.05.2015 вищезазначена ухвала залишена без змін. Таким чином, строк позовної давності слід відраховувати від 14.05.2015. В матеріалах справи є рішення господарського суду Харківської області від 02.11.2015 по справі № 922/4709/15. Рішенням господарського суду Харківської області від 02.11.2015 в задоволенні позову Товариства "Таміра" було відмовлено. Звернення Товариства "Таміра" 18.08.2015 із позовом до Господарського суду Харківської області, в силу вимог статті 264 ЦК України мало наслідком переривання строку позовної давності. Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що, починаючи з 18.08.2015, перебіг позовної давності розпочався заново та на час звернення Товариства "Таміра" з позовом до Підприємства "Європоль" про витребування майна та визнання права власності (16.08.2018) не сплив.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

4.1. Підприємство "Європоль" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 08.04.2019 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2019, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені заяви.

4.2. Підприємство "Європоль" обґрунтовує вимоги, що містяться у касаційній скарзі, зокрема, такими доводами.

4.2.1. Товариство "Таміра" намагається витребувати майно, яке не збереглось в натурі як індивідуально визначена річ, видозмінилось та було перероблене, що не узгоджується із положеннями статті 388 ЦК України.

4.2.2. Нежитлові приміщення загальною площею 2382,7 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належали на праві власності Товариству "Таміра", були відчужені під час проведення ліквідаційної процедури з банкрутства, яка взагалі не передбачає волі банкрута на відчуження належного йому майна, а є наслідком неплатоспроможності.

4.2.3. Суди першої та апеляційної інстанції не надали належну оцінку судовим рішенням по справі № 922/4709/15, в яких було встановлено відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства "Таміра" до ТзОВ "Легат 2013" (попереднього власника) про витребування майна та визнання права власності. Доводи, які викладені в заяві Товариства "Таміра" грунтуються на обставинах, встановлених під час розгляду судами справи № 922/4709/15, відтак суди мали б застосувати норми статті 75 ГПК України та повинні були керуватись принципом res judicata.

4.2.4. Подання позову до ТзОВ "Легат 2013" не можна вважати підставою для переривання строку позовної давності для подання позову до Підприємства "Європоль". Позов до ТзОВ "Легат 2013" було вирішено, в позові відмовлено, рішення набрало законної сили.

4.3. Товариство "Таміра" подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу відхилити, постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, зазначаючи про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

4.4. На підтвердження правильності обґрунтування оскаржуваного судового рішення Товариство "Таміра" зазначило наступне.

4.4.1. Спірне нерухоме майно вибуло з володіння Товариства "Таміра" не в результаті продажу в рамках процедури банкрутства, а поза волею власника.

4.4.2. Створені внаслідок формального поділу об`єкти не можуть вважатися новоствореним майном в розумінні норм ЦК України.

4.4.3. Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що рішення суду по справі № 922/4709/15 свідчить про переривання строку позовної давності щодо вимог про витребування нерухомого майна, і не є підставою для закриття провадження у справі. Відмова в задоволені позову у справі № 922/4709/15 не впливає на факт переривання строку позовної давності.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1.1. З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

5.1.2. Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.2. Щодо суті касаційної скарги

5.2.1. Цивільним кодексом Украйни передбачено правові засади захисту права власності.

5.2.2. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а частиною 1 статті 16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

5.2.3. На підставі положень статей 387, 388 ЦК власнику надається право витребувати майно із чужого незаконного володіння або від добросовісного набувача. Вимога титульного володільця про визнання права власності є додатковою до вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння і є такою, що супроводжує віндикаційний позов.

5.2.4. Витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову.

5.2.5. Позивачем у віндикаційному позові може бути власник майна, а відповідачем - особа, яка незаконно володіє майном, тобто заволоділа ним без достатньої правової підстави.

5.2.6. Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що об`єктом позову про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційного позову) може бути індивідуально-визначене майно, яке існує в натурі на момент подання позову. Із чужого незаконного володіння може бути витребувана лише індивідуально визначена річ.

5.2.7. В касаційній скарзі містяться доводи про те, що суди попередніх інстанцій не надали оцінку рішенню Господарського суду Харківської області від 02.11.2015 у справі № 922/4709/15, в тому числі із врахуванням положень статті 75 ГПК України.

5.2.8. Верховний Суд вважає за необхідне зауважити на тому, що звертаючись до господарського суду з позовом у цій справі, Товариство "Таміра" просило витребувати у Підприємства "Європоль" на користь Товариства "Таміра" нежитлове приміщення підвалу № 0-1-:-0-3 площею 566,7 кв.м. в літ. "АГ-1", нежитлове приміщення 1-го поверху № 1-1-:1-5- площею 1737,2 кв.м. в літ. "АГ-1", що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за Товариством "Таміра" право власності на нежитлове приміщення підвалу № 0-1-:-0-3 площею 566,7 кв.м. в літ. "АГ-1", нежитлове приміщення 1-го поверху № 1-1-:1-5- площею 1737,2 кв.м. в літ. "АГ-1", що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

5.2.9. Також колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи міститься рішення Господарського суду Харківської області від 02.11.2015 по справі № 922/4709/15, за позовом Товариства "Таміра" до ТзОВ "Легат 2013" про витребування нежитлових приміщень підвалу № 0-1-:-0-3 площею 566,7 кв.м., нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1-:-1-5 площею 1737,2 кв.м. в літ. "АГ-1", загальною площею 2303,9 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

5.2.10. Стаття 86 ГПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

5.2.11. Проте, в оскаржуваних судових рішеннях в порушення положень статті 86 ГПК України, не надано оцінку наявному в матеріалах справи рішенню Господарського суду Харківської області від 02.11.2015 по справі № 922/4709/15.

Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінки суду обставини не можуть розглядатися як встановлені судом.

5.2.12. Також Верховний Суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого:

- чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються;

- чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин;

- яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

5.2.13. Верховний Суд вважає за необхідне зазначити про те, що предмет доказування під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій складають факти, якими сторони обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є компетенцією виключно національних судів першої та апеляційної інстанцій. Проте зважаючи на прецеденту практику ЄСПЛ, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Рішення суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом в сукупності та відображено у судовому рішенні.

5.2.14. Отже, суд першої інстанції припустився порушення норм процесуального права, не дослідив усі зібрані у справі докази та не оцінили їх в сукупності, що унеможливило встановлення всіх істотних обставин справи. За загальними вимогами процесуального права, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Указані порушення апеляційним господарським судом не усунуті.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій не дотримались вимог статей 2, 73, 86 ГПК України щодо прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Суди не дослідили усі зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, тому судові рішення підлягають скасуванню як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального та матеріального права.

6.2. Відповідно до частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Частиною 4 статті 310 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, допущено судами першої та апеляційної інстанцій, справа має бути передана на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

6.3. Таким чином, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судові рішення, що оскаржуються, скасуванню з направленням справи на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

6.4. При новому розгляді справи суду слід врахувати наведене, дати належну правову оцінку всім зібраним у справі доказам в їх сукупності, звернути увагу на підстави поданого позову; з`ясувати правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин.

6.5. Підприємством "Європоль" було подано заяву про поворот виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 08.04.2019, шляхом поновлення права власності Підприємства "Європоль" на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яка не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 333 ГПК України врегульовано питання повороту виконання рішення, постанови.

Оскільки даною постановою Касаційного господарського суду спір остаточно не вирішується, то у суду відсутні підстави для задоволення клопотання Підприємства "Європоль" про поворот виконання постанови. Відповідне питання підлягає судовому розгляду за результатами вирішення по суті спору.

7. Судові витрати

7.1. Відповідно до статті 315 Господарського процесуального кодексу України у постанові суду касаційної інстанції повинен бути зазначений розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

7.2. Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

7.3. Враховуючи, що в даному випадку справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Спільного українсько-американського підприємства "Європоль" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю задоволити частково.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 08.04.2019 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2019 у справі №29/5005/6325/2011 скасувати.

3. Справу № 29/5005/6325/2011 передати на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя Огороднік К.М.

Судді Банасько О.О.

Ткаченко Н.Г.