ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 916/16/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, судді: Баранець О.М., Кондратова І.Д.

за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Блек Сі Хотел Груп"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Лавриненко Л.В., судді: Аленін О.Ю., Поліщук Л.В.)

від 05.02.2019

у справі № 916/16/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Імексбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стадіон "Чорноморець",

Товариства з обмеженою відповідальністю "Блек Сі Хотел Груп",

Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа готелів "Чорне море"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель Микола Володимирович

про визнання нікчемного договору оренди недійсним та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину шляхом зобов'язання вчинити певні дії

за участю представників учасників справи:

позивача - Митюк С.П., Іванов А.О.;

відповідача 1 - не з?явився;

відповідача 2 - не з?явився;

відповідача 3 - не з?явився;

третьої особи на стороні позивача - Щербина О.Ю.;

третьої особи на стороні відповідачів - не з?явився;

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Публічне акціонерне товариство "Імексбанк" (далі - ПАТ "Імексбанк") звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стадіон "Чорноморець" (далі - ТОВ "Стадіон "Чорноморець"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа готелів "Чорне море" (далі - ТОВ "Мережа готелів Чорне море") та Товариства з обмеженою відповідальністю "Блек Сі Хотел Груп" (далі - ТОВ "Блек Сі Хотел Груп"), в якому просило:

- визнати недійсним нікчемний договір оренди від 31.12.2014, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М. В. за реєстровим № 1885 (з урахуванням договору про заміну сторони у зобов'язанні, укладеного 27.05.2015 та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 1160);

- застосувати наслідки недійсності договору оренди, укладеного 31.12.2014 та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М. В. за реєстровим № 1885 (з урахуванням договору про заміну сторони у зобов'язанні, укладеного 27.05.2015 та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 1160), шляхом зобов'язання ТОВ "Блек Сі Хотел Груп" повернути ПАТ "Імексбанк" частку у розмірі 122/1000 у праві власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець" загальною площею 80 289,0 кв. м., основною площею 67 037,5 кв. м., що складається з приміщень площею 9 817,0 кв. м., розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (Енгельса), буд. 1/20;

- застосувати наслідки недійсності договору оренди, укладеного 31.12.2014 та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М. В. за реєстровим № 1885 (з урахуванням договору про заміну сторони у зобов'язанні, укладеного 27.05.2015 та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 1160), шляхом виселення ТОВ "Блек Сі Хотел Груп" з частки у розмірі 122/1000 у праві власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець" загальною площею 80 289,0 кв. м., основною площею 67 037,5 кв. м., що складається з приміщень площею 9 817,0 кв. м., розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (Енгельса), буд. 1/20;

- застосувати наслідки недійсності договору оренди, укладеного 31.12.2014 та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М. В. за реєстровим № 1885 (з урахуванням договору про заміну сторони у зобов'язанні, укладеного 27.05.2015 та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 1160), шляхом скасування державної реєстрації права оренди (номер запису про інше речове право 8325860; дата та час державної реєстрації 31.12.2014 03:12:42; підстава виникнення іншого речового права: договір оренди, серія та номер: 1885, виданий 31.12.2014, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель М. В.; договір про заміну сторони у зобов'язанні, серія та номер: 1160, виданий 27.07.2015, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель М. В.; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 18498085 від 31.12.2014, 03:16:02, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель М. В.; вид іншого речового права: право оренди).

1.2. В обґрунтування позовних вимог, ПАТ "Імексбанк" посилається на те, що договір оренди від 31.12.2014 є нікчемним в силу приписів абзацу 4 частини 3 статті 9 та частини 3 статті 12 Закону України "Про іпотеку", оскільки його укладено без згоди іпотекодержателя, а тому просить визнати його недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України.

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.11.2018 у задоволенні позову відмовлено повністю.

2.2. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 рішення Господарського суду Одеської області від 20.11.2018 скасовано. Позов ПАТ "Імексбанк" задоволено. Суд визнав договір оренди від 31.12.2014, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М.В. за реєстровим №1885 (з урахуванням договору 27.05.2015 та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М.В. за реєстровим № 1160), недійсним.

Зобов'язав ТОВ "Блек Сі Хотел Груп" повернути ПАТ "Імексбанк" частку у розмірі 122/1000 у праві власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", які складаються з будівель, загальною площею 80289,0 кв.м, основною площею 67037,5 кв.м, що складається з приміщень площею 9 817,0 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (вулиця Енгельса), будинок 1/20.

Виселив ТОВ "Блек Сі Хотел Груп" з частки у розмірі 122/1000 у праві власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", які складаються з будівель, загальною площею 80289,0 кв.м, основною площею 67037,5 кв.м, що складається з приміщень площею 9 817,0 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (вулиця Енгельса), будинок 1/20.

Скасував державну реєстрацію права оренди (номер запису про Інше речове право 8325860; Дата, час державної реєстрації: 31.12.2014 03:12:42; Підстава виникнення іншого речового права: договір оренди, серія та номер: 1885, виданий 31.12.2014, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель М.В.; Договір про заміну сторони у зобов'язанні, серія та номер: 1160, виданий 27.07.2015, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель М.В.; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 18498085 від 31.12.2014 03:16:02, приватний нотаріус Журавель М.В., Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл.; Вид іншого речового права: право оренди).

2.3. Господарськими судами встановлено такі фактичні обставини справи:

- між ПАТ "Імексбанк" (іпотекодержатель) та ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" (іпотекодавець) 25.12.2014 укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н. Ю. за реєстровим № 6134;

-відповідно до п. 1.3 Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно: нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", які складаються з будівель загальною площею 80 289,0 кв. м., основною площею 67 037,5 кв. м., розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (вул. Енгельса), буд. 1/20;

-підпунктом 4.1.4 договору передбачено обов'язок іпотекодавця не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов'язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду, найм, в наступну заставу, тощо), не видавати довіреності на користування та/або розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це від іпотекодержателя;

-згідно з п. 7.2 договору право іпотеки і цей договір припиняє чинність у разі: припинення основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою; знищення (втрати) предмета іпотеки якщо іпотекодавець (майновий поручитель) не замінив або не відновив предмета іпотеки; реалізації предмета іпотеки; в інших випадках, передбачених чинним законодавством;

- між ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" (установник управління) та ТОВ "Стадіон "Чорноморець" 25.12.2014 (управитель) укладено договір управління нерухомим майном, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М. В. за реєстровим № 1772;

-пунктом 1.1 цього договору передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" передає в управління об'єкт, визначений у п. 1.2 даного договору, а ТОВ "Стадіон "Чорноморець" приймає об'єкт та зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління об'єктом виключно в інтересах установника управління;

-переданим в управління об'єктом, у розумінні п. 1.2 договору, є нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", які складаються з будівель загальною площею 80 289,0 кв. м., основною площею 67 037,5 кв. м., розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (вул. Енгельса), буд. 1/20;

-метою передачі об'єкта в управління, згідно з п. 1.7 договору, є: організація ефективного управління об'єктом; підтримання об'єкта у належному технічному стані; забезпечення належної експлуатації об'єкта; отримання вигоди від управління об'єктом;

-підпунктами 6.3.1 - 6.3.6 договору визначені права управителя. Так, управитель має право:

володіти та користуватися об'єктом у встановлених чинним законодавством та цим договором межах (зокрема п. 5.5 даного договору), зокрема укладати будь-які контракти, угоди та договори з третіми особами, які направлені на досягнення мети цього договору, в тому числі самостійно, без погодження з установником управління та на власний розсуд, визначати умови договорів, угод та контрактів, які укладаються (п. п. 6.3.1);

самостійно здійснювати будь-які юридичні і фактичні дії в процесі управління об'єктом, з урахуванням обмежень, встановлених цим договором (п. п. 6.3.2);

у порядку, передбаченому договором, отримувати плату за управління об'єктом та відшкодування витрат, які були понесені в процесі управління об'єктом (п. п. 6.3.3);

вимагати усунення будь-яких порушень його прав на об'єкт, переданий в управління. відповідно до ст. 396 ЦК України (п. п. 6.3.4);

доручити іншій особі вчиняти від імені установника управління дії, необхідні для управління об'єктом. Управитель відповідає за дії обраного ним замісника, як за свої власні (п. п. 6.3.5);

діяти без довіреності у відносинах з підприємствами, установами та організаціями, незалежно від їх форм власності та галузевої належності, органами нотаріату, органами державної влади та місцевого самоврядування, органами судової влади з будь-яких питань, які стосуються управління об'єктом (п. п. 6.3.6);

- між ТОВ "Стадіон "Чорноморець" та ТОВ "Мережа готелів Чорне море" 31.12.2014 укладено договір оренди, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М. В. за реєстровим № 1885;

-за умовами цього договору управитель передав ТОВ "Мережа готелів Чорне море" в користування частку у розмірі 122/1000 у праві власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", які складаються з будівель загальною площею 80 289,0 кв. м., основною площею 67 037,5 кв. м., розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (вул. Енгельса), буд. 1/20, що складається з приміщень площею 9 817,0 кв. м.;

- між первісним орендарем (ТОВ "Мережа готелів Чорне море") та ТОВ "Блек Сі Хотел Груп" 27.05.2015 укладено договір про заміну сторони у зобов'язанні, відповідно до якого ТОВ "Мережа готелів Чорне море" передає права (здійснює відступлення права вимоги) та обов'язки (здійснює переведення боргу) ТОВ "Блек Сі Хотел Груп", а останнє набуває права та обов'язки первісного орендаря за договором оренди;

-відповідно до наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, сформованої станом на 26.12.2017, власником об'єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, буд. 1/20, який складається з нежитлових будівель центрального стадіону "Чорноморець" загальною площею 80 289,0 кв. м., основною площею 67 037,5 кв. м., є ПАТ "Імексбанк".

2.4. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що в числу частини 1 статті 1039 Цивільного кодексу України майно, що є предметом застави, може бути передане в управління.

Окрім того, проаналізувавши зміст п. 5.5, п. п. 6.3.1, п. п. 6.3.2 та п. п. 6.3.6 укладеного між ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" (управитель) та ТОВ "Стадіон "Чорноморець" договору управління нерухомим майном від 29.12.2014, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що ТОВ "Стадіон Чорноморець", як управитель об'єкта, не було обмежене в передачі об'єкта нерухомого майна, наданого йому за договором управління, у подальшу оренду на умовах окремо укладеного договору оренди та мало достатній обсяг цивільної дієздатності для вчинення даного правочину.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення його прав та охоронюваних законом інтересів у зв'язку з укладанням 31.12. 2014 між ТОВ "Стадіон "Чорноморець", як орендодавцем, ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець", як установником управління, та ТОВ "Блек Сі Хотел Груп", як орендарем, договору оренди, а також не доведено нікчемність даного договору.

Відмовляючи ПАТ "Імексбанк" у застосуванні наслідків недійсності правочину, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, місцевий господарський суд вважав, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права.

2.5. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, та приймаючи нове про задоволення позовних вимог, в свою чергу, виходив з того, що установник управління (ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець") не може наділити управителя (ТОВ "Стадіон Чорноморець") повноваженнями на вчинення юридично значимих дій, вчиняти які він сам не може або обмежений в їх вчиненні в силу прямої вказівки статті 9 Закону України "Про іпотеку", оскільки укладення договору управління не змінює статусу майна, переданого в іпотеку. З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди від 31.12.2014.

Щодо іншої позовної вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, суд апеляційної інстанції зазначив, що оскільки ПАТ "Імексбанк" не є стороною договору оренди майна від 31.12.2014, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М. В. за реєстровим № 1885, правові підстави для застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відсутні.

Разом з тим на підставі статті 391 Цивільного кодексу України, враховуючи те, що ПАТ "Імексбанк" є власником нежитлових будівель центрального стадіону "Чорноморець", які складаються з будівель загальною площею 80 289,0 кв. м., основною площею 67037,5 кв. м., розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20, що підтверджується наявною в матеріалах справи Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.12.2017 № 108982916, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для виселення ТОВ "Блек Сі Хотел Груп" з частки у розмірі 122/1000 у праві власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20, яка складає 9 817,0 кв. м. від загальної площі 80 289,0 кв. м. та основної площі 67 037,5 кв. м. та повернення цієї частки власнику - ПАТ "Імексбанк" м. Одеса.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважав, що підлягає задоволенню і вимога ПАТ "Імексбанк" про скасування державної реєстрації права оренди, оскільки ця вимога є похідною від вимоги про визнання недійсним договору оренди від 31.12.2014, а тому належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється позивачем, та щодо якої здійснено відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись з постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2019, ТОВ "Блек Сі Хотел Груп" подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення Господарського суду Одеської області від 20.11.2018.

3.2. Узагальнені доводи касаційної скарги:

-судом апеляційної інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин норму частини 3 статті 12 Закону України "Про іпотеку", оскільки ні чинним законодавством України, ні положеннями договору управління майном від 29.12.2014 № 1771, ТОВ "Стадіон "Чорноморець", як управитель об'єкта, не було обмежене в передачі об'єкта нерухомого майна, наданого йому ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" за договором управління, у подальшу оренду на умовах окремо укладеного договору оренди, та мало достатній обсяг цивільної дієздатності для вчинення даного правочину. Договір оренди від 13.12.2014 відповідає всім вимогам статті 203 Цивільного кодексу України;

-судом апеляційної інстанції не враховано правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 18.05.2016 у справі № 6-658цс15, від 09.12.2015 у справі № 6-849цс15, від 03.09.2014 у справі № 6-84цс14, а також правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 11.04.2018 у справі № 910/15439/17, від 31.05.2018 у справі № 725/1098/17. Так, суд апеляційної інстанції передчасно дійшов висновку про порушення права чи охоронюваного законом інтересу позивача, з огляду на те, що ПАТ "Імексбанк" не надало жодних доказів щодо наявності перешкод в користуванні та розпорядженні нежитловими будівлями стадіону. З врахуванням викладеного, скаржник вважає, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено безпідставно та незаконно на захист непорушених прав та непорушених охоронюваних законом інтересів позивача.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Імексбанк" просило відмовити в її задоволенні, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

3.4. Від ПАТ "Імексбанк" на адресу суду також надійшла заява про залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України в частині позовних вимог про визнання недійсним договору та зобов'язання повернути частку.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Порядок касаційного розгляду врегульовано нормами параграфа 3 глави 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, статтею 307 якого передбачено право позивача на стадії касаційного провадження відмовитися від позову.

Розглянувши вказану заяву, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, оскільки виходячи зі змісту наведених норм процесуального права, заява позивача про залишення позову без розгляду може бути подана лише на стадії розгляду справи в суді першої інстанції до початку розгляду справи по суті, на стадії касаційного провадження позивач вправі відмовитися від позову чи частини позовних вимог.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, якими керувався суд

4.1. Відповідно до положень частин 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

4.2. Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ПАТ "Імексбанк" до ТОВ "Стадіон "Чорноморець", ТОВ "Мережа готелів Чорне море" та ТОВ "Блек Сі Хотел Груп" про визнання недійсним нікчемного договору оренди від 31.12.2014 та застосування наслідків нікчемного правочину шляхом повернення майна, виселення з нього та скасування державної реєстрації права оренди.

4.3. Щодо першої позовної вимоги про визнання недійсним нікчемного правочину колегія суддів зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 викладено правову позицію, згідно з якою визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

Отже, позовна вимога ПАТ "Імексбанк" про визнання недійсним нікчемного договору не може бути задоволена, оскільки позивач просив застосувати неналежний спосіб захисту.

З огляду на викладене, рішення судів попередніх інстанцій в цій частині підлягають скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в позові.

4.4. Також ПАТ "Імексбанк" було заявлено вимоги про застосування наслідків нікчемного правочину шляхом повернення майна, виселення з нього та скасування державної реєстрації права оренди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 зазначено, що за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Отже, з врахуванням викладеного та з огляду на положення частин 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, Верховним Судом у даній справі перевіряється правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права в частині доводів сторін щодо нікчемності спірного договору, а також наявності правових підстав для застосування наслідків недійсності такого нікчемного правочину.

4.5. Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до абзацу 4 частини 3 статті 9 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Частиною 3 статті 12 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

4.6. Суд апеляційної інстанції встановив, що підпунктом 4.1.4 Іпотечного договору передбачено обов'язок іпотекодавця не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов'язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду, найм, в наступну заставу, тощо), не видавати довіреності на користування та/або розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це від іпотекодержателя.

4.7. Відповідно до частини 1 статті 1029 Цивільного кодексу України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).

Установником управління є власник майна (частина 1 статті 1032 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 1037 Цивільного кодексу України управитель управляє майном відповідно до умов договору. Управитель може відчужувати майно, передане в управління, укладати щодо нього договір застави лише за згодою установника управління.

Статтею 1038 Цивільного кодексу України передбачено, що управитель управляє майном особисто, крім випадків, встановлених статтею 1041 цього Кодексу. Управитель, вчиняючи фактичні та юридичні дії, пов'язані з управлінням майном, зобов'язаний повідомляти осіб, з якими він вчиняє правочини, про те, що він є управителем, а не власником майна.

Відповідно до статті 1039 Цивільного кодексу України майно, що є предметом договору застави, може бути передане в управління. Установник управління зобов'язаний попередити управителя про те, що майно, яке передається в управління, є предметом договору застави. Якщо установник управління не попередив управителя і сам управитель не знав і не міг знати про те, що майно, яке передане в управління, є предметом договору застави, управитель має право вимагати розірвання договору та виплати належної йому за договором плати відповідно до строку управління цим майном.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що про обізнаність ТОВ "Стадіон Чорноморець" про те, що передане в управління майно обтяжене іпотекою, свідчить зміст пункту 5.2 договору управління нерухомим майном від 29.12.2014, відповідно до якого на день підписання договору об'єкт, який є предметом цього договору, перебуває під обтяженням іпотекою та забороною відчуження у ПАТ "Імексбанк". Отже, ТОВ "Стадіон Чорноморець" не могло бути необізнаним і про обмеження щодо розпорядження предметом договору управління майном, які встановлені Законом України "Про іпотеку".

4.8. Виходячи зі змісту наведених норм цивільного законодавства та беручи до уваги обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що установник управління (ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець") не може наділити управителя (ТОВ "Стадіон Чорноморець") повноваженнями на вчинення юридично значимих дій, вчиняти які він сам не може або обмежений в їх вчиненні в силу прямої вказівки статті 9 Закону України "Про іпотеку", оскільки укладення договору управління не змінює статусу майна, переданого в іпотеку.

Статус спірного об'єкта нерухомості як майна, що перебуває в іпотеці, зумовлював обов'язок управителя враховувати при здійсненні управління нерухомим майном приписи Закону України "Про іпотеку".

Відтак, законодавчо встановлені обмеження (частина 3 статті 9 Закону України "Про іпотеку") щодо розпорядження іпотекодавцем належним йому нерухомим майном на власний розсуд у разі обтяження такого майна іпотекою із встановленням вимоги щодо погодження з іпотекодержателем вчинення правочинів щодо іпотечного майна, зокрема, договору оренди, поширюються і на управителя таким майном, у разі його передання іпотекодавцем в управління третій особі за договором управління майном.

4.9. З врахуванням викладеного та з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів надання ПАТ "Імексбанк" згоди на укладення спірного договору оренди, апеляційний господарський суд дійшов правильного висновку про нікчемність договору оренди від 31.12.2014 в силу частини 3 статті 12 Закону України "Про іпотеку".

Наведеним спростовуються доводи касаційної скарги в цій частині щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції норми частини 3 статті 12 Закону України "Про іпотеку"

4.10. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 321 Цивільного кодексу України).

Судовий захист права власності та майнових прав власників здійснюється шляхом розгляду справ за позовами щодо речових прав на майно, а саме: віндикаційний - про витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (статті 387 Цивільного кодексу України), негаторний - про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном (статті 391 Цивільного кодексу України), про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (статті 392 Цивільного кодексу України)

Отже, позовна вимога про виселення є за своєю природою негаторним позовом, який містить вимогу про усунення перешкод у користуванні майном, позивачем за яким може бути власник майна.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. При цьому, для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційний господарський суд правильно задовольнив позовну вимогу про виселення ТОВ "Блек Сі Хотел Груп" з орендованих приміщень з підстав, передбачених статтею 391 Цивільного кодексу України, оскільки ПАТ "Імексбанк" у справі є власником орендованого відповідачем нежитлового приміщення та у відповідача (орендаря) відсутні правові підстави для використання майна з огляду на нікчемність спірного договору оренди.

Наведеним також спростовуються доводи касаційної скарги про те, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено безпідставно та незаконно на захист непорушених прав та непорушених охоронюваних законом інтересів позивача.

Щодо посилання скаржника на правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 18.05.2016 у справі № 6-658цс15, від 09.12.2015 у справі № 6-849цс15, від 03.09.2014 у справі № 6-84цс14, а також правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 11.04.2018 у справі № 910/15439/17, від 31.05.2018 у справі № 725/1098/17, колегія суддів зазначає, що судом касаційної інстанції у наведених справах зроблено висновок про застосування норм матеріального права у правовідносинах сторін, які є відмінними від тих, що виникли між сторонами у даній справі.

При цьому, керуючись частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів враховуються висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 916/40/18, від 18.12.2018 у справі № 916/23/18, від 09.04.2018 у справі № 916/368/18.

4.11. Колегія суддів також погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги ПАТ "Імексбанк" про скасування державної реєстрації права оренди (номер запису про інше речове право 8325860, дата та час державної реєстрації: 31.12.2014 р., 03:12:42; підстава виникнення іншого речового права: договір оренди, серія та номер: 1885, виданий 31.12.2014; видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель М. В.; договір про заміну сторони у зобов'язанні, серія та номер: 1160, виданий 27.07.2015; видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель М. В.; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 18498085 від 31.12.2014, 03:16:02, приватний нотаріус Журавель М. В., Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл.; вид іншого речового права: право оренди), з огляду на нікчемність договору оренди від 31.12.2014.

4.12. Відповідно до частин 1, 5 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину можу бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

На підставі положень статті 216 Цивільного кодексу України та у зв'язку з встановленням обставини щодо нікчемності договору оренди від 31.12.2014, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції правильно визнав обґрунтованою позовну вимогу про повернення об'єкта оренди позивачу. Разом з тим колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції передчасно задовольнив зазначену вимогу з огляду на таке.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судового збору, суд апеляційної інстанції правильно встановив, що позовні вимоги ПАТ "Імексбанк" складаються з трьох вимог немайнового характеру (визнання недійсним договору оренди від 31.12.2014, виселення та скасування державної реєстрації) та однієї вимоги майнового характеру (повернення частки).

Разом з тим, оскільки матеріали справи не містять інформації про вартість частки у розмірі 122/1000 у праві власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20, яка складає 9 817,0 кв. м. від загальної площі 80 289,0 кв. м. та основної площі 67 037,5 кв. м., суд апеляційної інстанції при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору дійшов висновку про необхідність визначення судового збору виходячи з встановленої Законом України "Про судовий збір" мінімальної ставки для позовів майнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 700 грн).

Відповідно до частини 1 статті 267 Господарського процесуального кодексу України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду:

1) з'ясовує питання про склад учасників судового процесу;

2) визначає характер спірних правовідносин та закон, який їх регулює;

3) з'ясовує обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень;

4) з'ясовує, які обставини визнаються чи заперечуються учасниками справи;

5) вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції;

6) за клопотанням сторін та інших учасників справи вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача;

7) за клопотанням учасників справи вирішує питання щодо вжиття заходів забезпечення позову;

8) вчиняє інші дії, пов'язані із забезпеченням апеляційного розгляду справи.

Згідно з частиною 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Однак, суд апеляційної інстанції, в порушення наведених норм процесуального права, дійшовши висновку про необхідність визначення судового збору виходячи з встановленої Законом України "Про судовий збір" мінімальної ставки для позовів майнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, залишив поза увагою те, що спірне майно, яке підлягає поверненню позивачу за зазначеною позовною вимогою, є лише частиною майна, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором від 05.12.2014, не з'ясував вартість спірного майна, що підлягає поверненню, не дослідив докази, якими підтверджується вартість майна, та як наслідок не визначив розмір судового збору, який підлягає сплаті за цією позовною вимогою майнового характеру та розподілу між сторонами у разі її задоволення. З огляду на викладене колегія суддів вважає задоволення цієї позовної вимоги передчасним.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

5.2. Положеннями частин 1, 3 статті 311 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З врахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17, оскільки судом апеляційної інстанції було неправильно застосовано норму абзацу 1 частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України, постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним нікчемного правочину підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в позові.

5.3. Згідно зі статтею 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, виходячи із меж перегляду справи в касаційній інстанції, а також враховуючи доводи та вимоги касаційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для зміни чи скасування постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 в частині задоволення позовних вимог про виселення та скасування державної реєстрації права оренди.

5.4. Відповідно до частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або

2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

3) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

5.5. З огляду на те, що господарський суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права в частині позовних вимог про зобов'язання ТОВ "Блек Сі Хотел Груп" повернути ПАТ "Імексбанк" частку у розмірі 122/1000 у праві власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", враховуючи межі розгляду справи судом касаційної інстанції, які не дозволяють суду касаційної інстанції встановлювати обставини справи, зокрема обставини щодо вартості спірного майна, яке підлягає поверненню, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 підлягає скасуванню в частині зазначеної позовної вимоги, а справа - передачі в цій частині на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду.

6. Судові витрати

6.1. Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 309, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Блек Сі Хотел Груп" задовольнити частково.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 у справі № 916/16/18 в частині задоволення позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди від 31.12.2014 скасувати та в цій частині прийняти нове рішення про відмову в позові.

3. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 у справі № 916/16/18 в частині задоволення позовної вимоги про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Блек Сі Хотел Груп" повернути Публічному акціонерному товариству "Імексбанк" частку у розмірі 122/1000 у праві власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", які складаються з будівель, загальною площею 80289,0 кв.м, основною площею 67037,5 кв.м, що складається з приміщень площею 9 817,0 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (вулиця Енгельса), будинок 1/20 скасувати, а справу № 916/16/18 в цій частині направити на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду.

4. В іншій частині постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 у справі № 916/16/18 залишити без змін.

5. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді О. Баранець

І. Кондратова