ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року Справа № 924/1226/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Мазур О.Г.

за участю представників сторін:

позивача - адв. Панаса В.С.

відповідача - адв. Заболотний А.М.

третьої особи - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк"

на рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.04.2019 р. ухваленого суддею Смаровозом М.В. о 17:50 год. у м.Хмельницькому, повний текст складено 06.05.2019 р.

у справі № 924/1226/18

за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк"

до Фізичної-особи підприємця Ройко (Антощук) Вікторії Сергіївни

за участю тертьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2

про стягнення 535212,63 грн. простроченої заборгованості по відсоткам, 68722,74 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 70527,87 грн. пені за прострочення сплати відсотків

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.04.2019 р. у даній справі відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до фізичної-особи підприємця Ройко (Антощук) Вікторії Сергіївни про стягнення 535212,63 грн. простроченої заборгованості по відсоткам, 68722,74 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 70527,87 грн. пені за прострочення сплати відсотків.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" подав апеляційну скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.04.2019 р. у справі та постановити нове, яким позовні вимоги задоволити.

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» вважає, що рішення № 924/1226/18 є необґрунтованим, оскільки не відповідає обставинам та матеріалам справи, і прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Пояснив, що на даний час рішення Острозького суду Рівненської області від 17.03.2015 р. у справі № 567/1472.14-ц та від 29.07.2016 р. у справі № 567/296/16-ц щодо стягнення виконані повністю в примусовому порядку органом ДВС.

Посилаючись на норми ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України та зміст кредитного договору, скаржник доводить, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та нормами ЦК України.

Посилається на правову позицію Верховного суду України, викладену у справі №6-1206цс15, де зазначено, що відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Скаржник просить врахувати наведені обставини, скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.04.2019 р. у даній справі та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відзивів на апеляційну скаргу відповідач та третя особа суду не подали.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення на обґрунтування апеляційної скарги. Просить апеляційну скаргу задоволити з підстав, викладених у ній. Пояснив, що на даний час рішення Острозького районного суду Рівненської області виконано в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 не забезпечив участь представника в судовому засіданні, відзиву не надав.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка учасників справи, повідомлених в установленому порядку про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення учасників судового процесу про час і місце розгляду справи /а.с. 183-185/, явка представників в судове засідання обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість завершення розгляду апеляційної скарги без участі третьої особи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача/скаржника та відповідача, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно - західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено наступне.

22.02.2013 р. ПАТ АБ »УКРГАЗБАНК» та фізичною особою - підприємцем Антощук (Ройко) Вікторією Сергіївною укладений кредитний договір № МСБ/02/2013/К на суму загального ліміту 1100000 гривень на поповнення обігових коштів та інші цілі, пов`язані із господарською діяльністю, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення до 21.02.2018 р. /а.с. 7-15/.

Згідно з п. 3.12 кредитного договору сторони узгодили, якщо позичальником не виконані умови, зазначені в п.4.1 та п.п.5.2.15-5.2.18 (щодо щомісячного спрямування виручки не менше 85% на рахунки банку та щодо страхування) одночасно, процентна ставка за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, яка визначена в п.1.1 цього договору, встановлюється в розмірі 26% річних.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів.

Пунктом 3.7 кредитного договору за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/термін, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється в розмірі 27% річних.

Відповідно до п. 5.3.3 договору банк має право відмовитись від надання позичальнику передбаченого цим договором кредиту частково або в повному обсязі, а також вимагати дострокового повного виконання позичальником своїх зобов`язань по цьому договору, включаючи нараховані проценти за користування кредитними коштами та штрафні санкції у випадках порушення позичальником умов цього договору, зокрема, коли позичальник не виконав у строк свої зобов`язання по поверненню кредиту (або його частини) та/або плати за кредит та/або інші зобов`язання по сплаті грошових коштів, передбачені цим договором; погіршився фінансовий стан позичальника (наявність збиткової діяльності на дві звітні дати поспіль, зменшення надходжень коштів на поточний рахунок більш як на 50 відсотків) тощо.

Вимога про дострокове виконання позичальником своїх зобов`язань по цьому договору направляється позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання такої вимоги від банку.

Пунктом 6.9 кредитного договору строк позовної давності (крім вимог про стягнення неустойки) за цим договором становить три роки у відповідності до чинного законодавства України. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені).

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

Сторони виконували умови кредитного договору.

22.03.2013 р. ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та підприємцем Антощук (Ройко) В.С. на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором був укладений договір іпотеки № МСБ/02/2013/І, посвідчений приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Ковальчук А.Я. за реєстровим № 236.

Відповідно до договору поруки № МСБ/02/2013/П, укладеного 22 лютого 2013 року ОСОБА_2 та ПАТ АБ УКРГАЗБАНК - поручитель поручається за виконання зобов`язань боржником ( Антощук В.С. ) по кредитному договору №МСБ/02/2013/К від 22.02.2013 р., укладеному кредитором з позичальником.

05.11.2014 р. позивач звернувся до відповідача з претензією про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором у зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань по своєчасному погашенню заборгованості за кредитом та процентами станом на 01.11.2014 р. Посилаючись на умови договору, де визначено право банку відмовитись від виконання своїх зобов`язань та/або розірвати кредитний договір, банк вимагає від позичальника протягом 10 днів від дати отримання претензіі сплатити 983198,16 грн., в т.ч. прострочену заборгованість по процентам 51485,8 грн., прострочену заборгованість по кредиту 114203,1 грн., а також - поточну суму кредиту 800000 грн. та поточні проценти в сумі 17509,26 грн./а.с.61/.

Рішенням Острозького суду Рівненської області від 17.03.2015 р. № 567/1472/14-ц, яке набрало законної сили, задоволено частково позов та присуджено до стягнення з Антощук Вікторії Сергіївни як позичальника та ОСОБА_2 як поручителя солідарно на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» один мільйон тринадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень 03 копійки боргу за кредитним договором № МСБ/02/2013/К від 22.02.2013 р., в т.ч. 780000 грн. строкової заборгованості по кредиту та простроченої заборгованості 134203,1 грн. /а.с. 19/. Справа розглядалась в суді загальної юрисдикції, оскільки одним з відповідачів була фізична особа - ОСОБА_2 .

Рішенням Острозького суду Рівненської області від 29.07.2016 р. № 567/296/16-ц, яке набрало законної сили, присуджено до стягнення з ОСОБА_2 в солідарному порядку з Антощук Вікторією Сергіївною на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором № МСБ/02/2013/К від 22.02.2013 р. в сумі 379055 грн. 62 коп., яка складається з таких сум: 8523 грн. 73 коп. строкова заборгованість за відсотками; 268094 грн. 58 коп. прострочена заборгованість за відсотками; 61479 грн. 06 коп. пеня за прострочення сплати кредиту; 50958 грн. 25 коп. пеня за прострочення сплати відсотків. Стягнуто з Антощук Вікторії Сергіївни на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «УКРГАЗБАНК» штраф 159280,4 грн. за невиконання страхування предмету іпотеки /а.с. 20-23/.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення Острозького суду Рівненської області набрали законної сили, в апеляційному чи касаційному порядку не скасовані.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, рішення у цивільних справах стосуються правовідносин сторін, що виникли на підставі кредитного договору № МСБ/02/2013/К від 22.02.2013 р., тому мають преюдиціальне значення у даній справі.

У позовній заяві позивач зазначив, що рішення Острозького суду Рівненської області від 17.03.2015 р. № 567/1472.14-ц щодо стягнення виконано повністю в примусовому порядку шляхом стягнення органом ДВС. Рішення Острозького суду Рівненської області від 29.07.2016 р. № 567/296/16-ц щодо стягнення виконано частково, в примусову порядку виконується стягнення органами ДВС, і залишок сум до стягнення із Антощук В.С. становить 38 372 грн. 98 коп. штрафу за нестрахування предмету іпотеки.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що на даний час в примусовому порядку стягнення на підставі рішень суду відбулось у повному обсязі органом ДВС.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги про стягнення з відповідача 535212,63 грн. простроченої заборгованості по відсоткам, 68722,74 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 70527,87 грн. пені за прострочення сплати відсотків за період з 15.03.2016 р. по 25.06.2018 р. неналежним виконанням відповідачем/позичальником умов кредитного договору № МСБ/02/2013/К від 22.02.2013 р. При цьому суму пені позивач обраховує за період прострочення сплати кредиту і процентів з 26.06.2017 р. по 25.06.2018 р. на підставі умов п.6.1-6.3 кредитного договору.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом та пеню припиняється у разі відмови банку надати позичальнику передбачений цим договором кредит та пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове повернення кредиту, тобто - дострокового припинення зобов`язань за кредитним договором.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується, враховуючи наступне.

Так, судом встановлено, що на підставі кредитного договору № МСБ/02/2013/К від 22.02.2013 р. між сторонами відбулись правовідносини з кредитування, які врегульовані нормами ст.ст.1054-1056-1 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено параграфом другим гл.71 ЦК України та не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Судом враховується, що позивач 05.11.2014 р. звернувся до відповідача з письмовою претензією про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № МСБ/02/2013/К від 22.02.2013 р.

Отже, банк використав своє право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, а також сплати належних процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. Такими діями кредитор змінив умови основного зобов`язання.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав у повному обсязі на період 26.06.2017 р. по 25.06.2018 р. (розрахунок позовних вимог на а.с. 16-18), не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений банком, що підтверджено судовими рішеннями у справах № 567/1472/14-ц, № 567/296/16-ц і встановлено судом у даній справі.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за якими проценти виплачуються щомісяця, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами договору, і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за договором припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Відповідно, відсутні підстави для застосування відповідальності у вигляді пені, яка була визначена умовами договору.

Така правова позиція відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 04.07.2018 р. у справі № 310/11534/13-ц (провадження 14-154цс18), та викладеній у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 р. у справі № 175/4753/15-ц та від 17.04.2019 р. у справі № 357/6149/15-ц.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зазначено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, і права та інтереси позивача в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Посилання скаржника на правову позицію, викладену у справі № 6-1206цс15 від 23.09.2015 р. колегія суддів не враховує, оскільки Велика Палата Верховного Суду у справі № 310/11534/13-ц відступила від правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, в якій зазначено, що виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору суд дійшов висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.04.2019 р. у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і немає підстав для його скасування чи зміни. Доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Судові витрати на оплату судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника відповідно до ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.04.2019 р. у справі № 924/1226/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Матеріали справи №924/1226/18 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений 16 липня 2019 року

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Петухов М.Г.