РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.04.2019Справа № 910/1018/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка»

до державного підприємства «Завод 410 ЦА»

про зобов`язання прийняти товар та стягнення 32939,61 грн.,

Представники:

від позивача Севрук В.О. (за дов.)

від відповідача не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» до державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» про:

- зобов`язання відповідача прийняти від позивача товар (ОПС-69 вогонь польоту строєм у кількості 15 штук);

- стягнення 32939,61 грн., з яких: 14059,53 грн. штрафу, 18880,08 грн. пені.

Позовні вимоги про зобов`язання відповідача прийняти товар мотивовані безпідставною відмовою відповідача від виконання цього обов`язку. Такий обов`язок заснований на договорі купівлі-продажу № УМТЗ-18-372/3 від 03.10.2018 (далі - Договір). У зв`язку з порушенням зобов`язань відповідача щодо прийняття товару на загальну суму 200851,92 грн., відповідач, на думку позивача, зобов`язаний сплатити позивачеві 14059,53 грн. штрафу, 18880,08 грн. пені за період з 24.11.2018 по 25.01.2019.

Суд своєю ухвалою від 11.02.2019 відкрив провадження у справі № 910/1018/19 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач позовні вимоги відхилив у повному обсязі з огляду на таке.

Позивач всупереч умовам Договору та додаткової угоди № 2 до нього, самостійно, в односторонньому порядку визначив кількість, найменування та вартість товарно-матеріальних цінностей на підставі документів, складених з порушенням вимог пунктів 1.2, 1.4, 3.2, 3.3, 5.3, 5.4, 6.3.1 Договору. Зокрема, кількість, найменування та вартість товарно-матеріальних цінностей сторони погодили у додатковій угоді № 2 до Договору та специфікації № 3, які набрали чинності 01.11.2018, тобто після відправки позивачем товару. Відповідач зазначив, що позивач безпідставно посилається на лист відповідача від 22.10.2018 №16.26-3517, оскільки він складений до укладення додаткової угоди №2 та не є заявкою покупця про поставку.

У свою чергу позивач зазначив, що у листі відповідача вих. № 16.26-3517 від 22.10.2018 позивачу була надана гарантія, що після направлення 15 одиниць ОПС-69 буде підписаний договір та через 14 днів з моменту підписання договору та проходження вхідного контролю товар буде оплачений відповідачем. Зміст листа свідчить про погодження номенклатури та кількості товару. Відомості щодо оплати товару через 14 календарних днів вказують на обізнаність відповідача про вартість товару.

Також, номенклатура та кількість товару була узгоджена між сторонами в процесі проведення тендеру № 3016882 від 11.10.2018, про який зазначив відповідач у своєму повідомленні. Підтвердженням цього є: електронний лист відповідача із запитом на комерційну пропозицію № 3016882 (зазначена початкова вартість однієї одиниці товару та загальна кількість товару, умови поставки та оплати товару), електронний лист про визначення переможця тендеру № 3016882 (зазначена ціна закупки товару та кількість товару), скріншот з електронного майданчика на підтвердження віднесення електронної адресу з листування до підприємства позивача.

Разом з відповіддю на відзив позивач подав клопотання про витребування у державного підприємства «Завод 410-ЦА» доказів до матеріалів справи, а саме: витягу з журналу вихідної кореспонденції за період 22.10.2018; копії документу за № 16.26-3517 від 22.10.2018, зареєстрованого в ERP - системі електронного документообігу IT-Enterprise, що використовується на підприємстві відповідача, та оригінал цього документу; листа № 16.26-3517 від 22.10.2018; витягу з ERP - системи електронного документообігу IT-Enterprise про зареєстровані документи вихідної кореспонденції на 22.10.2018; пакету тендерної документації за тендером № 3016882 від 11.10.2018, в тому числі протоколу про визнання переможця та про укладання договору.

Обґрунтовуючи свою заяву позивач посилається на невизнання відповідачем направлення позивачу гарантійного листа від 22.10.2018, і цей факт можна встановити шляхом витребування наведених вище документів. Про невизнання цього факту позивачу стало відомо з відзиву відповідача, у зв`язку з чим клопотання про витребування доказів не було подано одночасно позовом.

Вирішуючи це клопотання суд виходив з того, що частина документів, що підлягають витребуванню, а саме: витяг з журналу вихідної кореспонденції за 22.10.2018; документ за № 16.26-3517 від 22.10.2018, зареєстрований в ERP - системі електронного документообігу IT-Enterprise, та його оригінал; витяг з ERP - системи електронного документообігу IT-Enterprise про зареєстровані документи вихідної кореспонденції 22.10.2018 - можуть свідчити про дійсну наявність і направлення відповідачем позивачу гарантійного листа від 22.10.2018, ця обставина входить в предмет доказування, є документами відповідача і позивач самостійно позбавлений можливості подання цих доказів. З огляду на це суд задовольнив клопотання про витребування наведених вище документів.

Водночас, прохання про витребування листа № 16.26-3517 від 22.10.2018 дублює прохання про витребування документу за № 16.26-3517 від 22.10.2018, рішення про що уже прийнято, а підстави для повторного його витребування відсутні.

Суд не задовольнив клопотання про витребування пакету тендерної документації за тендером № 3016882 від 11.10.2018, у тому числі протоколу про визнання переможця та про укладання договору, внаслідок невідповідності вимогам ч. 2 ст. 81 ГПК України - заявником не наведено обставин, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати.

Суд витребував у державного підприємства «Завод 410-ЦА» витяг з журналу вихідної кореспонденції за період 22.10.2018; документ за № 16.26-3517 від 22.10.2018, зареєстрований в ERP - системі електронного документообігу IT-Enterprise, що використовується на підприємстві відповідача та витяг з ERP - системи електронного документообігу IT-Enterprise про зареєстровані документи вихідної кореспонденції на 22.10.2018.

Державне підприємство «Завод 410-ЦА» зазначило, що, відповідно до наказу державного підприємства «Завод 410-ЦА» № 159 від 17.04.2018 «Про введення в експлуатацію системи електронного документообігу», з 17.04.2018 обробка документів, які циркулюють на підприємстві здійснюється виключно через систему електронного документообігу підприємства «АСКОД» (СЕД), та подало копію наказу від 17.04.2018 № 159, копію листа від 22.10.2018 № 16.26-3517, витяг з системи електронного документообігу підприємства «АСКОД» про зареєстровані документи вихідної кореспонденції на 22.10.2018.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

03.10.2018 товариство з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (продавець) та державне підприємство «Завод 410-ЦА» (покупець) уклали договір купівлі-продажу №УМТЗ-18-372/3 (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору, продавець зобов`язується протягом строку дії договору поставити покупцю товари, зазначені в п. 1.3. цього договору, а покупець - прийняти і оплатити такі товари.

Найменування товару: радіоелектронне обладнання, код ДК 021:2015-34731000-0 «Обладнання для повітряних літальних апаратів» (п. 1.3 Договору).

Поставка товарів здійснюється окремими партіями згідно з заявкою покупця, переданою факсимільним зв`язком або електронною поштою у рамках специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (п. 5.4. Договору).

Приймання товару по кількості і якості проводиться покупцем відповідно до Інструкції № П-6 від 15.06.1965 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості» та Інструкції № П-7 від 25.04.1966 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості», затверджених Держарбітражем з наступними змінами та доповненнями (п. 5.7 Договору).

Відповідно до п. 6.1 Договору, покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари, приймати поставлені товари, згідно з умовами цього Договору.

30.10.2018 продавець та покупець уклали додаткову угоду № 1 до Договору та специфікацію № 2, які набирають чинності з моменту підписання сторонами та вважаються невід`ємними частинами Договору (п. 2 додаткової угоди).

У специфікації № 2 до Договору сторони погодили поставку пульта управління лебідки БЛ-56 ПУЛ-47 (7ЭЛ-065.сб3) вартістю 33145,42 грн. (з ПДВ).

Відповідач надіслав на адресу позивача гарантійний лист № 16.26-3517 від 22.10.2018, в якому просив здійснити поставку продукції, згідно з тендером № 3016882 від 11.10.2018, для проходження процедури вхідного контролю у відповідача ОПС-69 вогонь польоту строєм у кількості 15 штук (далі - товару), та гарантував оплату протягом 14 днів після підписання договору та проходження вхідного контролю.

Після отримання цього листа позивач виписав рахунок-фактуру №СФ-0001693 від 18 жовтня 2018 року та видаткову накладну № РН-001899 від 22.10.2018.

22.10.2019 позивач надіслав відповідачу товар (ОПС-69 вогонь польоту строєм у кількості 15 штук), а 23.10.2019 відповідач отримав цей товар.

29.10.2018 відповідач повернув позивачеві товар.

01.11.2018 позивач та відповідач уклали додаткову угоду №2 до Договору та специфікацію № 3 щодо поставки товару ОПС-69 вогонь польоту строєм у кількості 15 штук протягом 14 календарних днів з дня отримання заявки від покупця.

Відповідно до специфікації № 3, 100% оплата проводиться після поставки та проходження вхідного контролю на ДП «Завод 410 ЦА», з відстрочкою платежу 10 банківських днів.

08.11.2018 позивач вдруге надіслав відповідачу товар (ОПС-69 вогонь польоту строєм у кількості 15 штук).

21.11.2018 позивач вдруге отримав від відповідача товар, без супровідних документів, без пояснень причини повернення товару.

Вирішуючи питання про зобов`язання відповідача прийняти товар суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 689 ЦК України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Суд зазначає, що гарантійний лист вих. № 16.26-3517 від 22.10.2018 слід оцінювати, з одного боку, офертою щодо укладання договору, а з другої сторони - заявкою про поставку в рамках укладеного договору в майбутньому. Ця заявка діє тільки у комплексі з укладеним договором, а тому не може встановлювати певні обов`язки (бути підставою для вчинення дій) до укладення такого договору.

Оскільки додаткову угоду №2 до Договору укладено тільки 01.11.2018, то з цього часу слід визначати перебіг прав і обов`язків, у тому числі і дії заявки та строки поставки.

З огляду на це, надсилання позивачем товару 23.10.2019 та відмова у його прийнятті не свідчить про порушення відповідачем Договору.

Порушення відповідачем договору мало місце у зв`язку з відмовою прийняти товар, надісланий 08.11.2018.

Станом на день розгляду справи в суді відповідач не прийняв товар.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Обов`язок відповідача прийняти товар належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

За змістом ч. 2 ст.231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 18880,08 грн. пені за період з 24.10.2018 по 25.01.2019, тоді як датою початку прострочення є 08.11.2018.

За розрахунком суду до стягнення з відповідача підлягає 15867,30 грн. пені (200851,92 х0,1%х79). Суд відмовляє у стягненні 3012,78 грн. пені.

Відповідно до п. 7.3 Договору, за прострочення виконання зобов`язань за договором понад тридцять днів з винної сторони додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.

За розрахунком позивача, прийнятим судом як вірний, до стягнення з відповідача підлягає 14059,53 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в частині зобов`язання прийняти товар, стягнення 15867,30 грн. пені та 14059,53 грн. штрафу. Суд відмовляє в стягненні 3012,78 грн. пені.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки позивач зробив відповідну заяву про розмір витрат на професійну правничу допомогу, але не подав відповідних доказів, суд дійшов висновку про вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу після подання позивачем відповідних доказів.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Надмірно сплачений судовий збір в сумі 335,13 грн. повертається позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити частково позов товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» до державного підприємства «Завод 410 ЦА».

2. Зобов`язати державне підприємство «Завод 410 ЦА» (проспект Повітрофлотський, 94, м. Київ, 03151, код 01128297) прийняти від товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (вул. Грязнова, 4-А, м. Запоріжжя, 69002, код 24510970) на виконання умов договору купівлі-продажу №УМТЗ-18-372/3 від 03 жовтня 2018 року, заявки вих. № 16.26-3517 від 22.10.2018, додаткової угоди №2 від 01.11.2018 та специфікації № 3 товар, а саме: ОПС-69 вогонь польоту строєм у кількості 15 штук.

3. Стягнути з державного підприємства «Завод 410 ЦА» (проспект Повітрофлотський, 94, м. Київ, 03151, код 01128297) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (вул. Грязнова, 4-А, м. Запоріжжя, 69002, код 24510970) 14059,53 грн. штрафу, 15867,30 грн. пені, 3461,68 грн. судового збору.

4. Відмовити в іншій частині позову.

5. Розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу здійснити після подачі доказів сплати таких витрат товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Промелектроніка».

5. Повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (вул. Грязнова, 4-А, м. Запоріжжя, 69002, код 24510970) з Державного бюджету України 335,13 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Повний текст рішення складено 17.07.2019.

Суддя С. А. Ковтун