ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"08" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/567/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Оборотової О.Ю.,

при секретарі судового засідання Ісак Д.П.

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АМАКО УКРАЇНА";

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "КАСТАР";

про стягнення

За участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

05.03.2019р. Товариства з обмеженою відповідальністю "АМАКО УКРАЇНА", звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КАСТАР" про стягнення заборгованості та штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "КАСТАР" посилається на неналежне викання відповідачем умов договору №13573/350682 від 23.02.2018р.

Ухвалою від 23.04.2019року, суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті в засідання суду на 27.06.2019р.

Відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив. Про місце, дату та час розгляду справи учасники повідомлені належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції, за юридичною адресою (є загальнодоступною та міститься у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Крім цього, суд звертає увагу, що поштову кореспонденцію відповідач не отримував, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до частини сьомої статті 120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відтак, приймаючи до уваги належне повідомлення учасників справи, даний спір вирішено судом по суті заявлених вимог за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 08.07.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлено:

23.02.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «АМАКО УКРАЇНА» (далі - ТОВ «АМАКО УКРАЇНА», Продавець, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАСТАР» (далі - ТОВ «КАСТАР», Покупець, Відповідач) укладено договір №13573/350682 (далі - Договір), згідно із умовами якого Позивач зобов`язувався протягом дії даного Договору поставляти Відповідачу запасні частини для сільськогосподарської та будівельної техніки та обладнання, комерційних автомобілів, причепів, автохімію, мастила (оливи), покришки, супутні товари для вищезазначеної техніки (далі - Товар), а Відповідач зобов`язувався приймати товар та оплачувати його на встановлених Договором умовах. Відповідно до умов Договору загальний обсяг та асортимент (номенклатура) товару, що поставляється за цим Договором, визначається кількістю та асортиментом (номенклатурою) товару, поставленого окремими партіями за всіма видатковими накладними відповідно до умов Договору на протязі його дії.

23.02.2018 року до Договору було укладено Додаток №1, відповідно до умов якого Сторонами здійснювалась поставка товару та розрахунки за нього. Відповідно до п.2 зазначеного Додатку до Договору - він діє до 31.12.2018 року, а в частині взаєморозрахунків між Сторонами - до повного взаєморозрахунку Сторін.

Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору, в період з 14.03.2018р. по 30.10.2018р. ТОВ «АМАКО УКРАЇНА» поставило на користь ТОВ «КАСТАР» Товар на загальну суму 4042163,38грн., що підтверджується видатковими накладними.(т.1, а.с. 29-250 т.2, а.с. 1-33)

Позивач стверджує, що Відповідач на виконання Договору здійснив платежі на загальну суму 2388540,87 гривень. Більше жодних платежів на погашення зазначеної заборгованості від Відповідача не надходило.

Таким чином, станом на сьогоднішній день, відповідно до позовної заяви ТОВ «АМАКО УКРАЇНА» існує заборгованість ТОВ «КАСТАР» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «АМАКО УКРАЇНА» з оплати вартості товару, поставленого відповідно до Договору №13573/350682 від 23.02.2018 року, в розмірі 1653622,51 гривень.

З метою досудового врегулювання спору, на адресу Відповідача було відправлено претензію-вимогу від 29 січня 2018 року №4109 із вимогою здійснити оплату вартості отриманого товару, яка залишилась без відповіді та задоволення.

У зв`язку з невиконанням Відповідачем зобов`язань щодо сплати вартості Товару за Договором відповідно до видаткових накладних, ТОВ «АМАКО УКРАЇНА» було вимушене звернутися до господарського суду Одеської області з відповідним позовом про стягнення основної заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено господарник судом, 01.05.2017р. між Позивачем і Відповідачем укладений договір №13573/350682 згідно із умовами якого Позивач протягом дії даного поставив на користь ТОВ «КАСТАР» Товар на загальну суму 4042163,38грн., що підтверджується видатковими накладними.(т.1, а.с. 29-250 т.2, а.с. 1-33).

При цьому, жодних заперечень щодо наданих Позивачем послуг та їх вартості Відповідач до суду не надав.

Відповідач на виконання Договору здійснив платежі на загальну суму 2388540,87 гривень що підтверджується банківськими виписками по рахунку ТОВ «АМАКО УКРАЇНА» (т.2 а.с.75-103)

Інших належних та допустимих доказів погашення заборгованості матеріали справи не містять.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у ТОВ «КАСТАР» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «АМАКО УКРАЇНА» існує заборгованість з оплати вартості товару, поставленого відповідно до Договору №13573/350682 від 23.02.2018 року, в розмірі 1653622,51 гривень.

Згідно з ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В свою чергу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши розрахунок пені, який здійснений Позивачем за період з 01.12.2018р. по 19.02.2019р., згідно з яким розмір нарахованої відповідачу пені становить 132108,58грн., господарським судом встановлено відповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, згідно з яким розмір нарахованих відповідачу 3% річних становить 11009,05грн., перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, згідно з яким розмір нарахованих відповідачу інфляційних становить 29897,49грн., а також плату за користування товарним кредитом у розмірі 68500,75грн. за період з 01.12.2018р. по 19.02.2019р. господарським судом встановлено відповідність цих розрахунків обставинам справи щодо прострочення відповідача.

ТОВ «КАСТАР» власного контррозрахунку не надало.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог, а отже, і їх задоволення.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

У ст. 617 ЦК України також встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе. Що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 247-252 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АМАКО УКРАЇНА" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "КАСТАР" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КАСТАР" (вул.Миру,102, с.Дивізія, Татарбунарський район,Одеська область, 68150; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АМАКО УКРАЇНА" (вул.Броварська,2, Проліски, Бориспільский район, Київська область, 08322; ) основну заборгованість у розмірі 1653622,51 грн. пеню у розмірі 132108,58 грн. 3% річних у розмірі 11009,05грн., інфляційні втрати у розмірі 29897,49 грн., плату за користування товарним кредитом у розмірі 68500,75 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 28427,08 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 17 липня 2019р.

Суддя О.Ю. Оборотова