ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2019 р. Справа№ 910/194/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Разіної Т.І.

за участю секретаря судового засідання Котенка О.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 17.07.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський науково-дослідний інститут тактичного спорядження"

на рішення господарського суду міста Києва

від 11.04.2019 (повний текст рішення складено 18.04.2019)

у справі №910/194/19 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський науково-дослідний інститут тактичного спорядження"

до Міністерства оборони України

про внесення змін до договору від 31.05.2018 №286/3/18/206,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський науково-дослідний інститут тактичного спорядження" звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства оборони України про внесення змін до п. 1.2 договору від 31.05.2018 №286/3/18/206 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський науково-дослідний інститут тактичного спорядження" та Міністерством оборони України.

Позов обґрунтований тим, що в період проведення процедури закупівлі, укладення та виконання договору відбулась істотна зміна обставин, яка суттєво вплинула на строки виконання позивачем зобов`язань щодо виготовлення та поставки товару, та яку позивач не міг передбачити при прийнятті рішення про участь у закупівлі та укладенні договору. Позивач стверджував, що наявність факту зміни істотних обставин для Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський науково-дослідний інститут тактичного спорядження" за договором від 31.05.2018 №286/3/18/206 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), укладеним з Міністерством оборони України, що може бути підставою для внесення змін до договору в частині перенесення строків постачання товару до 19.11.2018 включно, підтверджується висновком Харківської торгово-промислової палати №361/63.01-6 від 24.09.2018, який відповідач отримав 25.09.2018.

У відзиві на позов відповідач заперечував проти позову, посилаючись на відсутність умов, визначених статтею 652 ЦК України, за наявності яких можлива істотна зміна обставин та можливості зміни умов спірного договору. Крім того, відповідач зазначив, що сторони реалізували своє право стосовно внесення змін до договору (на підставі висновку Харківської торгово-промислової палати №361/63.01-6 від 24.09.2018) шляхом укладення додаткової угоди №1 від 05.11.2018. Підписуючи спірний договір позивачу було відомо про те, що кінцевою датою постачання товару є 30.09.2018, в редакції додаткової угоди до 29.10.2018 (включно), та будь-яких зауважень (письмових пропозицій) щодо кінцевої дати постачання товару у позивача не було, тобто позивачем погоджено всі істотні умови договору.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.04.2019 в позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів існування умов, які передбачені ст. 652 ЦК України за наявності яких можлива істотна зміна обставин та можливість зміни спірного договору. Крім того, суд зазначив, що внесення змін до договору після його виконання чинним законодавством не передбачено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський науково-дослідний інститут тактичного спорядження" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, аналогічні тим, які викладено в позовній заяві. Також скаржник стверджує, що спірний договір не можна вважати виконаним в розумінні ст. 631 ЦК України, ст.ст. 202, 203 ГК України, є діючим в частині проведення розрахунків, посилаючись на те, що позивачем, як постачальником, ще не сплачено відповідачу штрафні санкції за прострочення постачання товару за договором.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський науково-дослідний інститут тактичного спорядження" на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Михальської Ю.Б., Разіної Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський науково-дослідний інститут тактичного спорядження" у справі №910/194/19 залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині на підставі ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України.

18.06.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано чек та опис вкладення у цінний лист.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський науково-дослідний інститут тактичного спорядження" на рішення господарського суду міста Києва від 11.04.2019 у справі №910/194/19; призначено до розгляду апеляційну скаргу на 17.07.2019.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

31.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський науково-дослідний інститут тактичного спорядження", як постачальником, та Міністерством оборони України, як замовником, був укладений договір №286/3/18/206 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався у 2018 р. поставити відповідачу товар - сумки (1892) (сумки - підсумок для предметів особистої гігієни, вид 2, тип 1), а замовник зобов`язався забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни) вказані у цьому договорі.

Згідно п. 1.2 договору №286/3/18/206 від 31.05.2018 та рознарядки Міністерства оборони України позивач зобов`язався поставити вказаний товар у кількості 9000 шт. на загальну суму 2878200,00 грн., в т.ч. ПДВ 479700,00 грн, у строк до 30.09.2018 (включно).

05.11.2018 сторонами укладено додаткову угоду №1, якою у відповідності до ст. 652 ЦК України, статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» та експертного висновку про істотну зміну обставин, виданого Харківської торгово-промислової палати №361/63.01-6 від 24.09.2018, на підставі п.11.5 розділу ХІ договору сторони погодили змінити строки (терміни) постачання, а саме встановили строки (терміни) постачання до 29.10.2018 (включно); погодили внести відповідні зміни до додатку 1 договору (рознарядку Міністерства оборони України за Специфікацією).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що в період проведення процедури закупівлі, укладення та виконання договору відбулась істотна зміна обставин, яка суттєво вплинула на строки виконання зобов`язань щодо виготовлення та поставки товару у зв`язку з чим поставка товару здійснена лише 29.11.2018 та 20.12.2018, що підтверджується актами приймання-передачі № 606 від 29.11.2018 та № А721 від 20.12.2018, тобто з пропуском встановленого договором №286/3/18/206 від 31.05.2018 строку поставки товару.

Відповідно до частин першої та третьої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Підстави для зміни або розірвання договору визначені статтею 651 ЦК України і за загальним правилом, викладеним в частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. ( ч. 1, ч.2 ст. 652 ЦК України )

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

- в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

- зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

- виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

- із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Таким чином, внесення змін до договору має відбуватися лише за згодою сторін угоди, а у випадку, коли певної згоди не досягнуто, заінтересована сторона вправі звернутися до суду, при умові одночасного існування вищевказаних чотирьох умов.

В пункті 8.5 договору №286/3/18/206 від 31.05.2018 сторони погодили, що продовження строку (терміну) виконання зобов`язань (постачання товару, виконання робіт, надання послуг) можливе у випадку істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за договором у разі, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір, або уклали б його на інших умовах. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору він може бути змінений або розірваний за згодою сторін.

Доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх зобов`язань за договором є відповідний документ виданий торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами (п. 8.6 договору).

Позивач стверджував, що наявність факту зміни істотних обставин для Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський науково-дослідний інститут тактичного спорядження" за договором від 31.05.2018 №286/3/18/206 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), укладеним з Міністерством оборони України, що може бути підставою для внесення змін до договору в частині перенесення строків постачання товару до 19.11.2018 включно, підтверджується висновком Харківської торгово-промислової палати №361/63.01-6 від 24.09.2018, який відповідач отримав 25.09.2018.

Водночас колегією суддів встановлено, що сторони реалізували своє право стосовно внесення змін до договору (на підставі висновку Харківської торгово-промислової палати №361/63.01-6 від 24.09.2018) шляхом укладення додаткової угоди №1 від 05.11.2018.

Підписуючи спірний договір позивачу було відомо про те, що кінцевою датою постачання товару є 30.09.2018, в редакції додаткової угоди до 29.10.2018 (включно).

Зауважень щодо кінцевої дати постачання товару у позивача не було, тобто позивачем погоджено всі істотні умови договору.

Позивачем не надано доказів існування умов, які передбачені ст. 652 ЦК України за наявності яких можлива істотна зміна обставин та можливість зміни спірного договору.

Відповідно до частин 1, 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі», договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; 3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; 4) продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі; 5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг); 6) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; 7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; 8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини п`ятої цієї статті.

Абзац 2 частини 1 статті 37 вказаного Закону визначає, що договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог частини 4 статті 36 цього Закону.

З аналізу зазначених положень Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, різновидом яких є тендерні закупівлі, та повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного кодексу України (статті 651) та Господарського кодексу України (стаття 188), які визначають загальну процедуру внесення змін до договору. Відтак, якщо спеціальною нормою права (частиною 4 статті 36 Закону) заборонено укладення умов договору про публічні закупівлі, які відрізняються від умов тендерної пропозиції, та заборонено вносити зміни до договору, окрім певного переліку таких змін, то внесення змін до такого договору поза межами переліку, передбаченого частиною 4 статті 36 Закону, означатиме нікчемність таких змін до договору відповідно до частини 1 статті 37 Закону.

При цьому, частиною 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі», норми якого є спеціальними та підлягають застосуванню в даному випадку, передбачені спеціальні правові підстави для внесення змін до договорів, укладених за наслідком проведення публічних закупівель.

Матеріали справи свідчать про відсутність таких правових підстав для внесення змін до договору від 31.05.2018 №286/3/18/206 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський науково-дослідний інститут тактичного спорядження" та Міністерством оборони України.

Також колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що внесення змін до договору після його виконання чинним законодавством не передбачено.

Доводи скаржника, що спірний договір не можна вважати виконаним в розумінні ст. 631 ЦК України, ст.ст. 202, 203 ГК України, є діючим в частині проведення розрахунків, посилаючись на те, що позивачем, як постачальником, ще не сплачено відповідачу штрафні санкції за прострочення постачання товару за договором є безпідставними.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що позовна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський науково-дослідний інститут тактичного спорядження" про внесення змін до п. 1.2 договору від 31.05.2018 №286/3/18/206 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування, зміни чи визнання нечинним оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський науково-дослідний інститут тактичного спорядження" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 11.04.2019 у справі №910/194/19 - без змін.

Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

повний текст постанови складено 22.07.2019

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Ю.Б. Михальська

Т.І. Разіна