ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"10" липня 2019 р. Справа№ 910/13287/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Грека Б.М.

Остапенка О.М.

Секретар судового засідання: Камінська Т.О.

За участю представників: відповідно до протоколу судового засідання від 10.07.2019.

В межах розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Захист - Агро"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2019

у справі № 910/13287/17 (суддя Картавцева Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Захист - Агро"

до Інституту мікробіології і вірусології ім.. Д.К. Заболотного Національної академії наук України та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

про визнання недійсним патенту на винахід та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Захист-Агро" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Інституту мікробіології і вірусології ім. Д.К. Заболотного Національної академії наук України та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним патенту на винахід від 15.08.2005 № 73682 та здійснення про це публікації в офіційному бюлетені.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач 1 отримав патент на винахід, який завідомо не був новим, тобто не відповідав критеріям патентоздатності "винахідницький рівень" і "новизна", та, отримавши такий патент, став зловживати своїм правом, здійснюючи "кримінальне переслідування" своїх конкурентів, зокрема й позивача, з метою встановлення монополії на біопрепарат, який є загальновідомим; у зв`язку з цим позивач позбавлений можливості використовувати належну йому корисну модель та продовжувати виробничу діяльність.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.03.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2018, позов задоволено; визнано недійсним патент України на винахід № 73682 від 15.08.2005 "Інсектофунгіцидний біопрепарат для боротьби із шкідниками і хворобами сільськогосподарських культур"; зобов`язано Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести відповідні зміни до Державного реєстру патентів України про визнання недійсним патенту України на винахід № 73682 від 15.08.2005 та здійснити про це публікацію в офіційному бюлетені; стягнуто з Інституту мікробіології і вірусології ім. Д.К. Заболотного HAH України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Захист-Агро" витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 200, 00 грн. та витрати на оплату експертизи у розмірі 28 000, 00 грн.

Постановою Верховного Суду від 09.10.2018 касаційну скаргу Інституту мікробіології і вірусології ім. Д.К. Заболотного НАН України задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 28.03.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2018 зі справи № 910/13287/17 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.03.2019 у справі №910/13287/17 у позові відмовлено повністю.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Захист-Агро" на користь Інституту мікробіології і вірусології ім. Д.К. Заболотного Національної академії наук України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 800,00 грн. та витрати по сплаті судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 6 400,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Захист - Агро", звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2019 скасувати та ухвалити нову постанову, якою постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Захист - Агро" до Інституту мікробіології і вірусології ім. Д.К. Заболотного НАН України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним патенту на винахід № 73682 від 15.08.2005 та внесення відповідних змін до Державного реєстру патентів України про визнання недійсним патенту України на винахід № 73682 від 15.08.2005 та здійснення про це публікації в офіційному бюлетені - задовольнити у повному обсязі.

Розпорядженням В.о. керівника апарату суду № 09.1-08/1961/19 від 08.07.2019 у зв`язку з перебуванням суддів Сотнікова С.В. та Верховця А.А., відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/13287/17.

У відповідності до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2019 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді Грек Б.М., Остапенко О.М.

10.07.2019 від судді Північного апеляційного господарського суду Остапенка О.М. надійшла заява про самовідвід.

Наявні в судовому засіданні 10.07.2019 учасники по справі надали пояснення, представник Інституту мікробіології і вірусології ім. Д.К. Заболотного Національної академії наук України не заперечував проти заяви про самовідвід, представник Міністерства економічного розвитку і торгівлі України поклався на розсуд суду щодо вирішення поставленого питання.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши подану заяву про самовідвід судді Остапенка О.М., дійшов висновку про її задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що суддя Остапенко О.М. приймав участь під час прийняття постанови Київського апеляційного господарського суду від 2006.03.2018 у справі №910/13287/17, в подальшому дана постанова була переглянута Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду.

За результатом касаційного розгляду постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.10.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 28.03.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2018 (прийнята колегією суддів Київського апеляційного господарського суду: Доманська М.Л. - головуючий суддя, судді: Пантелієнко В.О., Остапенко О.М.) скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

3. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

4. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява № 7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У справі "Газета "Україна-центр" проти України" Європейський суд з прав людини вказав:" п. 28. Відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. п. 31. У контексті об`єктивного критерію у цій справі окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною".

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19.05.2006, які схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23 зазначено, що довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві.

Як встановлюють вказані принципи, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участь у розгляді заяви про перегляд за ново виявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Враховуючи викладене та з метою уникнення у подальшому можливих сумнівів та переконань сторін в об`єктивності та неупередженості суду, Північний апеляційний господарський суд вважає за можливе задовольнити заяву судді Північного апеляційного господарського суду Остапенка О.М. про самовідвід, а справу передати для здійснення повторного автоматизованого розподілу на підставі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

У разі задоволення заяви про відвід одному або декільком суддям, які розглядають справу колегіально, справа розглядається в тому самому суді таким самим складом колегії суддів із заміною відведеного судді або суддів, або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу (ч. 2 ст. 40 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст. 32, п. 5 ч. 1 ст. 35, ст.ст. 35, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву судді Північного апеляційного господарського суду Остапенка О.М. про самовідвід від розгляду справи № 910/13287/17.

2. Справу № 910/13287/17 передати для здійснення повторного автоматизованого розподілу відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Б.М. Грек

О.М. Остапенко