ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про перехід до розгляду справи за правилами

загального позовного провадження

03 липня 2019 року Справа № 915/1310/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е. М. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Корабел", вул. 6 Слобідська, 81, м. Миколаїв, 54055 ()

до відповідача Фізичної особи-підприємця Катаєвої Світлани Петрівни, АДРЕСА_1 (код ІПН НОМЕР_1 )

про виселення та стягнення коштів в сумі 21 822, 40 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Бортик Р.О. довіреність № 03/04 від 02.04.2019 року;

від відповідача: Хорошев В.В., адвокат ордер серія МК №102221 від 10.06.2019 року.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Корабел" з позовною заявою, в якій просить суд:

- виселити Фізичну особу-підприємця Катаєву С.П. з торгового місця № 15, загальною площею 35,32 кв.м. на території ринку ГП ГО БК "Корабел" по вул. 6 Слобідській, 81 у м. Миколаєві.

- стягнути з Фізичної особи-підприємця Катаєвої С.П. неустойку в розмірі 21 822, 40 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 11.05.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 10.06.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.06.2019 року відкладено розгляд справи в судовому засіданні на 03.07.2019 року.

Судом встановлено наступне.

25.06.2019 року до господарського суду Миколаївської області від позивача надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (вх. № 10587/19), в яких відповідач просить суд:

- призначити справу № 915/1310/19 за позовом ТзОВ «БК «Корабел» до ФОП Катаєвої С.П. про виселення та стягнення неустойки до розгляду за правилами загального позовного провадження;

- надати ухвалу суду про розгляд даного клопотання.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні господарського суду Миколаївської області знаходяться чисельні справи за номерами 915/1304/19, 915/1303/19, 915/1311/19, 915/1312/19, 915/1305/19, 915/1310/19, 915/1306/19, 915/1307/19, 915/1308/19, 915/1309/19 за позовними заявами ТзОВ «БК «Корабел» до підприємців, які здійснюють господарську діяльність на території Ринку по вул. 6 Слобідська , 81 , із тотожними вимогами про виселення.

Фактично на даний час вирішуються дуже важливі, резонансні, складні справи, що мають значний суспільний інтерес, оскільки кожна окрема справа є складовою до незаконного закриття Ринку міста Миколаєва, на якому дані особи працюють багато років, та не мають іншого джерела для існування, і для кожної сторони зокрема, та усіх сторін разом (громадян, підприємців, відвідувачів міста Миколаєва) дана справа, як і інші, має дуже велике значення.

Не може бути в пріоритеті лише швидке вирішення даної справи, і розгляд цієї справи за правилами спрощеного провадження є недоцільним.

Враховуючи необхідність залучення до участі у справі Миколаївську міську раду, враховуючи необхідність залучення додаткових доказів по справі.

Враховуючи вищевикладене, позивач заперечує проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження.

Клопотання обґрунтоване приписами ст. 12, 257 КАС України, ст. 247, 250 ГПК України.

27.06.2019 року до господарського суду Миколаївської області від позивача надійшла заява (вх. № 10734/19), в якій позивач заперечує проти розгляду справи у загальному позовному проваджені. В обґрунтування заперечень позивач зазначає наступне:

- ТзОВ «Будівельна компанія «Корабел» не відноситься до підприємств, що становлять суспільний інтерес.

- предметом цього спору є виконання зобов`язань у межах договірних правовідносин у сфері приватного права між двома суб`єктами господарювання та не може складати значний суспільний інтерес, виходячи із характеру таких правовідносин.

- відповідач не зазначив норм закону про наявність суспільного інтересу за суб`єктним складом та про наявність суспільного інтересу, виходячи із предмету спору.

- вказана відповідачем наявність інших судових спорів за аналогічними позовами позивача до інших підприємців, які всі здійснювали підприємницьку діяльність на тому ж ринку, закон не визначає як значний суспільний інтерес.

Отже, позивач зазначає, що відповідачем не доведено про існування наявних підстав, за яких слід вважати, що розгляд даної справи становить значний суспільний інтерес, та відповідно справа підлягає розгляду за правилами загального провадження.

Заперечення обґрунтовані приписами ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 41, 89, 95 Конституції України, ст. 29 Закону України «Про інформацію», ст. 1 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», ст. 2, 3 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 03.07.2019 року залишено без розгляду заперечення Фізичної особи-підприємця Катаєвої Світлани Петрівни (вх. № 10587/19 від 25.06.2019 року), у зв`язку з пропуском строку на подання відповідного клопотання (заперечень).

При цьому, судом також враховано наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Застосування судом правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, повинно відбуватись із урахуванням обставин конкретної справи та забезпеченням ефективного захисту прав, свобод та законних інтересів. Формальний підхід суду до здійснення повноважень (реалізації прав) особою під час розгляду справи може призвести до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Так, у рішенні від 08 грудня 2016 року у справі «ТОВ «ФРІДА» проти України» (заява №24003/07) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)нагадав, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Проте встановлені обмеження не повинні обмежувати доступ, наданий особам, у такий спосіб або такою мірою, що підриватимуть саму суть цього права. Крім того, обмеження буде несумісним із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), якщо воно не переслідує законну мету, та у разі відсутності розумного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення від 17 січня 2012 року у справі «Станев проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява № 36760/06).

Згідно практики ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання, яке стосується розгляду справи (суті права) є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France, заява №23805/94) ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97) та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Perez de Rada Cavanilles v. Spain) ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання, а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Врахувавши вищевикладене, суд дійшов наступного висновку. Залишаючи без розгляду клопотання відповідача щодо заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження, суд керувався приписами процесуального закону (ст. 207 ГПК України) в частині строків вчинення відповідної процесуальної дії. Оскільки відповідачем було подано клопотання з порушенням строку, встановленого законом, суд залишив останнє без розгляду.

Водночас, враховуючи право особи на розгляд її справи неупередженим і безстороннім судом, який належним чином та добросовісно розгляне справу з урахуванням всіх обставин та наведених доводів, дослідженням доказів та встановленням обставин у справі, суд дійшов висновку, що відмова особі у заслуховуванні її правової позиції та відмова у розгляді справи за правилами загального провадження з однієї лише підстави - пропуск процесуального строку та залишення на цій підставі без розгляду клопотання відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження - є проявом правового пуризму (формалізму) з боку суду при вирішенні вказаного питання, що непропорційно обмежить право особи на розгляд її справи судом.

Зважаючи на викладене, в судовому засіданні 03.07.2019 року представникам сторін судом була надана можливість щодо висловлення своїх правових позицій з цього питання.

Керуючись принципом верховенства права та завданням господарського судочинства, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 ГПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 250 ГПК України якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження належить до дискреційних повноважень суду першої інстанції. Однак, враховуючи приписи ч. 3 ст. 247, ч. 1 ст. 250 ГПК України, суд першої інстанції при вирішенні даного питання (розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження) повинен враховувати такі критерії, зокрема, ціну позову, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес, думку сторін тощо (Постанов Верховного Суду України від 16.04.2019 року у справі № 910/10071/18).

Суд зазначає, що питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження вирішувалось судом на стадії відкриття провадження у справі та за наявними матеріалами, долученими позивачем до позовної заяви. Проте, в процесі розгляду справи судом встановлено наступні обставини.

В провадженні господарського суду Миколаївської області знаходяться справи за номерами 915/1304/19, 915/1303/19, 915/1311/19, 915/1312/19, 915/1305/19, 915/1310/19, 915/1306/19, 915/1307/19, 915/1308/19, 915/1309/19 за позовними заявами ТзОВ «БК «Корабел» до підприємців, які здійснюють господарську діяльність на території Ринку по вул. 6 Слобідська, 81 , із тотожними вимогами про виселення.

Предметом спору по кожній окремій справі є вимога про виселення відповідачів (підприємців) з торгових місць на території ринку в м. Миколаєві та стягнення неустойки. Так, позивач зазначає про існування між сторонами лише господарських відносин, а невиконання відповідачем умов договірних зобов`язань взятих за договором оренди стало підставою для звернення позивача до суду із позовом за захистом своїх прав. В свою чергу відповідач вказує, що мова йде про закриття ринку, а в силу вимог законодавства при закритті ринку встановлені особливі умови та порядок закриття ринків, зокрема й щодо обов`язку органу місцевого самоврядування забезпечити підприємців іншими торговими місцями. В матеріалах справи наявні докази, які свідчать про закриття (можливе закриття) ринку в м. Миколаєві. Суд не надає правової оцінки вказаним обставинам на даній стадії судового процесу, проте констатує, що встановлення та дослідження вказаних обставин є необхідним у даній справі, оскільки судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 1, 5 ст. 236 ГПК України).

При ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, але не виключно, такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (п. 1, 2 ч. 1 ст. 237 України).

Судом також враховано необхідність залучення до участі у справі третьої особи Миколаївської міської ради, заслуховування правової позиції вказаної особи, а також необхідність дослідження та залучення додаткових доказів по справі тощо.

Отже, проаналізувавши правовідносини між сторонами, врахувавши наявність суспільного інтересу у даній справі (який є оціночним критерієм та, на думку суду, встановлення існування якого не залежить від кількості осіб), обсяг та характер доказів у справі, які потребують встановлення, необхідність вчинення ряду процесуальних дій, в тому числі залучення третьої особи, суд дійшов висновку про необхідність розгляду справи за правилами загального позовного провадження, використовуючи надане суду законом право (ст. 250 ГПК України) на здійснення переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з ініціативи суду.

Керуючись ст. 233-235, 250, 254-256 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Здійснити перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

2. Розпочати розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі (підготовчого провадження).

3. Замінити судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (ст. 235, 255 ГПК України).

Повний текст ухвали складено 08.07.2019 року

Суддя Е.М. Олейняш