ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 рокуСправа № 912/646/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С.Б., за участю секретаря судового засідання Легун А.О., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 912/646/19

за позовом ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), АДРЕСА_1

до відповідача 1 Приватного акціонерного товариства "Весна" (далі - ПрАТ "Весна"), 25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 10, офіс 19

до відповідача 2 ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), АДРЕСА_2

до відповідача 3 ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ), АДРЕСА_4

до відповідача 4 ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 ), АДРЕСА_4

до відповідача 5 ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5 ), АДРЕСА_4

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_6 (далі - ОСОБА_6 ), АДРЕСА_5

про визнання недійсними договорів

Представники сторін:

від позивача - Суліменко Т.А., адвокат діє на підставі ордеру КР №026453 від 17.04.2019;

від відповідача 1 - Музичко Р.В., ордер КР №89363 від 16.04.2019, посвідчення адвоката №134 від 02.11.2015 (в режимі відеоконференції);

від відповідача 2 - участі не брали;

від відповідача 3 - Шаповалов Д.В., довіреність № 75 від 15.01.19, посвідчення адвоката №131 від 25.04.2006;

від відповідача 4 - Стеценко Т.М., ордер КС №443567 від 22.05.2019, посвідчення адвоката №7127/10 від 19.10.2018 (в режимі відеоконференції);

від відповідача 5 - Стеценко Т.М., посвідчення адвоката №7127/10 від 19.10.2018 (в режимі відеоконференції);

від 3-ї особи - Антонова С.Ю. , ордер КР №041134 від 08.04.2019, посвідчення адвоката №16 від 26.07.2013.

До господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (законний представник, який подав позов в інтересах ОСОБА_1 - мати ОСОБА_8 ) до відповідачів ПрАТ "Весна", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з наступними вимогами:

- визнати недійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , заг.пл. 109,62 кв.м., укладений між ПрАТ "Весна" () та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), посвідчений 08.09.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гарасютою О.В., зареєстрований в реєстрі за номером 544;

- визнати недійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , заг.пл. 111,0 кв.м., укладений між ПрАТ "Весна" () та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), посвідчений 08.09.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гарасютою О.В., зареєстрований в реєстрі за номером 550;

- визнати недійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , заг.пл. 153,5 кв.м., укладений між ПрАТ "Весна" () та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), посвідчений 08.09.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гарасютою О.В., зареєстрований в реєстрі за номером 547;

- визнати недійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , заг.пл. 109,62 кв.м., укладений між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), посвідчений 09.09.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гарасютою О.В., зареєстрований в реєстрі за номером 563;

- визнати недійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , заг.пл. 111,0 кв.м., укладений між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), посвідчений 09.09.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гарасютою О.В., зареєстрований в реєстрі за номером 569;

- визнати недійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , заг.пл. 153,5 кв.м., укладений між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), посвідчений 09.09.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гарасютою О.В., зареєстрований в реєстрі за номером 566;

- визнати недійсним договір дарування нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , заг.пл. 109,62 кв.м., укладений між ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), та малолітнім ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ) від імені та в інтересах якого діє його законний представник: мати - ОСОБА_4 , посвідчений 22.10.2014 приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П., зареєстрований в реєстрі за номером 3063;

- визнати недійсним договір дарування нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , заг.пл. 111,0 кв.м., укладений між ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), та малолітнім ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ) від імені та в інтересах якого діє його законний представник: мати - ОСОБА_4 , посвідчений 22.10.2014 приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П., зареєстрований в реєстрі за номером 3064;

- визнати недійсним договір дарування нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , заг.пл. 153,5 кв.м., укладений між ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), та малолітнім ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ) від імені та в інтересах якого дії його законний представник: мати - ОСОБА_4 , посвідчений 22.10.2014 приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П., зареєстрований в реєстрі за номером 3065.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що при укладенні оспорюваних правочинів порушено право позивача на участь в управлінні Товариства, отримання частки прибутку Товариства у вигляді дивідендів, а також порушено право позивача на отримання у разі ліквідації ПрАТ "Весна" частини вартості майна Товариства.

Ухвалою від 11.03.2019 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрив провадження у справі № 912/646/19, призначив підготовче засідання на 09.04.2019, встановив відповідачам та позивачу строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив.

26.03.2019 від ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від 26.03.2019, відповідно до якого відповідачі просять відмовити у позові у повному обсязі.

У відзиві відповідачі зауважують, що права позивача не могли бути порушені у зв"язку з укладенням спірних договорів купівлі-продажу, оскільки на час їх укладення позивач не був акціонером Товариства.

Також, відповідачі зазначили, що у зв"язку з відчуженням ПрАТ "Весна" 28.10.2017 та 07.11.2017 спірного майна на користь третіх осіб, на сьогоднішній день власниками цих приміщень є ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ТОВ "Студія Ініціатив". Тобто, жоден з відповідачів на сьогоднішній день не є зареєстрованим власником спірного майна, а майно Товариства відчужено на підставі зовсім інших правочинів, тому на думку відповідачів позовні вимоги у даній справі не спрямовані на реальний захист прав позивача, як акціонера Товариства.

Поряд з цим, відповідачі у відзиві вказують на те, що протоколом наглядової ради Товариства № 8 від 10.08.2014 року директору Товариства було надано згоду та повноваження на укладення та підписання договорів купівлі-продажу спірних об"єктів нерухомого майна. Згодом, відповідно до п. 16 протоколу № 1 загальних зборів акціонерів ПрАТ "Весна" від 13.02.2015 загальними зборами акціонерів Товариства схвалено вчинення директором Товариства у 2014 році значних правочинів, в тому числі оспорюваних у даній справі.

Правова оцінка рішенню загальних зборів від 13.02.2015 року надана в рішенні господарського суду Кіровоградської області від 22.06.2015 року по справі № 912/1713/15, яке набрало законної сили, яким встановлено, що загальні збори ПрАТ "Весна" від 13.02.2015 року мали кворум, враховуючи реєстрацію для участі у них акціонерів, які сукупно є власниками більш як 60 відсотків голосуючих акцій. Відповідачі звертають увагу суду, що Протокол засідання Наглядової ради ПрАТ "Весна" № 8 від 10.08.2014 року, яким надано директору ПрАТ "Весна" ОСОБА_4 згоду та повноваження на укладення спірних договорів, ні протокол Загальних зборів акціонерів ПрАТ "Весна" від 13.02.2015, яким схвалено та затверджено спірні договори купівлі-продажу, не скасовані та не визнані недійсними.

01.04.2019 на адресу господарського суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_3 від 29.03.2019, в яких відповідач 3 зазначив наступне:

Позивач є неналежним позивачем через те, що оспорювані договори були укладені раніше ніж позивач взагалі стала акціонером ПрАТ "Весна", тобто на момент вчинення правочинів позивач взагалі не мала жодних корпоративних прав у ПрАТ "Весна".

Позивач не була стороною зазначених правочинів. Обставини, на які посилається позивач щодо порядку розрахунків, факту передачі майна, добросовісності дій посадових осіб, факту наявності рішення уповноваженого органу Товариства, подальшого належного схвалення оспорюваних правочинів, тощо вже були предметом розгляду у цивільній справі № 405/2136/16-ц за позовом ПрАТ "Весна" до тих самих відповідачів, які зазначені у цій справі, в якій Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду від 05.09.2018 виніс остаточне рішення у зазначеній справі та повністю відмовив ПрАТ "Весна" у задоволенні позову.

Ухвалою від 17.04.2019 господарський суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6 , продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів, відклав підготовче засідання до 23.05.2019.

24.04.2019 до господарського суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , відповідно до якої позивач посилаючись на ст. 215 ЦК України та постанову пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вважає, що вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Позивач вважає, що відчуження трьох об"єктів нерухомого майна, що складали значну частину всіх активів Товариства, суттєво зменшує розмір прибутку відповідача 1, а відповідно і розмір частини прибутку, яку позивач може одержати у вигляді дивідендів. Крім того, позивач зазначив, що зазначену у оспорюваних правочинах суму коштів 889206 грн., хоч формально і було зараховано на рахунок ПрАТ "Весна" (в період з 09.09.2014 по 16.09.2014) в подальшому її було знято ОСОБА_4 (в період з 10.09.2014 по 17.09.2014) та не повернуто, у зв"язку з чим, ПрАТ "Весна" втратило основний актив взагалі не отримавши за це кошти. Відчуження відповідачем 1 трьох об"єктів нерухомого майна, що складали значну частину всіх активів Товариства та ще й фактично неотримання ним оплати за відчужені об"єкти, суттєво зменшує частину майна Товариства або вартість частини майна Товариства, яке підлягає передачі або виплаті акціонеру у випадку ліквідації акціонерного товариства.

За твердженням позивача фактичні обставини свідчать, що всі дії посадових осіб Товариства ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо відчуження майна Товариства і переходу його у власність їх малолітнього сина ОСОБА_5 вчинені за фіктивності та удаваності залучення до спірних відносин ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з метою приховування набуття майна Товариства у свою спільну власність.

Також позивач звертає увагу суду, що відповідачі помилково трактують правові підстави спору в справі № 405/2136/16-ц, а також встановлені в даній справі обставини та висновки суду вважаючи, що це має правове значення для спору у справі № 912/646/19.

03.05.2019 до суду надійшли заперечення відповідачів 4, 5 на відповідь на відзив від 26.04.2019, за змістом якого просять відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

22.05.2019 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення щодо окремих питань у справі.

Ухвалою від 23.05.2019 господарський суд відклав підготовче засідання на 03.06.2019.

В підготовчому засіданні 03.06.2019 оголошено перерву до 05.06.2019 о 16:00 год., про що постановлено протокольну ухвалу.

Ухвалою від 05.06.2019 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу № 912/646/19 до судового розгляду по суті на 10.06.2019 на 15:00 год.

05.06.2019 до суду від позивача надійшли письмові пояснення від 05.06.2019, за містом яких позивач вважає, що фактичні обставини свідчать, що всі дії посадових осіб Товариства, голови Наглядової ради ОСОБА_3 та директора ОСОБА_4 щодо відчуження майна Товариства і переходу його у власність їх малолітнього сина ОСОБА_5 вчинені не в інтересах товариства поза встановлених процедур за фіктивності та удаваності залучення до спірних правовідносин ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з метою приховування набуття майна Товариства у свою спільну власність.

Ухвалою від 10.06.2019 господарський суд відклав судовий розгляд справи по суті до 27.06.2019 о 12:00 год.

В судовому засіданні 27.06.2019 оголошено перерву до 09.07.2019 о 09:00, про що постановлено протокольну ухвалу.

В судовому засіданні 09.07.2019 позивач підтримав позовні вимоги, відповідачі їх заперечили з підстав, наведених у відзивах.

Третя особа в судовому засіданні 09.07.2019 позовні вимоги не заперечила, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач 2 ( ОСОБА_2 ) своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні не скористався, уповноваженого представника в судове засідання не направив, вимоги ухвали суду не виконав, відзив на позов суду не подав.

Судом були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача 2 про призначені засідання суду - відповідні ухвали суду надсилалися на адресу місцезнаходження відповідача 2, яка зазначена позивачем в позовній заяві. Однак, поштові конверти з ухвалами у даній справі, направлені як відповідачу 2 ( ОСОБА_2 ) за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_2 , повернуті органом поштового зв"язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Приватне акціонерне товариство "Весна" 04.06.2019, заявою № б/н від 04.06.2019 повідомило суду адресу відповідача 2 ( ОСОБА_2 ) місцеперебування під час цілодобового домашнього арешту: АДРЕСА_8 (кадастровий номер НОМЕР_4 ).

Супровідним листом від 07.06.2019 господарським судом було направлено на адресу відповідача 2 ( ОСОБА_2 ): АДРЕСА_8 позовну заяву № б/н від 06.03.2019 з додатками на 221-му аркуші.

Згідно витягу з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень на адресу ОСОБА_2 , що зазначена в позові, який містить інформацію про не вручення під час доставки: інші причини ухвали-повідомлення від 27.06.2019.

Згідно ч. 7 ст. 120, п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місце проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до п. 99 постанови КМУ від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п.п. 116, 117 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови КМУ від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Поштові відправлення, поштові перекази повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв`язку виконати обов`язки щодо пересилання поштових відправлень, поштових переказів.

З залученого до матеріалів справи витягу з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта", у якому відповідачу 2 направлялася копія ухвали-повідомлення від 27.06.2019, убачається, що даний лист не було вручено відповідачу 2 під час доставки.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання судової повістки (листа з ухвалою суду) відповідачем 2 та повернення її до суду з відповідною поміткою є наслідками діяння (бездіяльності) відповідача 2 щодо її належного отримання та повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження, тобто його власною волею.

З огляду на наведене, відповідач 2 вважається повідомленим про відкриття провадження у справі та призначене судове засідання належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки, а відповідач 2, натомість проявив протиправну процесуальну бездіяльність, тому судове засідання проводиться за його відсутності і причини неявки представника відповідача 2 у засідання судом не визнаються поважними.

При цьому, судом не встановлено обставин, що неявка представників відповідача 2 перешкоджає вирішенню спору, і також суд прийняв до уваги, що явка представників сторін у засідання обов`язковою не визнавалась.

Клопотань про відкладення судового засідання не надходило та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали розгляду спору у даному судовому засіданні.

З огляду на наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 , ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є акціонером приватного акціонерного товариства "Весна", якій на праві власності станом на 01.03.2019 року належать 852103 простих іменних акцій, що складає 51,228431% у статутному капіталі.

Частина від загальної кількості акцій, що є у власності ОСОБА_1 , а саме 215591 акцій були набуті нею в порядку спадкування, після смерті її батька ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Приватне акціонерне товариство "Весна" є юридичною особою приватного права організаційно - правова форма якого - приватне акціонерне товариство, державну реєстрацію якого здійснено 09.09.1992 року.

30.04.2010 загальними зборами акціонерів ЗАТ "Весна" (протокол № 1 від 15.04.2010) затверджено нову редакцію статуту ПрАТ "Весна".

Згідно пункту 6.2 статуту статутний капітал Товариства становить 166344 грн., який поділений на 1663 простих іменних акцій номінальною вартістю 0,10 грн. кожна, кількість акціонерів - 97.

11.04.2014 року ОСОБА_12 , власник контрольного пакету акцій 1324910, що складало 79,6536% у статутному капіталі та директор Товариства (обраний на посаду 11.05.2010) помер.

ОСОБА_1 належні їй в порядку спадкування акцій в кількості 215591, що складає 12,9613% були зараховані на рахунок у цінних паперах 14.01.2016 року, що підтверджується випискою з рахунку в цінних паперах.

Після смерті ОСОБА_12 (директор), рішенням Наглядової ради № 5 від 18.04.2014 на посаду директора обрана ОСОБА_4 .

Головою Наглядової ради ПрАТ "Весна" був ОСОБА_12 (обраний на посаду рішенням Наглядової ради - Протокол № 1 від 10.04.2009).

Відповідно до пункту 11.1 статуту, Наглядова Рада Товариства є органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства і в межах компетенції визначеної статутом товариства, Положенням про Наглядову раду та законодавством, контролює та регулює діяльність виконавчого органу Товариства.

Відповідно до пункту 13.1 статуту, Виконавчим органом Товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю та безпосереднє управління виробничим технологічним процесом, є директор Товариства.

Відповідно до пункту 2.1 Положення про виконавчий орган та посадових осіб ПрАТ "Весна" одноосібним виконавчим органом товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю є директор Товариства.

Відповідно до пункту 3.1 Положення про виконавчий орган та посадових осіб ПрАТ "Весна", посадовими особами органів управління Товариства є: голова та члени наглядової ради Товариства; голова виконавчого органу (директор) та керівники структурних підрозділів Товариства (головний бухгалтер).

Посадові особи органів управління Товариства зобов"язані діяти в інтересах Товариства, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Обов"язок діяти розумно означає необхідність проявляти сумлінність, обачливість та належну обережність, які були б у особи на такій посаді за подібних обставин; дотримуватись встановлених у Товаристві правил та процедур щодо укладення правочинів, у вчиненні яких є заінтересованість (конфлікт інтересів) (п.п. 1 п. 4.2 Положення про виконавчий орган та посадових осіб ПрАТ "Весна").

Посадові особи органів управління Товариства не мають права: здійснювати дії, що суперечать чи не відповідають інтересам Товариства, використовувати чи допускати використання в інших, крім тих, що передбачені Статутом Товариства, можливостей товариства, зокрема: майнових та немайнових прав Товариства; будь-яких прав та повноважень Товариства, що є для нього важливим (п.п. 6 п. 4.3 Положення про виконавчий орган та посадових осіб ПрАТ "Весна").

Як зазначає позивач, на час виникнення спірних правовідносин, посадовими особами ПрАТ "Весна" були:

- гр. ОСОБА_4 - директором Товариства (яка за статутом 2010 року не була акціонером Товариства, але на початок 2015 року їй належало 10 шт. акцій Товариства, що склало 0,00076% у статутному капіталі Товариства);

- гр. ОСОБА_3 - головою Наглядової ради Товариства (якому за статутом 2010 року належало 111 303 шт. акцій Товариства, що складало 6,69154% у статутному капіталі Товариства; на початок 2015 року належало 246 612 шт. акацій Товариства, що складало 14,8263% у статутному капіталі Товариства).

Основним видом діяльності ПрАТ "Весна" на час виникнення спірних правовідносин, була діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (за КВЕД-2010: 56.10), Неспеціалізована оптова торгівля (за КВЕД - 2010: 46.90), Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (за КВЕД - 2010: 68.20).

Станом на вересень 2014 року ПрАТ "Весна" належало чотири об"єкти комерційної нерухомості , що використовувались ПрАТ "Весна" у основній господарській діяльності.

08.08.2014 між ПрАТ "Весна" в особі директора ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено три нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу трьох об"єктів нежитлової нерухомості, зокрема:

договір купівлі - продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , заг .пл . 109,62 кв.м., посвідчений 08.09.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гарасютою О.В., зареєстрований в реєстрі за номером 544;

договір купівлі - продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , заг.пл. 111,0 кв.м., посвідчений 08.09.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гарасютою О.В., зареєстрований в реєстрі за номером 550;

договір купівлі - продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , заг.пл. 153,5 кв.м., посвідчений 08.09.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гарасютою О.В., зареєстрований в реєстрі за номером 547. Право власності на вказане нерухоме майно в день укладення договорів зареєстровано за новим власником ОСОБА_2 .

09.09.2014 року ОСОБА_2 на підставі трьох нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу відчужив зазначені приміщення ОСОБА_3 , зокрема на підставі:

договору купівлі - продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , заг . пл. 109,62 кв.м., посвідчений 09.09.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гарасютою О.В., зареєстрований в реєстрі за номером 563;

договору купівлі - продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , заг.пл. 111,0 кв.м., посвідчений 09.09.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гарасютою О.В., зареєстрований в реєстрі за номером 569;

договору купівлі - продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , заг.пл. 153,5 кв.м., посвідчений 09.09.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гарасютою О.В., зареєстрований в реєстрі за номером 566.

Право власності на вказане нерухоме майно в день укладення договорів зареєстровано за новим власником - ОСОБА_3

22.10.2014 ОСОБА_3 подарував зазначені приміщення своєму малолітньому сину ОСОБА_5 від імені якого правочин вчиняла законний представник ОСОБА_4 (дружина ОСОБА_3 та директор ПрАТ "Весна" на момент вчинення правочинів), зокрема на підставі:

договору дарування нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_6, заг.пл. 109,62 кв.м., посвідчений 22.10.2014 приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П., зареєстрований в реєстрі за номером 3063;

договору дарування нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , заг.пл. 111,0 кв.м., посвідчений 22.10.2014 приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П., зареєстрований в реєстрі за номером 3064;

договору дарування нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , заг.пл. 153,5 кв.м., посвідчений 22.10.2014 приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П., зареєстрований в реєстрі за номером 3065.

Право власності на вищезазначене майно було зареєстроване за малолітнім ОСОБА_5 (син голови Наглядової ради ОСОБА_3 та директора ОСОБА_4 ).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що є акціонером ПрАТ "Весна", а тому укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна розташованих за адресами: АДРЕСА_6 , заг. пл. 109,62 кв.м.; АДРЕСА_3, заг.пл. 111 кв.м.; АДРЕСА_7, заг.пл. 153,5 кв.м. укладених між ПрАТ "Весна" та ОСОБА_2 , посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гарасютою О.В. 08.09.2014 і зареєстрованих в реєстрі під номерами 544, 550, 547 відповідно, а також наступних укладених договорів, позбавляє її права, як акціонера, на отримання частини прибутку Товариства у вигляді дивідендів, на отримання частини майна Товариства у разі його ліквідації.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1-4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьої, п`ятою, шостою ст. 203 Цивільного кодексу України.

У статті 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В силу статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується, а тому обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

У пункті 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 р. № 11 роз`яснено, що якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов`язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Крім того, у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 р. № 9 відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Таким чином, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 р. № 6-605цс16.

Отже заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків, а у випадку якщо позов заявляється не стороною оспорюваного правочину - наявність порушеного права такої особи.

З огляду на вказане, при зверненні з позовом до суду на захист своїх корпоративних прав, позивач у розумінні ст.ст. 116, 167 Цивільного кодексу України повинен довести наявність порушення корпоративних прав спричиненого укладенням оспорюваного договору.

Тобто, звертаючись з позовом позивач повинен був зазначити, яке саме його право з вищевказаних було порушене внаслідок укладання оскаржуваного правочину (право на участь в управлінні, право на отримання дивідендів, право на вихід зі складу учасників; право на продаж належних йому акцій та/або частки у статутному капіталі Товариства) та яким саме чином було порушене відповідне право внаслідок укладання оскаржуваного правочину (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.01.2018 р. у справі № 904/9839/16).

Позивачем зазначено, що ОСОБА_1 є акціонером приватного акціонерного товариства "Весна", якій на праві власності станом на 01.03.2019 року належать 852103 простих іменних акцій, що складає 51,228431% у статутному капіталі Товариства.

Як зазначив позивач, частина від загальної кількості акцій, що є у власності позивача, а саме 215591 акцій були набуті нею в порядку спадкування, після смерті її батька ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тобто, позивач вважає, що право на успадкування акцій у кількості 215591, що складає 12,9613% належать позивачу з дня смерті спадкоємця, тобто з 11.04.2014 року.

Поряд з цим, позивачем зазначено, що належні їй в порядку спадкування акцій в кількості 215591, що складає 12,9613% були зараховані на рахунок у цінних паперах 14.01.2016 року, що підтверджується випискою з рахунку в цінних паперах.

Згідно частини 2 статті 4 Закону України "Про депозитарну систему України" набуття і припинення прав на цінні папери і прав за цінними паперами здійснюються шляхом фіксації відповідного факту в системі депозитарного обліку. У системі депозитарного обліку реєструються обмеження прав на цінні папери. У системі депозитарного обліку можуть реєструватися обмеження прав за цінними паперами у випадках та в порядку, встановлених Комісією.

Частиною 2 статті 6 Закону України "Про депозитарну систему України" визначено, що внесення змін до системи депозитарного обліку стосовно цінних паперів конкретного власника здійснюється виключно депозитарними установами (у визначених законодавством випадках - Національним банком України або депозитаріями-кореспондентами), в установленому Комісією порядку на підстав, зокрема, документів, визначених Комісією, у разі спадкування, правонаступництва чи в інших установлених Комісією випадках.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про депозитарну систему України", підтвердженням прав на цінні папери та прав за цінними паперами, що існують в бездокументарній формі, а також обмежень прав на цінні папери у певний момент часу є обліковий запис на рахунку в цінних паперах депонента в депозитарній установі.

Документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери та прав за цінними паперами депонента (у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідного кредитора) є виписка з рахунка в цінних паперах депонента, яка видається депозитарною установою на вимогу депонента або в інших випадках, установлених законодавством та договором про обслуговування рахунка в цінних паперах.

Судом встановлено, що належні позивачу в порядку спадкування акцій в кількості 215519, що складає 12,9613% були зараховані на рахунок у цінних паперах 14.01.2016 року.

Отже, право власності на акції ПрАТ "Весна" та, відповідно, корпоративні права за акціями виникли у позивача лише з 14.01.2016 року, в той час як оспорювані договори укладені в 2014 році.

Посилання позивача на набуття прав на акції в порядку спадкування з 11.04.2014 є хибним припущення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що скільки позивач на момент укладання спірних договорів не набув права власності на акції чи частку в статутному капіталі ПрАТ "Весна", тому правові наслідки укладення спірних договорів жодним чином не впливали на його корпоративні права та обов`язки і не могли бути порушеними.

Слід зазначити, що Наглядова рада ПрАТ "Весна" своїм рішенням, оформленим протоколом від 10.08.2014 року № 8, надала директору ПрАТ "Весна" згоду та повноваження на укладання та підписання договорів купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна (спірних нежитлових приміщень ПрАТ "Весна") з визначенням істотних умов зазначених договорів купівлі - продажу на розсуд підписанта, у зв`язку з чим надала йому право підпису усіх необхідних документів від імені ПрАТ "Весна". Крім того, цим рішенням обрано оцінювача майна для визначення його ринкової вартості - ТОВ "УкрПрофі".

Згідно з підпунктами 26, 27 пункту 10.6 Статуту ПрАТ "Весна" до виключної компетенції загальних зборів належить прийняття рішення про вчинення значного правочину якщо ринкова вартість майна або послуг перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної звітності товариства. Виконавчим органом ПрАТ "Весна" є директор. Відповідно до підпункту 7 пункту 13.2. Статуту до компетенції директора належить укладення угод від імені та/або за рахунок товариства на суму, що не перевищує розмір, встановлений Наглядовою радою, а згідно з підпунктом 2 пункту 13.2. Статуту директор має право укладати будь-які угоди.

Відповідно до пункту 16 рішення загальних зборів акціонерів ПрАТ "Весна", оформленого протоколом від 13 лютого 2015 року № 1, серед іншого, вирішено затвердити правочини, які були укладені в 2014 році за прийнятими рішеннями Наглядовою радою та директором товариства.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України "Про акціонерні товариства", якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом значного правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, рішення про вчинення такого правочину приймається загальними зборами за поданням Наглядової ради. Рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків, але менша ніж 50 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається простою більшістю голосів акціонерів, які зареєструвалися для участі у загальних зборах та є власниками голосуючих з цього питання акцій. Рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, становить 50 і більше відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається більш як 50 відсотками голосів акціонерів від їх загальної кількості.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган чи особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язані діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України, у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини другої статті 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, необхідні мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У частині другій статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до частини першої статті 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Пунктом 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24 жовтня 2008 року № 13 судам роз`яснено, що при вирішенні спорів щодо визнання недійсними правочинів, укладених виконавчим органом господарського товариства, рішення загальних зборів про обрання якого на посаду визнано у судовому порядку недійсним, судам необхідно керуватися частиною третьою статті 92, статтею 241 ЦК України. Зокрема, у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Це положення є гарантією стабільності майнового обороту і загальноприйнятим стандартом у світовій практиці, зокрема, відповідно до Першої директиви 68/151/ Ради Європейських співтовариств від 09 березня 1968 року.

Згідно Статуту виконавчим органом ПрАТ "Весна" є директор. Відповідно до підпункту 7 пункту 13.2. Статуту цього товариства до компетенції директора належить укладення угод від імені та/або за рахунок товариства на суму, що не перевищує розмір, встановлений Наглядовою радою, а згідно з підпунктом 2 пункту 13.2. Статуту директор має право укладати будь-які угоди.

Як встановлено судом, Наглядова рада ПрАТ "Весна" своїм рішенням, оформленим протоколом від 10 серпня 2014 року № 8, надала директору ПрАТ "Весна" згоду та повноваження на укладання та підписання договорів купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна (спірних нежитлових приміщень ПрАТ "Весна") з визначенням істотних умов зазначених договорів купівлі - продажу на розсуд підписанта, у зв`язку з чим надала йому право підпису усіх необхідних документів від імені ПрАТ "Весна".

Відповідно до пункту 16 рішення загальних зборів акціонерів ПрАТ "Весна", оформленого протоколом від 13 лютого 2015 року № 1, серед іншого, вирішено затвердити правочини, які були укладені в 2014 році за прийнятими рішеннями Наглядовою радою та директором товариства.

Правомірність зазначених рішень, на підставі яких діяв директор ПрАТ «Весна» при укладенні спірних договорів та правомірність відчуження майна за спірними договорами встановлена рішенням Господарського суду Кіровоградської області у справі № 912/1713/15 від 22 червня 2015 року, яке набрало законної сили, у якому, зокрема, встановлено те, що загальні збори акціонерів ПрАТ "Весна" від 13 лютого 2015 року, на яких було вирішено затвердити правочини, які були укладені в 2014 році за прийнятими рішеннями Наглядовою радою та директором товариства, мали кворум.

При цьому, слід зазначити, що зазначені рішення Наглядової ради та рішення загальних зборів товариства, на підставі яких діяв директор ПрАТ "Весна" при укладенні спірних договорів не визнані недійсними та незаконними.

Тобто, директор ПрАТ "Весна" ОСОБА_4 діяла виключно в межах повноважень, в інтересах Товариства, що підтверджено рішенням загальних зборів акціонерів, які відбулись 13.02.2015 та які повністю схвалили правочини вчинені ОСОБА_4 .

Як вбачається з матеріалів справи, 19.08.2017 державним реєстратором Созонівської сільської ради Кіровоградського району, Кіровоградської області Марченко ОСОБА_13 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено записи про скасування права власності за ОСОБА_5 на нежитлові приміщення площею 109,62 кв.м. в АДРЕСА_6 (договір дарування № 3063 від 22.10.2014, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 7415765 від 22.10.2014); площею 111 кв.м. в АДРЕСА_3 (договір дарування № 3064 від 22.10.2014, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 7417714 від 22.10.2014); площею 153,5 кв.м. в АДРЕСА_7 (договір дарування № 3065 від 22.10.2014, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 7419378 від 22.10.2014).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна вбачається, що скасовано право власності попередніх власників на зазначені об"єкти нерухомого майна за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тобто записи про право власності на спірні об"єкти нерухомого майна залишились лише за Приватним акціонерним товариством "Весна".

28.10.2017 ПрАТ "Весна" в особі директора ОСОБА_8 відчужило нежитлове приміщення площею 153,5 кв.м. по АДРЕСА_7 на користь гр. ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу № 1032 зареєстрованим в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Малогон В.О. під № 23065731.

07.11.2017 року ПрАТ "Весна" відчужило нежитлове приміщення площею 109,62 кв.м. по АДРЕСА_6 на користь гр. ОСОБА_14 на підставі договору купівлі-продажу № 1090 зареєстрованим в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Малогон В.О. під № 23236360.

В свою чергу, гр. ОСОБА_14 18.05.2018 відчужила нежитлове приміщення площею 109,62 кв.м. по АДРЕСА_6 на користь гр. ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу № 2681 зареєстрованим в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиною С.С. під № 26220496.

ОСОБА_6 05.06.2018 року уклала договір іпотеки № 3136 з ОСОБА_15 , зареєстрований в Державному реєстрі іпотек під № 26270624, в якості забезпечення виконання зобов"язання, а саме договору позики грошей № 3130 від 05.06.2018 в сумі 1 500 000,00 грн. по строку виконання до 05.06.2028 року.

28.10.2017 року ПрАТ "Весна" відчужило нежитлове приміщення площею 111 м . кв. по АДРЕСА_3 на користь гр. ОСОБА_14 на підставі договору купівлі-продажу № 1037 зареєстрованим в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Малогон В.О. під № 23067252.

В свою чергу, гр. ОСОБА_14 30.03.2018 внесла нежитлове приміщення площею 111 м.кв. по АДРЕСА_3 до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю "Студія Ініціатив" на підставі протоколу № 2 від 28.03.2018 та акту приймання-передачі нерухомого майна б/н від 28.03.2018 зареєстрованих державним реєстратором Созонівської сільської ради Кіровоградського району, Кіровоградської області Марченко Оксаною Анатоліївною в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 25563236.

Таким чином, у зв"язку з відчуженням ПрАТ "Весна" 28.10.2017 та 07.11.2017 спірного майна на користь третіх осіб власниками спірних приміщень є ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ТОВ "Студія Ініціатива".

Тобто, позивач оскаржує правочини щодо відчуження нерухомого майна, які укладені у 2014 році, які відчужені у 2016-2017 роках.

З урахуванням наведеного, жоден з відповідачів на час розгляду справи не є зареєстрованим власником спірного майна, а майно Товариства відчужено на підставі зовсім інших правочинів.

Таким чином, позовні вимоги у даній справі не спрямовані на реальний захист прав позивача, як акціонера Товариства.

Відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України недійсним правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов"язані з його недійсністю. у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов"язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Тобто, за умови визнання недійсними всіх оспорюваних правочинів нежитлові приміщення за адресами: АДРЕСА_6, заг.пл. 109,62 кв.м.; АДРЕСА_3 , заг.пл. 111 кв.м.; АДРЕСА_7, заг.пл. 153,5 кв.м. повинні повернутись у власність ПрАТ "Весна".

В той же час, власниками спірного майна, як вказано вище є ТОВ "Студія Ініціатива", ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .

Ці обставини свідчать про те, що звернення позивача з даним позовом не спрямовано на реальний захист порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свобод чи законних інтересів позивача.

Також судом не приймаються до уваги посилання позивача на те, що дії подружжя, директора ПрАТ Весна" - ОСОБА_4 та голови Наглядової Ради ПрАТ "Весна" - ОСОБА_1 , щодо укладення правочинів відчуження від 08.09.2014 ОСОБА_2 , подальше відчуження нерухомого майна 09.09.2014 на офіційного чоловіка та голову Наглядової ради ПрАТ "Весна" ОСОБА_3 , а також подальше відчуження нерухомого майна 22.10.2014 на малолітнього сина ОСОБА_5 свідчать про інтерес саме директора ПрАТ "Весна" ОСОБА_4 та голови Наглядової Ради ПрАТ "Весна" ОСОБА_3 щодо відчуження майна та свідомий намір протиправно, поза встановленої законом процедури щодо укладення угод з заінтересованістю (ст. 71 Закону України "Про акціонерні товариства") та за явно заниженою ціною отримати майно.

Як правильно зазначає позивач, договори купівлі-продажу нерухомого майна розташованих за адресами: АДРЕСА_6 , заг.пл. 109,62 кв.м.; АДРЕСА_3 , заг.пл. 111 кв.м.; АДРЕСА_7, заг.пл. 153,5 кв.м., укладені між ПрАТ "Весна" та ОСОБА_2 .

Також позивачем вірно зазначено, що ОСОБА_3 на момент вчинення правочину належало 14,8263% акцій від їх загальної кількості, та ОСОБА_4 на той час належало 0,000076% акцій від їх загальної кількості.

Також, позивачем вірно зазначено, що посадовими особами ПрАТ "Весна" на момент вчинення оспорюваних правочинів були ОСОБА_4 (директор), ОСОБА_3 (голова Наглядової ради).

Відповідно до статті 71 Закону України "Про акціонерні товариства" (в редакції, чинній на момент вчинення правочину) визначено, що особою, заінтересованою у вчиненні акціонерним товариством правочину, вважається посадова особа органів товариства; член її сім`ї - чоловік (дружина), батьки (усиновителі), опікун (піклувальник), брат, сестра, діти та їхні чоловіки (дружини); юридична особа, в якій частка, що належить посадовій особі органів товариства, членам її сім`ї, становить 25 і більше відсотків; акціонер, який одноосібно або разом із членами сім`ї володіє 25 і більше відсотками простих акцій товариства, якщо зазначена особа (особи - разом або окремо) відповідає принаймні одній із нижченаведених ознак:

1) є стороною такого правочину або є членом виконавчого органу юридичної особи, яка є стороною правочину;

2) отримує винагороду за вчинення такого правочину від товариства (посадових осіб товариства) або від особи, яка є стороною правочину;

3) внаслідок такого правочину придбаває майно;

4) бере участь у правочині як представник або посередник (крім представництва товариства посадовими особами).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не був посадовою особою ПрАТ "Весна", ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не володіли 25% та більше, та взагалі, не були стороною правочину з ПрАТ "Весна". ОСОБА_4 брала участь у правочині як представник ПрАТ "Весна" посадова особа.

Щодо тверджень позивача відносно того, що оспорювані правочини містять ознаки фіктивності та удаваності господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

В той самий час, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для вигляду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином.

На відміну від фіктивного, удаваний правочин, тобто правочин, який вчинений, щоб приховати інший, має на меті виникнення правових наслідків, але не тих, які афішуються фактом його вчинення. Фактично сторони прагнуть до вчинення іншого правочину. Тобто удаваний правочин вчиняється для прикриття іншого правочину, внаслідок чого наявні два правочини - той, що прикривається, тобто прихований, і удаваний - такий, що прикриває перший правочин.

Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

За правочинами, які оспорюються, майно було передано, адже відбулася державна реєстрація переходу права власності на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов"язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 Цивільного кодексу України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

До удаваних правочинів наслідків недійсності, передбачені статтею 216 ЦК України, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

З урахуванням наведеного, вчинені правочини не вчинялись для прикриття іншого правочину, укладаючи правочини купівлі-продажу нерухомого майна відбувалась купівля-продаж нерухомого майна.

Укладаючи правочини дарування відбувалось дарування нерухомого майна від батька до сина.

Враховуючи вищезазначене, жоден з оспорюваних правочинів не є фіктивним та не є удаваним.

Суд критично оцінює твердження позивача, щодо причин відсутності голосу у ОСОБА_12 , зокрема з підстав смерті ОСОБА_12 .

Статтею 2 Закону України "Про акціонерні товариства" визначено, що голосуюча акція - акція, власнику якої надається право голосу на загальних зборах акціонерів для вирішення питань, передбачених законом та статутом акціонерного товариства.

Згідно із пунктом 10 розділу VI Закону України "Про депозитарну систему" власник цінних паперів, які були дематеріалізовані, зобов"язаний звернутися до обраної емітентом депозитарної установи та укласти з нею договір про обслуговування рахунка в цінних паперах від власного імені або здійснити переказ прав на цінні папери на свій рахунок в цінних паперах, відкритий в іншій депозитарній установі.

У разі якщо власник цінних паперів протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом не уклав з обраною емітентом депозитарною установою договору про обслуговування рахунка в цінних паперах від власного імені або не здійснив переказ належних йому прав на цінні папери на свій рахунок у цінних паперах, відкритий в іншій депозитарній установі, цінні папери такого власника (які дають право на участь в органах емітента) не враховуються при визначенні кворуму та при голосуванні в органах емітента.

Законодавством не передбачено відсутність права голосу за акціями з підстав смерті акціонера та/або з підстав не вступу до спадщини спадкоємцями.

Враховуючи зазначене, позивач безпідставно посилається на те, що пакет акцій, який належав померлому ОСОБА_12 , був не голосуючий саме через факт смерті на не вступу у спадщину.

Отже, суд виходячи з аналізу наведених учасниками процесу позицій по суті спірних відносин, оцінки їх доводів, приходить до висновку, що позивачем не доведено порушення корпоративних прав позивача.

Таким чином, вимоги ОСОБА_3 до ПрАТ "Весна", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_6 про визнання недійсними правочинів задоволенню не підлягають.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на позивача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 74, 76-79, 129, 233, 236-241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копію рішення направити сторонам та третій особі, в тому числі, ОСОБА_2 за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_8 .

Повне рішення складено 18.07.2019.

Суддя С.Б. Колодій