ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1025/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Б.П. Топольницькій

за участю представників:

від позивача Пахомова О.А.,

від відповідача Клочко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз до Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси про стягнення 1343623,99 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Укртрансгаз звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси про стягнення 1354187,75 грн., у т.ч.: пені за прострочку оплати за транспортування природного газу магістральними трубопроводами 1245250,58 грн., 3% річних за прострочку оплати за транспортування природного газу магістральними трубопроводами 108937,17 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на наступне.

Між ПАТ Укртрансгаз та КП Теплопостачання міста Одеси укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01 квітня 2016 року № /686-Т/ТМО-222/16. В подальшому згідно рішення акціонера № 186 від 21 травня 2018 р. змінено тип та найменування позивача з ПАТ Укртрансгаз на Акціонерне товариство Укртрансгаз.

Як вказує позивач, за умовами зазначеного договору ПАТ Укртрансгаз взяло на себе зобов`язання надати КП Теплопостачання міста Одеси послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання - передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (ГРС), а останній зобов`язався внести плату за надані послуги в розмірі, у строки та порядку, передбачених умовами договору.

За ствердженнями позивача, на виконання умов договору у період січня - квітня 2018 р. позивач надав відповідачу послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в обсязі 105518,579 тис. куб.м на загальну суму 46039866,38 грн., що підтверджується актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, зокрема:

1) 35126,239 тис.куб.м вартістю 15326280,60 грн. у січні 2018 року, що підтверджується актом наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 31.01.2018 р. № 01-18-/686-Т/ТМО-222/16;

2) 32237,175 тис.куб.м вартістю 14065724,20 грн. у лютому 2018 року, що підтверджується актом наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.02.2018 р. № 02-18-/686-Т/ТМО-222/16;

3) 34212,803 тис.куб.м вартістю 14927730,20 грн. у березні 2018 року, що підтверджується актом наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 31.03.2018 р. № 03-18-/686-Т/ТМО-222/16;

4) 3942,362 тис. куб. м вартістю 1720131,38 грн. у квітні 2018 року, що підтверджується актом наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 30.04.2018 р. № 04-18-/686-Т/ТМО-222/16.

Пунктом 5.1 розділу 5 договору встановлено, що розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Згідно п. 5.2 договору тарифи, визначені в пункті 5.1 договору є обов`язковими для сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами договору.

При цьому позивач зазначає, що вартість послуг з транспортування 1 тис. куб. м природного газу відповідно до пункту 5.1 договору та постанови НКРЕКП від 29.12.2015 року № 3159 Про встановлення загального тарифу на транспортування природного газу, тарифів на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами, з урахуванням змін згідно постанови НКРЕКП від 15.12.2016 року № 2259 становить 363,60 грн. (без ПДВ) у січні-квітні 2018 р. Вартість послуг з транспортування газу за місяць визначається як добуток тарифу на загальну кількість протранспортованого газу, визначеного згідно з розділом 4 договору, та податку на додану вартість (п. 5.3 договору).

В п. 3.1 договору встановлено, що послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами.

Водночас, як вказує позивач, з урахуванням положень пункту 3.4 та 5.4 договору вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі актів наданих послуг, які є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника із газотранспортним підприємством.

Відповідно до п. 5.5 договору оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Підпунктами 6.3.1, 6.3.2 пункту 6.3 договору замовник зобов`язаний виконувати умови договору, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг згідно з умовами договору.

Таким чином, як зазначає позивач, в порядку п.п. 5.5, 6.3.2 договору останній день строку виконання обов`язку відповідача з оплати наданих послуг відповідно у січні 2018 р. в сумі 15326280,60 грн. припадає на 20 лютого 2018р., у лютому 2018 р. в сумі 14065724,20 грн. припадає на 20 березня 2018 р., у березні 2018 р. в сумі 14927730,20 грн. припадає 20 квітня 2018 р., у квітні 2018 р. в сумі 1720131,38 грн. припадає на 20 травня2018 р.

Наразі позивач зазначає, що в порушення виконання договірних зобов`язань відповідачем здійснено оплату отриманих послуг з транспортування природного газу після визначеної договором дати, а саме:

- за послуги, надані у січні 2018 р. вартістю 15326280,60 грн., остаточна оплата проведена 22.03.2018 р.;

- за послуги, надані у лютому 2018 р. вартістю 14065724,20 грн., остаточна оплата проведена 27.04.2018 р.;

- за послуги, надані у березні 2018 р. вартістю 14927730,20 грн., остаточна оплата проведена 19.09.2018 р.;

- за послуги, надані у квітні 2018 р. вартістю 1720131,38 грн., остаточна оплата проведена 14.11.2018 р.

За положеннями п. 7.3 договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Відтак, з урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача перед позивачем за договором, розмір нарахованої пені за неналежне виконання відповідачем умов договору складає 1245250,58 грн.

За ствердженнями позивача, оскільки відповідачем не виконані умови договору щодо оплати отриманого природного газу останній зобов`язаний відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України сплатити на користь позивача 3% річних від простроченої суми в розмірі 108937,17 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.04.2019 р. позовну заяву АТ Укртрансгаз прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1025/19, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання з викликом учасників справи призначено на 15.05.2019 р.

25.04.2019 р. відповідачем подано до господарського суду відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить суд застосувати позовну давність до вимог про сплату пені за період січень-лютий 2018 року, а також зменшити штрафні санкції (пеню) на 70%. Зокрема, відповідач вказує, що відповідно до п. 1.1 договору № /686-Т/ТМО-222/16 позивач зобов`язується надати відповідачу послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а відповідач зобов`язується внести плату за надані послуги, у строки та порядку, передбачені умовами договору. Як зазначає відповідач, розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюється за тарифами, які встановлюються НКЕКП. Розрахунковий період за договором становить один місяць з 8:00 години першого дня місяця до 8:00 години першого дня місяця наступного включно. Вартість фактично наданих послуг газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг. Оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсоткової попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватись транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір платежу попередньої оплати як добуток до тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані послуги у звітному місяці проводиться замовником до двадцятого числа, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (п.п. 5.1, 5.3, 5.4, 5.5 договору). При цьому, посилаючись на ст. 19-1 Закону України Про теплопостачання, ч. 3 ст. 6 ЦК України, пунктів 1, 2, 12, 13 Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 р. № 217, відповідач вказує, що зі свого боку ним здійснено усі залежні від нього заходи для дотримання вимог чинного законодавства щодо проведення розрахунків в частині оплати поставки природного газу - на рахунок постачальника із спеціальними обов`язками, а відтак відповідач дотримувався нормативів перерахування коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання. Пункт 5.5 договору встановлює, що остаточний розрахунок за надані послуги у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів, але при цьому не встановлює, яким саме чином провести остаточні розрахунки, в інший спосіб, ніж списання коштів банком з поточного рахунку із спеціальним режимом використання, як того вимагає чинне законодавство України. Наразі відповідач зауважив, що фактично, визнаючи неможливість своєчасних розрахунків підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює цим самим характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених між ними договорів, тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині зазнають імперативного регулюючого впливу держави, та жодним чином не залежать від волевиявлення сторін, зокрема, домовленості щодо строку виконання зобов`язання визначеного пунктом 6.1 договору. Як зазначає відповідач, встановлення вищевказаного порядку виключає можливість альтернативного здійснення розрахунків, що в свою чергу позбавляє можливості відповідача за соєю волею виконувати зобов`язання за договором в повному обсязі, використовуючи усі наявні рахунки підприємства. Наразі відповідач вважає, що здійснений на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України розрахунок позивача 3% річних є вірним.

Щодо вимог про стягнення пені за період січень-лютий 2018 року відповідач просить суд застосувати позовну давність, за його розрахунком сума пені за березень-квітень 2018 року складає 1104239,95 грн. При цьому відповідач просить зменшити штрафні санкції (пеню) на 70%, посилаючись на те, що відповідно до даних балансу (звіту про фінансовий стан) КП Теплопостачання міста Одеси станом на 31.03.2019 р. заборгованість державного бюджету перед підприємством складає понад 201 мільйонів гривень, з яких понад 164 мільйонів гривень дотації за різницю в тарифах, дебіторська заборгованість підприємства складає понад 608 мільйона, а кредиторська налічує майже 2 мільярда гривень. Як вказує відповідач, КП Теплопостачання міста Одеси є соціально необхідним теплопостачальним підприємством, яке надає послуги теплопостачання міста Одеси та гарячого водовідведення близько 95% міста Одеси та на сьогодні знаходиться на межі банкрутства, основним фактором важкого фінансового стану підприємства є: економічно необґрунтовані тарифи на теплову енергію та послуги теплопостачання, які відшкодовують менш ніж 80% фактичної собівартості; несвоєчасне відшкодування різниці в тарифах для населення та відсутність механізму погашення різниці в тарифах для споживачів бюджетної та промислової сфери; внаслідок дії Постанови Кабінету міністрів від 18.07.2014 р. № 217 Про затвердження порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання для розрахунків з гарантованим постачальником природного газ, з рахунку КП Теплопостачання міста Одеси щоденно списується на користь НАК Нафтогаз України, ПАТ Одеська ТЕЦ, ПАТ Одесагаз та ПАТ Уртрансгаз близько 92 % надходжень від споживачів теплової енергії, у зв`язку з чим підприємство залишається без оборотних коштів та можливості здійснити виплату заробітної плати, оплату обов`язкових платежів до бюджету за спожиту електроенергію, водопостачання та водовідведення та всі інші платежі для забезпечення технологічного процесу, особливо в між опалювальний період. При цьому, як зазначає відповідач, КП Теплопостачання міста Одеси внаслідок важкого фінансового стану змушене звертатись за підтримкою до засновника Одеської міської ради, так з місцевого бюджету на виплату заробітної плати, здійснення платежів до бюджету та проведення капітальних ремонтів теплових трас систематично виділяються кошти, що підтверджується рішеннями Одеської міської ради (інформація загальновідома, рішення Одеської міської ради про виділення коштів комунальному підприємству розміщені на сайті http://omr.gov.ua/ua/32/). Зокрема, рішенням Одеської міської ради від 30.01.2019 р. № 4195-VII виділені додаткові кошти з бюджету міста Одеси, внаслідок чого КП Теплопостачання міста Одеси з метою економії коштів та запобігання масовим звільненням, змушене системно встановлювати режим неповного робочого часу, що підтверджується наказом від 20.03.2018 р. № 49 та від 21.02.2019 р. № 32, а також ситуація ускладнюється численними арештами рахунків відповідача, оскільки на сьогодні арештовані усі рахунки КП Теплопостачання міста Одеси, що підтверджується листом ПАТ АБ Укргазбанк від 03.09.2018 р. № 5-197/15/950/2018.

15.05.2019 р. позивачем надано до господарського суду відповідь на відзив відповідача на позов (а.с. 126-133), в якій позивач наполягає на задоволенні позовних вимог. При цьому позивач зазначає, що до правових відносин, що склалися між позивачем та відповідачем згідно договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 1605000/686-Т/ТМО-222/16 від 01.04.2016 р. застосовуються положення Глави 63 Цивільного кодексу України „Послуги. Стосовно тверджень відповідача щодо пропущення позивачем строків позовної давності по заявленим позовним вимогам зі стягнення пені позивач вказує, що позовна заява АТ Укртрансгаз направлена до господарського суду 08 квітня 2019 року після оплати сум судового збору згідно платіжного доручення № 11145, а тому, посилаючись на п. 5.5 договору № 1605000/686-Т/ТМО-222/16 від 01.04.2016 р., позивач стверджує, що позовна заява АТ Укртрансгаз у справі № 916/1025/19 подана з урахуванням зазначеного та в межах строків позовної давності, визначених ст. 258 ЦК України, а доводи відповідача про порушення строків позовної давності та клопотання про зменшення пені одночасно у справі № 916/1025/19 спростовують та заперечуютьодин одного за своєю суттю. Стосовно заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру пені позивач заперечує, вказуючи, що позивач належним чином виконав умови договору та у період з лютого-квітня 2018 року надав відповідачу послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в повному обсязі на загальну суму 30713585,78 грн., що визнається відповідачем. При цьому у справі № 916/1025/19 відсутні обставини, які мають істотне значення, ступінь виконання зобов`язання боржником, майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, а також не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу та розмір збитків, які необхідні для застосування зменшення розміру неустойки відповідно до положень ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України. Наразі позивач додає, що нарахована позивачем неустойка в розмірі 1245250,58 грн. за порушення відповідачем умов договору є правомірно заявленою та є справедливою та мінімальною, виходячи із вартості порушеного зобов`язання 30713585,78 грн. та часу прострочення відповідачем оплати на 177 календарних днів, нарахована сума пені у відсотковому співвідношенні становить лише 4 % від суми збитків (вартості прострочення), а тому нарахована позивачем сума неустойки по відношенню до вартості прострочення у відсотковому співвідношення (4 %) є незначною та свідчить про її співмірність, справедливість та відповідність вимогам діючого законодавства. Так, позивач стверджує, що АТ Укртрансгаз є складовою нафтогазової галузі - галузі економіки України, яка разом з іншими галузями забезпечує пошук, розвідку та розробку родовищ нафти і газу, транспортування, переробку, зберігання і реалізацію нафти, газу та продуктів їх переробки (ст. 1 Закону України Про нафту і газ від 02.07.2001 р. № 2665-3), вказане визначення та прийняття окремого закону з питань регулювання основних правових, економічних та організаційних засад діяльності нафтогазової галузі України з метою забезпечення енергетичної безпеки України підкреслює загальнодержавне значення галузі та необхідність суворого дотримання законодавства при вирішенні її проблемних питань та захисті її інтересів. Також АТ Укртрансгаз здійснює суспільно-важливу і стратегічну функцію по своєчасному й безперебійному забезпеченню суб`єктів господарювання та соціальної сфери України природним газом, надійного та безпечного функціонування Єдиної газотранспортної системи України, а також забезпечення транзиту газу за міждержавними угодами. Як зазначає позивач, діяльність КП Теплопостачання міста Одеси не є винятковою по відношенню до діяльності АТ Укртрансгаз, а заявлене клопотання відповідача про зменшення неустойки, яка підлягає стягненню, суперечить положенням ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, оскільки правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та обставин. Так позивач вказує, що згідно фінансового звіту АТ Укртрансгаз за 1 півріччя 2018 збитки склали 18 мільярдів 315 мільйонів 867 тис. грн., за 9 місяців 2018 року відображено збитки позивача 22 мільярди 11 мільйонів 800 тис. грн., згідно Звіту про фінансові результати роботи за 2018 рік збитки позивача у 2018 році склали 32 мільярди 627 мільйонів 768 тисяч гривень. Таким чином, позивач стверджує, що зменшення неустойки у справі № 916/1025/19 призведе до порушення балансу інтересів сторін, зокрема, до порушення прав позивача, порушення принципу справедливості, а також суперечитиме основним засадам судочинства з рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, верховенству права та завданням господарського судочинства із справедливого, неупередженого вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненним господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, закріплених у ст. 129 Конституції та ст.236 ГПК України.

03.06.2019 р. позивачем подано до господарського суду заяву, відповідно до якої позивач зменшив розмір пені за прострочку оплати за транспортування природного газу магістральними трубопроводами до 1219439,87 грн. з урахуванням положень ст. 258 ЦК України, а також збільшив 3% річних за прострочку оплати за транспортування природного газу магістральними трубопроводами до 124184,12 грн. Відтак, згідно вказаної заяви позивач остаточно просить стягнути з відповідача всього 1343623,99 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.06.2019 р. у справі № 916/1025/19 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 13.06.2019 р.

В засідання суду, призначене на 13.06.2019 р., відповідач не з`явився. При цьому проведення ГУДСНС України в Одеській області спільно з ГУНП в Одеській області оперативно-розшукових заходів з приводу двох анонімних повідомлень про закладення вибухового приладу в адміністративній будівлі суду унеможливило розпочати судове засідання вчасно.

Так, у судовому засіданні господарського суду 13 червня 2019 року по справі № 916/1025/19 було протокольно оголошено перерву до 01 липня 2019 року о 11 год. 00 хв., про що під розписку повідомлено представника позивача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.06.2019 р. повідомлено відповідача Комунальне підприємство Теплопостачання міста Одеси про те, що розгляд справи № 916/1025/19 відбудеться у судовому засіданні 01 липня 2019 р.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, в свою чергу представник відповідача просив суд застосувати позовну давність до вимог про сплату пені за період січень-лютий 2018 року, а також зменшити штрафні санкції (пеню) на 70%.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

01 квітня 2016 р. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Укртрансгаз (газотранспортне підприємство) та Комунальним підприємством Теплопостачання міста Одеси (замовник) укладено договір № 1605000/686-Т/ТМО-222/16 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, згідно п. 1.1 якого газотранспортне підприємство зобов`язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а замовник зобов`язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору.

Відповідно до п. 1.2. договору річний плановий обсяг транспортування природного газу (далі газ) замовника складає 148117,5 тис. куб.м у тому числі по місяцях: у 2016 році у квітні 11400,0 тис.куб.м., жовтні 29867,5 тис.куб.метрів; листопаді 44800,0 тис.куб.метрів; грудні 62050,0 тис.куб.метрів.

В п. 2.1 договору визначено, що підставою для транспортування газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку Оператором Єдиної газотранспортної системи України (далі - оператор) відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу газу, наявності в замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби (далі - підтверджені обсяги).

Згідно п. 2.2 договору замовник передає газотранспортному підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи газотранспортного підприємства.

За умовами п. 2.3 договору при отриманні газу від замовника на пунктах приймання-передачі в магістральні трубопроводи газотранспортне підприємство не набуває права власності на отриманий для транспортування газ.

Положеннями п. 2.4. договору встановлено, що газотранспортне підприємство приймає газ від замовника на пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи та здійснює його транспортування по території України до РГС, де передає газ замовнику в загальному потоці в газорозподільні мережі.

Відповідно до п. 2.5 договору приймання-передача газу в пунктах приймання-передачі та на РГС здійснюється сторонами відповідно до порядку доступу до Єдиної газотранспортної системи України, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

За умовами п. 3.1 договору послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг, транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг). Фактична кількість протранспортованого газу замовнику визначається приладами обліку газу, що встановлені у замовника, і фіксується актом прийому-передачі природною газу, який складається та підписується між замовником і газорозподільним підприємством. Даними для складання актів наданих послуг з транспортування газу є дані газорозподільного підприємства про обсяги протранспортованого ним газу замовнику та/або його споживачами.

Пунктом 3.2 договору визначено, що газотранспортне підприємство до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства.

В п. 3.3 договору визначено, що замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються відповідно до даних Газотранспортного підприємства.

Положеннями п. 3.4. договору встановлено, що акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Відповідно до п. 5.1. договору розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Газотранспортне підприємство зобов`язується розміщувати інформацію про чинні тарифи на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації.

У відповідності до п. 5.2 договору тарифи, визначені в пункті 5.1 договору, є обов`язковими для сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуга буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами договору.

Згідно п. 5.3 договору розрахунковий період за договором становить один місяць з 8:00 години першого дня місяця до 8:00 години першого дня наступного місяця включно. Вартість послуг з транспортування газу за місяць визначається як добуток тарифу на загальну кількість протранспортованого газу, визначеного згідно з п. 3.1. договору, та податку на додану вартість.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

В п. 5.5 договору визначено, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. У платіжних дорученнях замовник повинен обов`язково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученнях замовника не зазначено номер договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

Положеннями п. 5.6. договору встановлено, що у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводяться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до п. 5.7. договору у разі надходження коштів від замовника в сумі, що перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці, переплата зараховується газотранспортним підприємством: у разі наявності заборгованості за надані послуги - як погашення заборгованості в попередніх місяцях; у разі відсутності заборгованості за надані послуги - як оплата послуг у місяці, наступному за звітним.

У відповідності до п. 6.1 договору газотранспортне підприємство зобов`язане: виконувати умови договору (п.п. 6.1.1.); забезпечити транспортування газу до пункту призначення на умовах та в обсягах, визначених договором (п.п. 6.1.2); забезпечити надання послуг, якість яких відповідає встановленим законодавством вимогам (п.п. 6.1.3.); складати і підписувати з представниками замовника акти наданих послуг (п.п. 6.1.4.).

Згідно п. 6.2 договору газотранспортне підприємство має право: своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги (п.п. 6.2.1).

Пунктом 6.3 договору передбачено, що замовник зобов`язується: виконувати умови договору (п.п. 6.3.1); своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг згідно з умовами договору (п.п. 6.3.2); оформити надані послуги з транспортування газу актами наданих послуг (п.п. 6.3.3); підписувати з представниками газотранспортного підприємства акти наданих послуг (п.п. 6.3.6); виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором (п.п. 6.3.7).

В п. 7.1, 7.2 договору передбачено, що газотранспортне підприємство і замовник у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором несуть відповідальність у межах, передбачених законодавством. У разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується неня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За умовами п. 11.1 договору останній набирає чинності з 01.04.2016 року та укладається на строк до 21.12.2016 року, а в частині проведення розрахунків за послуга - до їх повного здійснення. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше, ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

В п. 11.2 договору сторони погодили, що усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін. Сторони зобов`язуються письмово повідомляти про зміну реквізитів (місцезнаходження, найменування, організаційно-правової форми, банківських реквізитів тощо) не пізніше, ніж через 10 днів після настання таких змін.

Також 01.01.2017 року між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Укртрансгаз та Комунальним підприємством Теплопостачання міста Одеси укладена додаткова угода № 1 до договору № 1605000/686-Т/ТМО-222/16 від 01.04.2016 р. на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, згідно якої сторони визначили обсяги транспортування природного газу замовника протягом 2017 року та п. 1.2 вказаного договору виклали в новій редакції: „Річний плановий обсяг транспортування природного газу (далі газ) замовника складає 316600,00 тис. куб.м у тому числі по місяцях: у 2017 році у січні 68000,0 тис.куб.м., у лютому 59500,0 тис.куб.м., у березні 58000,0 тис.куб.м., у квітні 10500,0 тис.куб.м., у жовтні 15600,0 тис.куб.метрів; у листопаді 44500,0 тис.куб.метрів; у грудні 61500,0 тис.куб.метрів.

16.01.2018 року між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Укртрансгаз та Комунальним підприємством Теплопостачання міста Одеси укладена додаткова угода № 2 до договору № 1605000/686-Т/ТМО-222/16 від 01.04.2016 р. на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, згідно якої сторонами викладені в новій редакції реквізити газотранспортного підприємства в розділі договору Місцезнаходження та банківські реквізити сторін.

В подальшому згідно рішення акціонера № 186 від 21 травня 2018 р. змінено тип та найменування ПАТ Укртрансгаз на Акціонерне товариство Укртрансгаз.

Так, 20.08.2018 року між Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Укртрансгаз та Комунальним підприємством Теплопостачання міста Одеси укладена додаткова угода № 3 до договору № 1605000/686-Т/ТМО-222/16 від 01.04.2016 р. на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, згідно якої сторонами викладені в новій редакції реквізити газотранспортного підприємства в розділі договору Місцезнаходження та банківські реквізити сторін.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, вищевказаний договір на транспортування природного газу, який за своєю суттю відноситься до договору про надання послуг, є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов вищевказаного договору у період з січня 2018 р. по квітень 2018 року позивачем були надані відповідачу послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в обсязі 105518,579 тис.куб.м. на загальну суму 46039866,38 грн., що підтверджується актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами (а.с. 25-28), зокрема:

- у січні 2018 р. згідно акту наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 31.01.2018 р. № 01-18-/686-Т/ТМО-222/16 транспортовано 35126,239 тис.куб.м природного газу вартістю 15326280,60 грн.,

- у лютому 2018 р. згідно акту наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.02.2018 р. № 02-18-/686-Т/ТМО-222/16 транспортовано 32237,175 тис.куб.м вартістю 14065724,20 грн.;

- у березні 2018 року згідно акту наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 31.03.2018 р. № 03-18-/686-Т/ТМО-222/16 транспортовано 34212,803 тис.куб.м вартістю 14927730,20 грн.;

- у квітні 2018 року згідно акту наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 30.04.2018 р. № 04-18-/686-Т/ТМО-222/16 транспортовано 3942,362 тис.куб.м вартістю 1720131,38 грн.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отже, прийняття відповідачем наданих позивачем послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами є підставою виникнення у відповідача зобов`язання оплатити надані послуги відповідно до чинного законодавства та умов договору до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (п. 5.5 договору).

Ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Так, за умовами п. 5.5 договору остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Як з`ясовано судом, позивачем виконані належним чином прийняті обов`язки за договором, тоді як відповідач неналежним чином виконував умови договору № 1605000/686-Т/ТМО-222/16 від 01.04.2016 р., а саме не здійснював своєчасну оплату за поставлений природний газ.

Підпунктами 6.3.1, 6.3.2 пункту 6.3 договору замовник зобов`язаний виконувати умови договору, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг згідно з умовами договору.

З огляду на положення п. 5.5, п. 6.3.2 договору останній день строку виконання обов`язку відповідача з оплати наданих послуг відповідно у січні 2018 р. в сумі 15326280,60 грн. припадає на 20 лютого 2018р., у лютому 2018 р. в сумі 14065724,20 грн. припадає на 20 березня 2018 р., у березні 2018 р. в сумі 14927730,20 грн. припадає 20 квітня 2018 р., у квітні 2018 р. в сумі 1720131,38 грн. припадає на 20 травня 2018 р. Проте, в порушення виконання договірних зобов`язань відповідачем здійснено оплату отриманих послуг з транспортування природного газу після визначеної договором дати, а саме:

- за надані у січні 2018 р. послуги вартістю 15326280,60 грн. остаточна оплата відповідачем здійснена 22.03.2018 р.;

- за надані у лютому 2018 р. послуги вартістю 14065724,20 грн. остаточна оплата відповідачем здійснена 27.04.2018 р.;

- за надані у березні 2018 р. послуги вартістю 14927730,20 грн. остаточна оплата відповідачем здійснена 19.09.2018 р.;

- за надані у квітні 2018 р. послуги вартістю 1720131,38 грн. остаточна оплата відповідачем здійснена 14.11.2018 р.

Вказані обставини стали підставою для нарахування позивачем відповідно до п. 7.3 договору пені та відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних, які заявлені до стягнення. При цьому згідно поданої позивачем 03.06.2019 р. до суду заяви розмір пені за прострочку оплати за транспортування природного газу магістральними трубопроводами, що позивач просить стягнути, складає 1219439,87 грн. з урахуванням положень ст. 258 ЦК України, а розмір 3% річних за прострочку оплати за транспортування природного газу магістральними трубопроводами - 124184,12 грн.

За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, з огляду на те, що відповідач свої зобов`язання в частині оплати за послуги з транспортування природного газу не виконав у встановлений договором строк, то відповідно відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, що в свою чергу тягне за собою відповідні правові наслідки.

При цьому невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несвоєчасна сплата відповідачем наданих послуг) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.

В свою чергу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 7.3 договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується неня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За приписами ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Так, з огляду на несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань за спірним договором щодо здійснення оплати за поставлений природний газ позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу у розмірі 1219439,87 грн. за період з 08.04.2018 р. по 13.11.2018 р.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Враховуючи те, що відповідачем несвоєчасно були виконані зобов`язання за договором № 1605000/686-Т/ТМО-222/16 від 01.04.2016 р. щодо здійснення оплати за поставлений природний газ, на думку суду, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню згідно п. 7.2 договору, виходячи з облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді прострочення. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем з урахуванням положень ст. 258 ЦК України розрахунок суми пені в розмірі 1219439,87 грн., судом встановлено, що розрахунок пені було здійснено позивачем вірно.

Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності до вимог про сплату пені за період січень-лютий 2018 року з урахуванням ст. 258 ЦК України, якою встановлено річний строк до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), суд вважає безпідставними. Як встановлено судом та вбачається із розрахунку пені, здійсненого позивачем в заяві про зменшення розміру пені, останнім не заявлено вимог про стягнення пені по зобов`язанням за січень 2018 року та нарахування пені не здійснено. Стосовно нарахування пені по зобов`язанням за лютий 2018 р. суд зазначає, що позивачем здійснено нарахування пені по вказаному зобов`язанню за період з 08.04.2018 р. по 13.11.2018 р., а тому позивач мав право на звернення до суду із вимогою про стягнення нарахованої пені по зобов`язанням за лютий 2018 р. не пізніше 08.04.2019 р. (з урахуванням річного строку позовної давності), що було дотримано останнім, оскільки як вбачається із наявних в матеріалах справи доказів, а саме із поштового конверту, в якому направлена позовна заява до суду, моментом звернення позивача до суду із заявленим позовом є 08.04.2019 р. Відтак, клопотання про застосування позовної давності до вимог про сплату пені за період січень-лютий 2018 року задоволенню не підлягають.

Поряд з вказаним відповідач у відзиві на позов від 25.04.2019 р. (вх. № 8314/19) просить суд зменшити нараховані суми пені на 70%, посилаючись на те, що відповідно до даних балансу (звіту про фінансовий стан) КП Теплопостачання міста Одеси станом на 31.03.2019 р. заборгованість державного бюджету перед підприємством складає понад 201 мільйонів гривень, з яких понад 164 мільйонів гривень дотації за різницю в тарифах, дебіторська заборгованість підприємства складає понад 608 мільйона, а кредиторська налічує майже 2 мільярда гривень. Як вказує відповідач, КП Теплопостачання міста Одеси є соціально необхідним теплопостачальним підприємством, яке надає послуги теплопостачання міста Одеси та гарячого водовідведення близько 95% міста Одеси та на сьогодні знаходиться на межі банкрутства, основним фактором важкого фінансового стану підприємства є: економічно необґрунтовані тарифи на теплову енергію та послуги теплопостачання, які відшкодовують менш ніж 80% фактичної собівартості; несвоєчасне відшкодування різниці в тарифах для населення та відсутність механізму погашення різниці в тарифах для споживачів бюджетної та промислової сфери; внаслідок дії Постанови Кабінету міністрів від 18.07.2014 р. № 217 Про затвердження порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання для розрахунків з гарантованим постачальником природного газ, з рахунку КП Теплопостачання міста Одеси щоденно списується на користь НАК Нафтогаз України, ПАТ Одеська ТЕЦ, ПАТ Одесагаз та ПАТ Уртрансгаз близько 92 % надходжень від споживачів теплової енергії, у зв`язку з чим підприємство залишається без оборотних коштів та можливості здійснити виплату заробітної плати, оплату обов`язкових платежів до бюджету за спожиту електроенергію, водопостачання та водовідведення та всі інші платежі для забезпечення технологічного процесу, особливо в між опалювальний період. При цьому, як зазначає відповідач, КП Теплопостачання міста Одеси внаслідок важкого фінансового стану змушене звертатись за підтримкою до засновника Одеської міської ради, так з місцевого бюджету на виплату заробітної плати, здійснення платежів до бюджету та проведення капітальних ремонтів теплових трас систематично виділяються кошти, що підтверджується рішеннями Одеської міської ради, які розміщені на сайті http://omr.gov.ua/ua/32/. Зокрема, рішенням Одеської міської ради від 30.01.2019 № 4195-VII виділені додаткові кошти з бюджету міста Одеси, внаслідок чого КП Теплопостачання міста Одеси з метою економії коштів та запобігання масовим звільненням, змушене системно встановлювати режим неповного робочого часу, що підтверджується наказом від 20.03.2018 р. № 49 та від 21.02.2019 р. № 32, а також ситуація ускладнюється численними арештами рахунків відповідача, оскільки на сьогодні арештовані усі рахунки КП Теплопостачання міста Одеси, що підтверджується листом ПАТ АБ Укргазбанк від 03.09.2018 р. № 5-197/15/950/2018.

Разом з тим, з урахуванням наведених відповідачем обставин, суд вважає за можливе зменшити нараховану суму пені до 10% від розрахованої позивачем.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд об`єктивно оцінює, чи є даний випадок винятком, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В даній нормі під іншими учасниками господарських відносин слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами. Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Норми матеріального права, а саме ст. 233 ГК України, яка цілком кореспондується із ч.3 ст. 551 ЦК України встановлює, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. В чинному законодавстві України відсутній перелік таких виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Судом при цьому враховуються фактичні обставини справи та надається оцінка наявним доказам, якими заявник обґрунтовує свої заперечення.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено сторонами, відповідачем повністю сплачена вартість послуг з транспортування природного газу в розмірі 46039866,38 грн., про що також свідчать надані відповідачем до суду копії банківських виписок та реєстрів платежів.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. №7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Отже, враховуючи вищенаведене, зважаючи на ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором (зокрема їх повне виконання), а також приймаючи до уваги неподання позивачем будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення грошових зобов`язань у спірних правовідносинах, та зважаючи на правовий статус відповідача, основним різновидом господарської діяльності якого є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря населенню та іншим споживачам, і те, що основним споживачем послуг відповідача з централізованого теплопостачання являється населення, з урахуванням наявного в матеріалах справи балансу (звіту про фінансовий стан) станом на 31 березня 2019 року, з якого вбачається збиткова діяльність останнього, суд доходить висновку щодо можливості зменшення розміру заявлених штрафних санкцій у вигляді пені, що підлягає стягненню з відповідача, до 10% від заявленої позивачем суми пені за несвоєчасну оплату вартості наданих послуг з транспортування природного газу. Таке зменшення розміру пені суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін. Крім того, на думку суду, пеня - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення. Отже, з відповідача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну оплату послуг з транспортування природного газу у розмірі 1097495,88 грн. (1219439,87 грн. х 10%).

Щодо нарахування 3% річних суд зазначає наступне.

Виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки випливає з вимог ст. 625 ЦК України.

Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі. З огляду на те, що умовами спірного договору не встановлено іншого відсотку річних, відповідно сплаті підлягають саме 3% річних від простроченої суми за відповідний час прострочення грошового зобов`язання у гривневому вираженні.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати вартості послуг з транспортування природного газу за спірний період, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості послуг з транспортування природного газу, в загальному розмірі 124184,12 грн., судом встановлено, що вказаний розрахунок 3% річних був здійснений позивачем вірно, також вказаний розрахунок відповідачем визнається. Відтак, з відповідача підлягають стягненню 3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості послуг з транспортування природного газу в сумі 124184,12 грн.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства Укртрансгаз обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, проте підлягають частковому задоволенню з огляду на зменшення судом розміру нарахованої позивачем пені.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулося на користь позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача без урахування зменшеного розміру нарахованої пені.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Акціонерного товариства Укртрансгаз до Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси про стягнення 1343623,99 грн. задовольнити частково.

2. СТЯГНУТИ з Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси (65110, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б; ) на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, б. 9/1; ) пеню за несвоєчасну оплату вартості наданих послуг за транспортування газу в сумі 1097495/один мільйон дев`яносто сім тисяч чотириста дев`яносто п`ять/грн. 88 коп.; 3% річних за несвоєчасну оплату вартості наданих послуг за транспортування газу в сумі 124184/сто двадцять чотири тисячі сто вісімдесят чотири/грн. 12 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 20154/двадцять тисяч сто п`ятдесят чотири/грн. 36 коп.

3. В задоволенні решти частини позовних вимог Акціонерного товариства Укртрансгаз до Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 липня 2019 р.

Суддя В.С. Петров