ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
10.07.2019 Справа № 905/773/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В.
при секретарі судового засідання Барбаш Д.К.
про зобов`язання прийняти виконані будівельно-монтажні роботи по об`єкту Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення Т-05-18 Богатир-Велика Новосілка - Володарське, км 74+085 км 80+085 шляхом підписання актів приймання виконаних підрядних робіт № КБ-2в та довідок про вартість виконаних підрядних робіт № КБ-3,-
за участю представників сторін:
від позивача: Борсук В.М. - на підставі довіреності № 01/11-18 від 01.11.2018
від відповідача: Мендрух О.М. на підставі довіреності № 1 від 14.01.2019
Товариство з обмеженою відповідальністю «АТЛАС СМД Україна» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Служби автомобільних доріг у Донецькій області про зобов`язання прийняти виконані будівельно-монтажні роботи по об`єкту Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення Т-05-18 Богатир-Велика Новосілка-Володарське, км км 74+085 км 80+085 шляхом підписання актів приймання виконаних підрядних робіт № КБ-2в та довідок про вартість виконаних підрядних робіт №КБ-3.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем обов`язків за договором підряду №2-63 від 06.07.2017, яке полягає в ухиленні від прийняття фактично виконаного обсягу робіт шляхом підписання актів приймання виконаних підрядних робіт №КБ-2в та довідок про вартість виконаних підрядних робіт №КБ-3.
Позивач під час розгляду даної справи наполягав на задоволенні позовних вимог. Так, за твердженням останнього ухилення відповідача як замовника від прийняття фактично виконаного обсягу робіт шляхом підписання актів виконаних робіт за формою КБ-2в за договором №2-63 від 06.07.2017 є неправомірним та порушує його права як підрядника.
Відповідач під час розгляду даної справи заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що у відповідності до норм чинного законодавства України підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. Крім того, за твердженням відповідача, заявлена товариством з обмеженою відповідальністю «АТЛАС СМД Україна» вимога не може бути самостійним предметом спору та підлягає встановленню лише при існуванні і розгляді спору, який виник між особами, зокрема, про стягнення заборгованості за виконані будівельні роботи на підставі договору №2-63 від 06.07.2017. Одночасно, відповідач вказував, що означена вимога позивача не відповідає способам захисту прав, встановленим чинним законодавством, і, як наслідок, не приводить до поновлення його порушеного права, у зв`язку з чим, представник відповідача вважав за необхідне закрити провадження у справі №905/773/19 на підставі п.1 ч.1 першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, за твердженням відповідача, на даний час роботи не виконані, а невикористана сума попередньої оплати на рахунок замовника до органу Державної казначейської служби України не повернута.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі з огляду на наступне.
Договірна ціна робіт, виконання яких доручається підряднику, становить 91079100,60грн., у тому числі ПДВ 15179850,10грн., у тому числі: обсяг фінансування на 2017 рік 14706000грн. за рахунок коштів місцевого (обласного) бюджету згідно розпорядження голови обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 08.12.2016 №1171 «Про обласний бюджет на 2017 рік» (із змінами), розпорядження голови обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 08.06.2017 №629 «Про реалізацію пункту 33 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу, спеціальний фонд (КЕКВ 3210). Ціна цього договору може зменшена залежно від фактичного обсягу видатків замовника (п.п. 2.1, 2.2 договору в редакції додаткової угоди б/н від 28.12.2017).
Згідно п.п. 3.1, 3.2 договору (в редакції додаткової угоди б/н від 28.09.2018) підрядник розпочинає виконання робіт протягом 3 днів з моменту отримання дозвільних документів (згідно п. 3.3), і забезпечує їх завершення до 30.10.2019.
Замовник розпочинає перевірку фізичних показників та прийняття виконаних робіт після одержання повідомлення від підрядника про готовність їх передання. Прийняття виконаних робіт проводиться у відповідності з діючими нормами, правилами, стандартами та інструкціями. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом за формою КБ-2в, підписаним обома сторонами. Представник замовника протягом п`яти робочих днів перевіряє виконання робіт згідно наданого акту і підписує його в частині фактично виконаних робіт (п.п. 13.1, 13.2, 13.2.1, 13.2.2 договору).
Цей договір діє до 31.12.2019, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань та фінансових розрахунків за виконані роботи (п. 20.1 договору в редакції додаткової угоди б/н від 28.09.2018)
Вищезазначений договір та усі додатки до нього підписані представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.
Як зазначає позивач, товариством з обмеженою відповідальністю «АТЛАС СМД Україна» були виконані будівельні роботи «Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення Т-05-18 Богатир-Велика Новосілка-Володарське, км км 74+085 км 80+085» та оформлені акти б/н б/д приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в на загальну суму 9098000 грн. з ПДВ та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 на визначену суму.
Вказані акти та довідки про вартість виконаних будівельних робіт підписані з боку підрядника та скріплені печаткою останнього. За твердженням підрядника (позивача у справі), замовник від підписання означених документів відмовився.
Як зазначає позивач, ухилення відповідача як замовника від прийняття фактично виконаного обсягу робіт шляхом підписання актів виконаних робіт за формою КБ-2в за договором №2-63 від 06.07.2017 є неправомірним та порушує його права як підрядника.
Враховуючи статус сторін та характер правовідносин між ним, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного між ними договору №2-63 від 06.07.2017.
За приписами ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.
Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Дані норми кореспондуються зі ст.174 Господарського кодексу України, відповідно до якої господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Урозумінні ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
За договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (ч.ч.1, 3 ст.875 Цивільного кодексу України).
У відповідності до ч.1 ст.853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.
Згідно із ч.ч.4, 6 ст.882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.
За змістом п.п.88, 91, 93 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою №668 від 01.08.2005 Кабінету Міністрів України, приймання-передача закінчених робіт (об`єкта будівництва) проводиться у порядку, встановленому цими Загальними умовами, іншими нормативними актами та договором підряду. Передача виконаних робіт (об`єкта будівництва) підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом про виконані роботи. У разі виявлення в процесі приймання-передачі закінчених робіт (об`єкта будівництва) недоліків, допущених з вини підрядника, він у визначений замовником строк зобов`язаний усунути їх і повторно повідомити замовника про готовність до передачі закінчених робіт (об`єкта будівництва). Якщо підрядник не бажає чи не може усунути такі недоліки, замовник може у порядку, передбаченому договором підряду, попередньо повідомивши підрядника, усунути їх своїми силами або із залученням третіх осіб. Витрати, пов`язані з усуненням недоліків замовником, компенсуються підрядником.
Таким чином, з огляду на вищенаведені правові норми, акт приймання виконаних робіт є первинним документом, який підтверджує фактичне виконання підрядником обумовлених укладеним правочином робіт.
За змістом положень ст.55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
Відповідно до ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави
Згідно з ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У ст.20 Господарського кодексу України зазначено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.
За змістом положень вказаних норм суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.
Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.
Однак, наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.
Виходячи зі змісту ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, господарський суд зважає і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, господарський суд виходить насамперед із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Відтак підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.
Відповідно до ст.45 Господарського процесуального кодексу України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.
Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.
Акти приймання виконаних робіт за формою КБ-2в за умовами до розділу 13 договору підряду №2-63 від 06.07.2017 є підтвердженням фактичного виконання підрядником (позивачем у справі) будівельних робіт.
Проте вимога щодо зобов`язання відповідача прийняти виконані будівельно-монтажні роботи шляхом підписання актів приймання виконаних підрядних робіт №КБ-2в та довідок про вартість виконаних підрядних робіт №КБ-3 за договором підряду не може бути предметом позову, оскільки акт приймання виконаних будівельних робіт є підтвердження наявності або відсутності фактів виконання підрядником договірних зобов`язань з виконання підрядних робіт, тобто, такий акт є лише доказом виконання стороною обов`язків за договором, а підписання акту не може розглядатись як окремий обов`язок щодо виконання сторонами договірних зобов`язань.
Предметом позову не може бути встановлення обставини, зокрема, обов`язок оформлення документів, які виступають доказами у справі. Так, акти виконаних робіт підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову. Отже, вимога щодо встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне, у тому числі, преюдиційне значення. Господарські суди розглядають справи за позовами, в основі яких правовою вимогою є спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.
Суд також зазначає про наявність передбаченого ч.4 ст.882 Цивільного кодексу України права сторони договору підряду на одностороннє підписання акту в разі відмови іншої сторони від його підписання з внесення до акту відповідного зауваження.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 зазначила, що ініціювання розгляду справ про зобов`язання підписати акт приймання-передачі може передбачати намір позивача встановити преюдиціальні обставини (факти) для подальшого пред`явлення позову. Вимога щодо встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.
Згідно з п.1 ч.2 ст.45 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.
Частиною 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка кореспондується з ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України,встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
За таких обставин, з метою дотримання принципу правової визначеності, та формування сталої судової практики господарський суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування конкретних норм права до спірних правовідносин.
Враховуючи вищевикладене в сукупності, обраний позивачем спосіб захисту - зобов`язання відповідача прийняти виконані будівельно-монтажні роботи по об`єкту Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення Т-05-18 Богатир-Велика Новосілка - Володарське, км 74+085 км 80+085 шляхом підписання актів приймання виконаних підрядних робіт № КБ-2в та довідок про вартість виконаних підрядних робіт №КБ-3, з огляду на приписи ст.20 Господарського кодексу України та ст.16 Цивільного кодексу України, не відповідає встановленим законом способам захисту цивільних прав та інтересів та не спрямований на відновлення порушеного невизнаного чи оспорюваного права позивача.
Одночасно, заявлена позивачем у цій справі вимога про зобов`язання відповідача прийняти виконані будівельні роботи за договором №2-63 від 06.07.2017 і підписати відповідні акти та довідки не призводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.
За таких обставин, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі про зобов`язання відповідача прийняти виконані будівельно-монтажні роботи по об`єкту Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення Т-05-18 Богатир-Велика Новосілка - Володарське, км 74+085 км 80+085 шляхом підписання актів приймання виконаних підрядних робіт № КБ-2в та довідок про вартість виконаних підрядних робіт № КБ-3 на підставі п.1. ч.1. ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір щодо встановлення певних фактів не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
Суд також вважає за доцільне зазначити, що за висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним при розгляді справі №905/1926/16, спори про зобов`язання надати, підписати, оформити акти не можуть бути розглянуті й у порядку іншого (ніж господарське) судочинства.
Згідно із ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Тобто, повернення судового збору без відповідного клопотання сторони не допускається. Водночас, позивач не позбавлений можливості звернутись до суду для вирішення питання щодо повернення судових витрат зі сплати судового збору, понесених ним у зв`язку із поданням даного позову.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 130, п. 1 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд
Провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАС СМД Україна» до Служби автомобільних доріг у Донецькій області про зобов`язання прийняти виконані будівельно-монтажні роботи по об`єкту Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення Т-05-18 Богатир-Велика Новосілка-Володарське, км 74+085 км 80+085 шляхом підписання актів приймання виконаних підрядних робіт №КБ-2в та довідок про вартість виконаних підрядних робіт №КБ-3 закрити.
У судовому засіданні 10.07.2019 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину ухвали.
Повний текст ухвали буде складено та підписано 11.07.2019.
Ухвала набрала законної сили в день її винесення судом 10.07.2019.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.В. Бокова