ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року справа № 925/319/19 м.Черкаси

За позовом приватного підприємства "Ді Проект"

до комунального підприємства "Міський водоканал"

про стягнення 336166,83 грн.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Рябенька Я.В.

Представники сторін:

від позивача: адвокат Нестерко І.О. за довіреністю від 28.01.2019;

від відповідача: адвокат Сизько Б.Б. за довіреністю від 20.06.2018.

Приватне підприємство "Ді Проект" (далі також - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до комунального підприємства "Міський водоканал" (далі також - відповідач) про стягнення 336166,83 грн. заборгованості за укладеним між сторонами договором на коригування проектно-кошторисної документації від 15.01.2018 №01-08, у тому числі: 202367,50 грн. пені, 34007,00 грн. три проценти річних та 99792,33 грн. інфляційних нарахувань.

Позивач у позові також просить господарський суд покласти його витрати на сплату судового збору у сумі 5042 грн. 50 коп. на відповідача.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеним між сторонами договором на коригування проектно-кошторисної документації від 15.01.2018 №01-08 щодо оплати виконаної позивачем роботи.

Ухвалою від 27.03.2019 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву позивача до розгляду, відкрив провадження у справі, задовольнив клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначив її розгляд в судовому засіданні на 09 год. 00 хв. 25.04.2019 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

04 квітня 2019 року до господарського суду надійшла заява комунального підприємства "Міський водоканал" із запереченнями щодо розгляду справи № 925/319/19 в порядку спрощеного позовного провадження з огляду на те, що вона не є малозначною у розумінні п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, а також має важливе значення для відповідача.

Ухвалою від 11.04.2019 Господарський суд Черкаської області заяву комунального підприємства "Міський водоканал" із запереченнями щодо розгляду справи № 925/319/19 в порядку спрощеного позовного провадження задовольнив та перейшов до розгляду справи № 925/319/19 в порядку загального позовного провадження зі стадії відкриття у ній провадження та замінив призначене ухвалою від 27.03.2019 засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням і призначив його на 09 год. 00 хв. 08.05.2019 в приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 08.05.2019 Господарський суд Черкаської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у засіданні суду на 09 год. 00 хв. 11.06.2019 року в приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 11.06.2019 Господарський суд Черкаської області за клопотанням представника відповідача відклав розгляд справи по суті у судовому засіданні на 09 год. 00 хв. 02 липня 2019 року в приміщенні Господарського суду Черкаської області.

02 липня 2019 року до Господарського суду Черкаської області надійшли клопотання представника відповідача про зменшення розміру стягуваної пені та заява про розстрочення виконання рішення суду у цій справі на 12 місяців зі щомісячною сплатою присуджених грошових сум та судового збору рівними частинами.

У судовому засіданні, яке відбулося 02.07.2019 за участю представників позивача та відповідача:

представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав;

представник відповідача підтримав свої клопотання про зменшення розміру стягуваної пені та заяву про розстрочення виконання рішення суду;

господарський суд розглянув справу по суті а також клопотання представника відповідача про зменшення розміру стягуваної пені та його заяву про розстрочення виконання рішення суду і оголосив вступну і резолютивну частини прийнятого ним у нарадчій кімнаті рішення.

Заслухавши представників сторін, з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у справі докази, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Черкаської області рішенням від 20.07.2018 у справі №925/413/18 задовольнив повністю позов приватного підприємства "Ді Проект" до комунального підприємства "Міський водоканал" про стягнення 1133581 грн., і стягнув з комунального підприємства "Міський водоканал" на користь приватного підприємства "Ді Проект" 1133581 грн. боргу за роботу, виконану позивачем за укладеним між сторонами договором на коригування проектно-кошторисної документації від 15.01.2018 №01-08, та 17003 грн. 73 коп. судових витрат.

Ухвалою від 25.10.2018 Північний апеляційний господарський суд повернув апеляційну скаргу комунального підприємства "Міський водоканал" на рішення Господарського суду Черкаської області від 20.07.2018 у справі №925/413/18 без розгляду.

Отож відповідно до положень ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду Черкаської області від 20.07.2018 у справі №925/413/18 є таким, що 25.10.2018 набрало законної сили і наразі є чинним.

07 листопада 2018 року Господарський суд Черкаської області на виконання рішення від 20.07.2018 у справі №925/413/18 видав відповідний наказ від 07.11.2018.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 20.07.2018 у справі №925/413/18 встановлені, зокрема такі обставини:

- 15.01.2018 року комунальне підприємство "Міський водоканал" як замовник і приватне підприємство "Ді Проект" як виконавець уклали між собою договір № 01-18 на коригування проектно-кошторисної документації (далі - договір № 01-18), за умовами якого замовник доручив та зобов`язався прийняти і оплатити роботи, а виконавець зобов`язався виконати роботи, а саме: коригування проектно-кошторисної документації по об`єкту "Реконструкція самоплинного та напірного колекторів водовідведення по вул. Шевченка в м. Золотоноша Черкаської області";

- згідно з п. 2.3 договору № 01-18 оплата виконаних робіт за цим договором здійснюється замовником у 3-денний термін після підписання сторонами акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) з власних надходжень або за рахунок бюджетних коштів;

- приватне підприємство "Ді Проект" виконало передбачені договором №01-18 роботи і передало їх результати комунальному підприємству "Міський водоканал" вартістю 1133581,00 грн., що підтверджується підписаним обома сторонами актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 22.03.2018 №ОУ-0000002;

- комунальне підприємство "Міський водоканал" у 3-денний термін після підписання сторонами акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 22.03.2018 №ОУ-0000002 виконані приватним підприємством "Ді Проект" роботи вартістю 1133581,00 грн. не оплатило.

Частиною 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже встановлені рішенням Господарського суду Черкаської області від 20.07.2018 у справі №925/413/18 обставини не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.

Відповідно до п. 5.4 договору № 01-18 у випадку невиконання чи неналежного виконання замовником зобов`язання за договором щодо оплати робіт, замовник платить виконавцю за кожний прострочений день пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми невиконаного зобов`язання, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Станом на 26.03.2019 - день подання позивачем позову, за яким відкрито провадження у цій справі, відповідач присуджену за рішенням Господарського суду Черкаської області від 20.07.2018 у справі №925/413/18 суму боргу в розмірі 1133581,00 грн. позивачу не сплатив.

За прострочення оплати виконаних за договором № 01-18 робіт позивач нарахував на суму боргу - 1133581,00 грн. і заявив до стягнення з відповідача:

202367,50 грн. передбаченої п. 5.4 договору № 01-18 пені за період прострочення з 26.09.2018 по 26.03.2019;

34007,00 грн. передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних за період прострочення з 26.03.2018 по 26.03.2019;

99792,33 грн. передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань за період прострочення з 26.03.2018 по 26.03.2019.

Відповідач вказані суми пені, 3% річних і інфляційних нарахувань позивачу у добровільному порядку не сплатив, що й спричинило даний спір.

Згідно з ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

За умовами пункту 2.3 договору № 01-18 відповідач мав оплатити виконані позивачем роботи у 3-денний термін після підписання сторонами акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 22.03.2018 №ОУ-0000002, тобто протягом 23-25.03.2018. Однак 25.03.2018 припадає на вихідний день - неділю, отож в силу ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України днем закінчення встановленого п. 2.3 договору № 01-18 строку оплати робіт є 26.03.2018, а тому прострочення в оплаті відповідачем виконаних позивачем за договором № 01-18 робіт розпочалося з 27.03.2018.

Таким чином, позивач безпідставно включив до вказаного ним у розрахунках стягуваних сум 3% річних та інфляційних нарахувань періоду прострочення в оплаті виконаних робіт з 26.03.2018 по 26.03.2019 один день -26.03.2018.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі застосування штрафних санкцій..

Пленум Вищого господарського суду України у п. 7.1 своєї постанови від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" роз`яснив, що за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Однак при цьому слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв`язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 Цивільного кодексу України проценти не нараховуються, інфляційні ж нарахування та нарахування трьох процентів річних на цю заборгованість можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до частини другої статті 625 названого Кодексу з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства Господарський суд Черкаської області дійшов таких висновків.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Наявність рішення Господарського суду Черкаської області від 20.07.2018 у справі №925/413/18, яке станом на 26.03.2019 не було виконане боржником, не звільняє відповідача як боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання у вигляді передбаченої п. 5.4 договору №01-18 пені та передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань і 3% річних.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних вище норм матеріального права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 23 січня 2012 року у справі № 3-142гс11.

Відповідач станом на 26.03.2019 не виконав грошове зобов`язання за договором №01-18 щодо оплати у встановлений цим договором строк виконаних позивачем робіт і тим самим порушив права позивача на своєчасне одержання плати за виконані роботи у сумі 1133581,00 грн., тому позивач має право на стягнення з відповідача на свою користь передбаченої п. 5.4 договору №01-18 пені і передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань та 3% річних.

Відповідно вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України позивач має право на нарахування і стягнення з відповідача передбаченої п. 5.4 договору №01-18 пені за шість місяців прострочення в оплаті виконаних робіт, починаючи з 27.03.2018 і закінчуючи 26.09.2018.

Отож за вказаний позивачем у розрахунку стягуваної суми пені період прострочення в оплаті виконаних робіт з 26.09.2018 по 26.03.2019 позивач в силу ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України має право на нарахування та стягнення з відповідача пені лише за 26.09.2018, сума якої становить 1118,05 грн.

Сума 3% річних за період прострочення в оплаті виконаних робіт з 27.03.2018 по 26.03.2019 становить 34007,43 грн. тобто суму, яка не перевищує заявлену позивачем у позові суму 3% річних.

Сума інфляційних нарахувань за період прострочення в оплаті виконаних робіт з 27.03.2018 по 26.03.2019 становить 86372,84 грн.

Таким чином, за позовом позивача останній має право на стягнення з відповідача 1118,05 грн. пені, 86372,84 грн. інфляційних нарахувань та 34007,00 грн. 3% річних.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Станом на 01.07.2019 відповідач на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 20.07.2018 у справі №925/413/18 із присудженої на користь позивача суми боргу в розмірі 1133581,00 грн. сплатив за рахунок коштів місцевого бюджету 850185,75 грн. боргу, що підтверджується платіжними дорученнями від 8.03.2019 №47 на суму 283395,25 грн., від 25.04.2019 №50 на суму 283395,25 грн. та від 27.05.2019 №52 на суму 283395,25 грн.

За 2017 рік та 9 місяців 2018 року відповідач був збитковим підприємством, що підтверджується його балансами, звітами про фінансові результати за вказані періоди роботи та аудиторським звітом від 31.01.2019 №06-33/02.

Позивач у даному спорі не довів, що невиконанням відповідачем зобов`язань за договором №01-18 йому були завдані збитки.

З огляду на ступінь виконання зобов`язання відповідачем, його майновий стан, відсутність збитків у позивача та клопотання представника відповідача про зменшення розміру стягуваної суми пені, господарський суд, керуючись ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та встановленими ст. 3 Цивільного кодексу України такими загальними засадами цивільного законодавства як справедливість і розумність, вирішив зменшити розмір стягуваної пені на 50% до 559,03 грн.

Стаття 331 Господарського процесуального кодексу України містить, зокрема такі норми:

1. За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

2. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

3. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

4. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

5. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. до одного розміру провізної плати за перевезення вантажу у вагоні №95369963 за всю відстань перевезення, що становить 18650 грн. 80 коп.

Господарський суд, врахувавши соціальне значення для м. Золотоноша безперебійної, стабільної роботи відповідача, збитковість його роботи, вважає, що ці обставини істотно ускладнять виконання цього рішення у разі одномоментного стягнення з відповідача усієї присудженої за ним суми коштів, тому з урахуванням балансу інтересів сторін цієї справи, господарський суд вважає за можливе задовольнити заяву представника відповідача про розстрочення виконання рішення суду у цій справі на 12 місяців зі щомісячною сплатою присуджених грошових сум та судового збору рівними частинами.

За подання позову позивач за платіжним дорученням від 25.03.2019 №23 сплатив 5042,50 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог на відповідача слід покласти 1822,47 грн. судового збору, а на позивача - 3220,03 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241, 331 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Судовий збір у сумі 3220 грн. 03 коп. покласти на позивача, а у сумі 1822 грн. 47 коп. - на відповідача.

Стягнути з комунального підприємства "Міський водоканал" (вул. Шевченка, буд. 156, м. Золотоноша, Черкаська область, 19700, ) на користь приватного підприємства "Ді Проект" (вул. Олексія Панченка, буд. 9, оф. 311, м. Черкаси, Черкаська область, 18034, ) - 559,03 грн. пені, 86372,84 грн. інфляційних нарахувань, 34007,00 грн. три проценти річних та 1822,47 грн. судового збору

У задоволенні решти позову відмовити.

Заяву представника комунального підприємства "Міський водоканал" про розстрочення виконання рішення суду задовольнити.

Розстрочити виконання цього рішення про стягнення з комунального підприємства "Міський водоканал" на користь приватного підприємства "Ді Проект" 559,03 грн. пені, 86372,84 грн. інфляційних нарахувань, 34007,00 грн. три проценти річних та 1822,47 грн. судового збору, разом у сумі 122761,34 грн. на 12 (дванадцять) місяців, починаючи з 02.07.2019, зі щомісячною сплатою присуджених грошових сум за таким графіком:

до 31.07.2019 - 10230,11 грн.;

до 31.08.2019 - 10230,11 грн.;

до 30.09.2019 - 10230,11 грн.;

до 31.10.2019 - 10230,11 грн.;

до 30.11.2019 - 10230,11 грн.;

до 31.12.2019 - 10230,11 грн.;

до 31.01.2020 - 10230,11 грн.;

до 29.02.2020 - 10230,11 грн.;

до 31.03.2020 - 10230,11 грн.;

до 30.04.2020 - 10230,11 грн.;

до 31.05.2020 - 10230,11 грн.;

до 30.06.2019 - 10230,13 грн.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Це рішення протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 15.07.2019.

СУДДЯ М.В. Дорошенко