УХВАЛА

м. Київ

19.07.2019Справа № 910/9365/19

За заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Геоекосистеми"
про забезпечення позову до відкриття провадження у справі
у справі№ 910/9365/19
Суддя Підченко Ю.О.
ВСТАНОВИВ:

16.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Геоекосистеми" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до відкриття провадження у справі шляхом заборони Київському комунальному об`єднанню зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень "Київзеленбуд" вчиняти будь-які дії, спрямовані на продовження і завершення процедури публічної закупівлі № UA-2019-07-05-002502-с та ініціювання, продовження та завершення будь-яких інших процедур закупівель з питань, що повністю або частково є предметом Договору № 29/3 на виконання додаткових робіт з робочого проекту від 19.03.2019, а саме щодо виконання робіт з розробки робочого проекту по об`єкту: "Капітальний ремонт благоустрою парку "Совки" у Святошинському районі".

Положеннями ст. 138 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Частиною 1 ст. 140 ГПК України унормовано, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Так, відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заяву мотивовано тим, що 19.03.2019 між Київським комунальним об`єднанням зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень "Київзеленбуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Геоекосистеми" було укладено Договір № 29/3 на виконання додаткових робіт з робочого проекту по об`єкту: "Капітальний ремонт благоустрою парку "Совки" у Святошинському районі".

Як вказує заявник, він розпочав виконання робіт за вказаним договором вчасно та здійснював і здійснює відповідно до Завдання на проектування, державних будівельних норм, правил та розцінок на проектно-вишукувальні роботи та вихідні дані, надані замовником.

Водночас, заявник звертає увагу суду на те, що 25.06.2019 виконавцем було отримано від замовника Лист-вимогу про розірвання договору підряду від 29.03.2019 № 28/3 за правилами, встановленими ст. 849 Цивільного кодексу України, у якому замовником повідомляється про односторонню відмову від договору у зв`язку з нібито простроченням виконавцем виконання зобов`язань за договором. Договір вважається розірваним з 04.07.2019.

Крім того, як вбачається із доводів заявника, 05.07.2019 на офіційному веб-сайті електронного майданчика E-tender у розділі Змін до Договору з`явився прикріплений файл із назвою "умови припинення контракту", в якому було опубліковано Лист-вимогу до замовника.

Наразі, заявник збирає докази та готує для подачі позовну заяву про визнання одностороннього правочину щодо односторонньої відмови замовника недійсним та про внесення змін до договору (в частині збільшення строку).

Однак, 05.07.2019 на офіційному веб-сайті електронного майданчика E-tender з`явилась інформація про ініціювання Київським комунальним об`єднанням зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" нової процедури закупівлі № UA-2019-07-05-002502-с з назвою "Виконання робіт з розробки робочого проекту по об`єкту: "Капітальний ремонт благоустрою парку "Совки" у Святошинському районі", предмет якої, на думку заявника, фактично дублює предмет закупівлі, за результатами якої було укладено договір між замовником та виконавцем.

Надавши оцінку доводам заявника, розглянувши наявні фактичні дані суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Геоекосистеми" про забезпечення позову до відкриття провадження у справі з огляду на такі обставини.

Здійснюючи судочинство суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

За приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року в справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Поняття "ефективний засіб", за висновками Європейського суду з прав людини (рішення від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії"), передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

В ході вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При цьому, в силу приписів ч. 1 ст. 74 ГПК України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.

Належними згідно ст. 76 ГПК України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Проте заявником не обґрунтовано належними доказами з документальним підтвердженням необхідності заборони замовнику (потенційному відповідачу) вчиняти дії і не доведено, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Як вбачається з доданих заявником доказів, аукціон за процедурою закупівлі № UA-2019-07-05-002502-с очікується 17.07.2019. У той же час, заяву про вжиття заходів забезпечення позову заявлено лише 16.07.2019, хоча, як стверджує заявник, інформація про ініціювання нової процедури з`явилася на офіційному веб-сайті електронного майданчика E-tender ще 05.07.2019.

Таким чином, можливо, на час розгляду судом заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Геоекосистеми" про вжиття заходів забезпечення позову, процедура закупівлі № UA-2019-07-05-002502-с вже може бути фактично проведеною та завершеною, що прямо суперечить обраним заявником заходам забезпечення позову.

Більше того, зважаючи на односторонню відмову замовника від договору (29.03.2019) суд не вбачає підстав для обмеження Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень "Київзеленбуд" в реалізації передбаченого законодавством права на проведення закупівлі.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Крім того, зі змісту заяви реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається.

Саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи зі змісту заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Геоекосистеми" та доказів, наявних у матеріалах доданих до неї, суд дійшов висновку про безпідставність заяви про забезпечення позову, оскільки необхідність у застосуванні судом таких заходів жодним чином не обґрунтована і документально не підтверджена.

Крім того, згідно зі ст. 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

- найменування суду, до якого подається заява;

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

- предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

- захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

- ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

- пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

- інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ст. 1 Закон України "Про судовий збір", збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею 2 Закону України "Про судовий збір" визначено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду заяви про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову; заяви про видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду; заяви про скасування рішення третейського суду; заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду; заяви про роз`яснення судового рішення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (960, 50 грн.).

Разом з тим, Товариства з обмеженою відповідальністю "Геоекосистеми" долучено до заяви не завірену належним чином квитанцію про сплату № 60878 від 15.07.2019.

Суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що судовий збір, сплачується окремо за подання кожної позовної заяви (заяви, скарги). Якщо господарським судом розглянуто і відхилено заяву про вжиття запобіжних заходів або про забезпечення позову, то за подання іншої заяви з тих же питань заявник зобов`язаний сплатити судовий збір на загальних підставах. Використання з цією метою первісного документа про сплату судового збору не допускається.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Геоекосистеми" про забезпечення позову.

Керуючись статтями 74, 76, 77, 86, 136, 137, 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Геоекосистеми" про забезпечення позову до відкриття провадження у справі відмовити.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О. Підченко