ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2019 справа № 914/729/19

За позовом: Фізичної особи підприємця Сорокового Павла Миколайовича,

с. Арламівська Воля Мостиського району Львівської області,

до відповідача: Фізичної особи підприємця Горнецької Христини Романівни,

м. Львів,

про: стягнення заборгованості з оплати послуг згідно Договору №2017/07/13-М від 13.07.2017 р. про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів.

Суддя Синчук М.М.

за участю секретаря судового засідання Корольчук О.В.

Представники учасників справи:

позивача: Галіна Романа Романович - представник;

відповідача: не з`явився.

Представникам сторін, що з`явились в судове засідання, роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 46 ГПК України. Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу Акорд.

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/729/19 за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до відповідача: Фізичної особи підприємця Горнецької Христини Романівни про: стягнення заборгованості з оплати послуг згідно Договору №2017/07/13-М від 13.07.2017 р. про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів.

Ухвалою від 27.05.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі №914/729/19 за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24.06.19 р.

Рух справи відображено в попередніх ухвалах суду.

У судовому засіданні 15.07.2019 р. представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

У судове засіданні 15.07.2019 р. відповідач повторно не забезпечив явку представника у судове засідання, хоча про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, заяв, клопотань суд не подавав.

Судом були вчинені всі належні дії для повідомлення Відповідача про відкриття судом провадження у справі відповідна ухвала суду надсилалася на адресу місцезнаходження Відповідача, яка вказана у позові та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Поштове відправлення з ухвалою суду від 27.05.2019 р. скероване на адресу відповідача вказану у позовній заяві та у Витязі з ЄДРПОУ повернулось до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

З цього приводу, враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.04.2018 у справі № 916/3188/16, суд зазначає, що сам лише факт не отримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною неявки в судові засідання, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи наведене, беручи до уваги належне повідомлення відповідача про дату та час судових засідань, обізнаність відповідача про дату та час судового засідання, відсутність повідомлень про причини неявки, суд не вважає неявку відповідача перешкодою для вирішення справи по суті в даному судовому засіданні.

Аргументи сторін.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у порушення умов домовленості, не виконав обов`язку з оплати наданих позивачем послуг по декларуванню та митному оформленню товарів, у відповідності до Договору №2017/07/13-М від 13.07.2017, просить суд стягнути заборгованість в розмірі 4099,24 грн

Зміст та підстави заперечень відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову (відзив), або будь-які інші письмові заперечення чи пояснення по справі та/або заяви процесуального характеру.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

13 липня 2017 року між ОСОБА_1 (замовник, надалі позивач у справі) та Фізичною особою-підприємцем Горнецькою Христиною Романівною (виконавець, надалі відповідач у справі) було укладено Договір №2017/07/13-М про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів, (далі - Договір).

Згідно умов Договору, відповідач доручає, а позивач зобов`язується за обумовлену плату і в обумовлений термін надати послуги по декларуванню товарі, майна, транспортних засобів та інших предметів відповідача, що переміщуються через митний кордон України, та їх оформленню у митниці, а також надати інші, пов`язані із зовнішньоекономічною діяльністю замовника, послуги; дії, пов`язані з декларуванням і митним оформленням товарів відповідача, здійснювати самостійно від свого імені за рахунок і за дорученням замовника в порядку, передбаченому цим Договором та чинним законодавством України.

У відповідності до умов Договору, Позивач надав послуги з митного оформлення експорту товару згідно митної декларації UА209180/2019/001558 від 12.01.2019 року (взуття жіноче),

Надання вищевказаних послуг оформлено Актом надання послуг №11 від 12.01.2019 р. на суму 3 700,00 грн, який скеровано на адресу відповідача 04.03.2019 р. (докази скерування долучено до матеріалів справи).

Крім того, позивач в позовній заяві вказує, що за замовником відповідачем залишається непогашений борг по розрахункам в розмірі 100,00 грн з 28.02.2018 р., що відноситься до суми основного боргу. Однак, доказів наявності боргу у розмірі 100,00 грн суду не надано.

Згідно п. 2.3. Договору у Відповідача за Договором виникає обов`язок: «своєчасно сплачувати за послуги Виконавця згідно з розділом 5 цього Договору».

Згідно Розділу 5. та п. 5.2. Договору: «Повна оплата послуг Виконавця проводиться по безготівковому розрахунку не пізніше п`яти банківських днів з моменту виконання робіт, яким вважається завершення митного оформлення товарів Замовника. На підтвердження факту надання послуг за цим Договором складається акт виконаних робіт, який підписується Замовником протягом трьох календарних днів з моменту його надання.»

Згідно п. 5.3. Договору: «При несвоєчасній оплаті Замовником послуг Виконавця, в разі відсутності попередньої письмової домовленості про перенесення строку платежу, Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від тієї суми, яка підлягає сплаті за кожний день прострочення.»

Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача пеню за п. 5.3. Договору у розмірі 299,24 грн, нараховану на суму заборгованості в розмірі 3 700,00 грн.

Станом на 10.04.2019р. позивач зазначив, що у Відповідача виникла заборгованість за Договором перед Позивачем у розмірі 4 099,24 грн.

Позивачем надіслано Відповідачу претензію від 14.03.2019 р. щодо погашення заборгованості з оплати послуг згідно Договору №2017/07/13-М від 13.07.2017 р. про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частини другої статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частини сьомої статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Поряд з цим, відповідно до статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з положеннями статей 638, 639 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Стаття 181 Господарського кодексу України визначає загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема, у частині першій цієї статті йдеться, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного договору № 2017/07/13-М від 13.07.2017 р. про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів. Даний договір виходячи з його умов, є договором надання послуг.

Відповідно до положень ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до положень ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Розмір такої оплати визначений у договорі.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 2.3. Договору у Відповідача за Договором виникає обов`язок: «своєчасно сплачувати за послуги Виконавця згідно з розділом 5 цього Договору».

Згідно Розділу 5. та п. 5.2. Договору: «Повна оплата послуг Виконавця проводиться по безготівковому розрахунку не пізніше п`яти банківських днів з моменту виконання робіт, яким вважається завершення митного оформлення товарів Замовника. На підтвердження факту надання послуг за цим Договором складається акт виконаних робіт, який підписується Замовником протягом трьох календарних днів з моменту його надання.»

У відповідності до умов Договору, Позивач надав послуги з митного оформлення експорту товару згідно митної декларації UА209180/2019/001558 від 12.01.2019 року (взуття жіноче),

Надання вищевказаних послуг оформлено Актом надання послуг №11 від 12.01.2019 р. на суму 3 700,00 грн, який скеровано на адресу відповідача 04.03.2019 р. (докази скерування долучено до матеріалів справи).

Позивач в позовній заяві вказує, що за замовником відповідачем залишається непогашений борг по розрахункам в розмірі 100,00 грн з 28.02.2018 р., що відноситься до суми основного боргу. Однак, як встановлено судом, доказів наявності боргу розмірі 100,00 грн позивачем суду не надано.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як встановлено судом, у відповідача виникло зобов`язання щодо оплати вартості наданих послуг на умовах договору.

Однак відповідач, в порушення вимог ст.ст. 525, 526, 530, 903 ЦК України свої зобов`язання щодо оплати вартості наданих послуг належним чином не виконав, заборгувавши позивачу на час розгляду справи 3 700,00 грн.

Відповідно до ст. 549 ЦК України та п.5.3. Договору позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 299,24 грн. Розрахунок пені зроблено вірно, а тому він підлягає до стягнення у заявлених сумах.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось частково на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76-78, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути Фізичної особи підприємця Горнецької Христини Романівни ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи підприємця Сорокового Павла Миколайовича, с. Арламівська Воля Мостиського району Львівської області ( АДРЕСА_2 Львівська область АДРЕСА_3 Мостиський район АДРЕСА_4 . Арламівська АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 3 700,00 грн. заборгованості, 299,24 грн пені.

3. Стягнути Фізичної особи підприємця Горнецької Христини Романівни ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи підприємця Сорокового Павла Миколайовича, с. Арламівська Воля Мостиського району Львівської області (81315, Львівська область, Мостиський район, АДРЕСА_6 . Арламівська АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 1 874,14 грн судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

5. В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено 17.07.2019.

Суддя Синчук М.М.