ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2019 р. Справа №909/230/19

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Матущака О.І.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Михайлишин С.В.,

явка учасників справи:

від позивача Легін В.Б. (довіреність б/н від 11.03.2019);

від відповідача-1 Савчук О.Е. директор (паспорт серія НОМЕР_1 );

від відповідача-2 не з`явився;

розглянув апеляційну скаргу акціонерного товариства «Оріана» б/н від 22.05.2019

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 02.05.2019 суддя: Максимів Т.В. м. Івано-Франківськ, повний текст ухвали складено 07.05.2019

про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову

у справі № 909/230/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Калуська соляна компанія», м. Калуш Івано-Франківська область

до відповідача-1 Акціонерного товариства «Оріана», м. Калуш Івано-Франківська область

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріана-Еко», м. Калуш Івано-Франківська область

про визнання недійсним пункту 2 рішення загальних зборів учасників товариства, оформленого протоколом №3 від 17.04.2018

та визнання розмірів часток ТОВ «Калуська соляна компанія» і ВАТ «Оріана» у статутному капіталі ТОВ «Оріана-Еко»,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2019 в Господарський суд Івано-Франківської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Калуська соляна компанія» (далі по тексту ТОВ «Калуська соляна компанія») з позовною заявою до Акціонерного товариства «Оріана» (АТ «Оріана») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріана-Еко» (далі по тексту ТОВ «Оріана-Еко») про (1) визнання недійсним пункту 2 рішення загальних зборів учасників ТОВ «Оріана-Еко», оформленого протоколом №3 від 17.04.2018 в частині збільшення статутного капіталу на суму 31 291 947,00 грн., що складає суму податку на додану вартість (ПДВ), та (2) визнання статутного капіталу ТОВ «Оріана-Еко» в розмірі 336 851 286,00 грн., з яких частка ВАТ «Оріана» 156 461 102,00 грн., що становить 46% статутного капіталу, а частка ТОВ «Калуська соляна компанія» 180 390 184,00 грн., що становить 54% статутного капіталу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Оріана-Еко», оформлене протоколом №3 від 17.04.2018 є незаконним, оскільки збільшення статутного капіталу товариства за рахунок податку на додану вартість, який належить до бюджетних коштів суперечить законодавству та призвело до штучного збільшення частки ВАТ «Оріана» в статутному капіталі ТОВ «Оріана-Еко», чим порушило корпоративні права ТОВ «Калуська соляна компанія».

Правовою підставою позову зазначено ст.ст. 13, 51 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення загальних зборів).

23.04.2019 Акціонерним товариством «Оріана» заявлено клопотання, в якому просило скасувати заходи забезпечення позову, які вжиті ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 15.04.2019, покликаючись на те, що вжиті заходи забезпечення не відповідають предмету спору, не є співрозмірними та не можуть вплинути в подальшому на виконання рішення суду.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 02.05.2019 відмовлено в скасуванні заходів забезпечення позову, які вжиті ухвалою від 15.04.2019, оскільки з моменту вжиття заходів забезпечення позову не змінились фактичні обставини за наявності яких такі заходи вживались.

Відповідач-1, не погоджуючись із зазначеною ухвалою, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вжиті заходи забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновок суду про відсутність підстав для скасування вжитих заходів забезпечення позову не відповідає фактичним обставинам справи.

Позивач згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

В судове засідання 11.07.2019 з`явились представники позивача (ТОВ «Калуська соляна компанія») та відповідача-1 (АТ «Оріана).

Представник відповідача-2 (ТОВ «Оріана-Еко) в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Ухвала Західного апеляційного господарського суду від 05.07.2019, якою розгляд апеляційної скарги призначено на 11.07.2019, направлена ТОВ «Оріана-Еко» 05.07.2019, однак не вручена (за інформацією пошти «з інших причин»), що підтверджується інформацією про відстеження поштового відправлення №967.

При цьому, апеляційний господарський суд виконав зазначену процесуальну дію не менше ніж п`ять днів до дати слухання справи, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 120 ГПК України.

Окрім того, вищезазначена ухвала суду направлена на адресу ТОВ «Оріана-Еко» « 77300, Івано-Франківська обл., місто Калуш, вулиця Євшана, будинок 9», яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказана адреса співпадає з адресою відповідача-1 (АТ «Оріана»), який є його засновником та представник якого в судове засідання з`явився.

Згідно з ч. 7 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» суди безоплатно отримують відомості з Єдиного державного реєстру з метою здійснення ними повноважень, визначених законом, виключно в електронній формі через портал електронних сервісів у порядку, визначеному Міністерством юстиції України в Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З вищенаведеного вбачається, що ухвала суду апеляційної інстанції, в якій призначено справу до розгляду в судовому засіданні надіслана ТОВ «Оріана-Еко» за належною адресою та в строки визначені процесуальним законом.

Відповідно до частин третьої і сьомої статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Ухвала Західного апеляційного господарського суду від 05.07.2019, якою розгляд апеляційної скарги призначено на 11.07.2019, опублікована на веб-сайті Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/82885977 .

Отже, ТОВ «Оріана-Еко» не було позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про рух справи, що розглядається, користуючись засобами поштового зв`язку, відкритим безоплатним цілодобовим доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень тощо, однак наданим їй процесуальним правом не скористалася.

Зважаючи на вищенаведене, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що відповідач-2 належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи, що в силу ч. 12 ст. 270 ГПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Представники учасників справи, які в судове засідання з`явились не заперечили проти можливості слухання справи за відсутності представника відповідача-2.

Таким чином, враховуючи наведене, апеляційний господарський суд на підставі п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України розглядає справу за відсутності відповідача-2, який в судове засідання не з`явився без поважних причин.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин вбачається, що ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 15.04.2019 вжито заходи забезпечення позову у вигляді заборони державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження до набрання законної сили рішенням Господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/230/19 вносити будь-які відомості та/або зміни з будь-яких питань до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, проводити реєстраційні дії відносно ТОВ «Оріана-Еко» ().

Предметом апеляційного оскарження є ухвала місцевого господарського суду про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а також ймовірності ускладнення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Отже, підставою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Місцевий господарський суд правильно встановив, що за змістом клопотання відповідача-1 про скасування заходів забезпечення позову доводи заявника стосуються щодо незгоди із ухвалою від 15.04.2019, хоча доказів оскарження ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, в межах апеляційного перегляду якої і має здійснюватися перевірка обґрунтованості вжитих заходів забезпечення позову суд не встановив.

При дослідженні змісту поданого клопотання, суд першої інстанції встановив, що заявник не вказав, що за проміжок часу з 15.04.2019 (дата вжиття заходів забезпечення позову) до 23.04.2019 (дата подання заяви про скасування заходів) змінилися будь-які фактичні обставини справи, які мали спричинити процесуальні наслідки, визначені ст. 145 Господарського процесуального кодексу України.

Отже апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, а господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Так, вжиття заходів забезпечення позову ґрунтуються на зазначених підставах, які існували й на час прийняття оскаржуваної ухвали, щодо можливості виникнення обставин, що призведуть до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, правильними є висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 15.04.2019, оскільки за час вирішення спору існувала ймовірність порушення прав позивача, потреба у забезпеченні позову не відпала, а заявником не наведено обґрунтованих пояснень про зміну обставин, які спричинили вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд відхиляє як необґрунтовані доводи скаржника про те, що прийнята судом першої інстанції ухвала про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову порушує принцип рівності сторін, верховенства права та пропорційності через неспіврозмірність призначуваного способу захисту.

Звертаючись з апеляційною скаргою, позивач не спростував висновки суду першої інстанцій щодо правових підстав для відмови в скасуванні заходів забезпечення позову та не довів неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого ним судового рішення.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення без змін ухвали суду першої інстанції.

Частиною 3 статті 13 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 129 ГПК України понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції судові витрати в розмірі 1921,00 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги покладаються на позивача, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Також, апеляційний господарський суд роз`яснює учасникам справи, що у відповідності до ст. 287 ГПК України не передбачено можливості оскарження ухвали про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 236, 269, 270, 271, 275, 276, 282, 287 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 02.05.2019 про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову в справі №909/230/19 залишити без змін.

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Оріана» б/н від 22.05.2019 залишити без задоволення.

Судовий збір в розмірі 1921,00 грн. покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий суддя: С.М. Бойко

Судді: О.І. Матущак

Г.Г. Якімець

Повний текст постанови складено 19.07.2019.