ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"15" липня 2019 р. м. Київ Справа№ 920/695/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

розглянувши в приміщенні суду апеляційну скаргу Сумської міської ради на рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 (повний текст складено 31.08.2016)

у справі № 920/695/16 (суддя Зайцева І.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Корніцького Владислава Олександровича

до Сумської міської ради

про скасування рішення та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 у справі №920/695/16 позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Сумської міської ради від 24.02.2016 № 407-МР "Про відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки ФОП Корніцькому В.О ."

Визнано укладеною додаткову угоду № 1 від 27.05.2016 між Сумською міською радою та фізичною особою-підприємцем Корніцьким Владиславом Олександровичем до договору оренди земельної ділянки від 26.12.2005 (державна реєстрація договору оренди земельної ділянки 23.02.2006 за №22), посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Дувановою Т.П. за реєстровим № 7748, про його поновлення та внесення змін до нього в редакції, вказаній у рішенні Господарського суду Сумської області від 29.08.2016.

Стягнуто з Сумської міської ради на користь Приватного підприємця Корніцького Владислава Олександровича 2756,00 грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач 30.05.2019 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2019 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Відповідно до п. 13 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в редакції, яка діє з 15.12.2017, судові рішення ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається на підставі ст. 93 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) протягом десяти днів з дня її оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення.

Оскаржуване рішення прийнято судом 29.08.2016, повний текст складено 31.08.2016.

Таким чином, перебіг визначеного ч. 1 ст. 93 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) десятиденного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 у справі №920/695/16 починається з 01.09.2016 та закінчується 12.09.2016 включно з урахуванням вихідних днів.

Разом з апеляційною скаргою відповідачем подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування вищезазначеного клопотання скаржником зазначено, що Сумська міська рада, як представницький орган територіальної громади м. Суми здійснює свої повноваження через виконавчі органи. На час звернення позивача з позовом до Господарського суду Сумської області, повноваження щодо реалізації політики у сфері регулювання земельних відносин здійснювались Департаментом містобудування та земельних відносин Сумської міської ради. Рішенням Сумської міської ради 27.01.2016 №254-МР зі змінами внесеними рішенням від 04.05.2016 №735-МР, діяльність департаменту припинено шляхом ліквідації без правонаступництва. Остаточне рішення стосовно ліквідації департаменту було прийнято Харківським апеляційним адміністративним судом 09.07.2018.

Скаржник у своєму клопотанні зазначає, що про існування рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 у справі №920/695/16 відповідальним працівникам Сумської міської ради стало відомо в середині травня 2019 року, оскільки працівники департаменту не повідомляли належним чином Сумську міську раду про рух справи.

Як вбачається з наявних в матеріалів справи рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень та описів вкладення до цінних листів (а.с. 13, 45, 55, 65, 82, 96, 118, 126, 145, 155, 160, 164, 191), судова поштова кореспонденція, інші документи, позовна заява та рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 у справі №920/695/16 направлялись відповідачу на адресу, яка міститься в ЄДРПОУ, а саме: 40030, Сумська обл., м. Суми, Майдан Незалежності, буд 2 та була вручена уповноваженому представнику.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем у справі №920/695/16 є саме Сумська міська рада, а не Департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку, що регулюють відносини між ними регулюються Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009.

Відповідно до вказаних Правил порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам визначається на підставі договору, що укладається юридичною особою з оператором поштового зв`язку за місцем обслуговування. Прості та рекомендовані поштові відправлення, повідомлення про надходження поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичні друковані видання, адресовані юридичним особам, можуть доставлятися з використанням абонентських поштових скриньок, що встановлюються на перших поверхах приміщень чи інших доступних для цього місцях або у канцелярії, експедиції тощо, розміщені на перших поверхах приміщень, чи видаватися в приміщеннях об`єкта поштового зв`язку представникам юридичних осіб, уповноваженим на одержання пошти.

Місцезнаходження юридичної особи при здійсненні державної реєстрації, відповідно Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, вноситься до відомостей про цю юридичну особу. Зі змісту ч. 4 ст. 17 вказаного Закону вбачається, що державній реєстрації підлягають і зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, тобто і зміна місцезнаходження, про що юридична особа має звернутись із відповідною заявою. Не вживши заходів для внесення до Єдиного державного реєстру відомостей про зміну свого місцезнаходження (в разі такої зміни), юридична особа повинна передбачити або свідомо допускати можливість настання певних негативних ризиків (зокрема щодо неотримання поштової кореспонденції).

Розглянувши вищезазначене клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 у справі №920/695/16, колегією суддів з підстави, вказаної в заяві, запропоновано апелянту надати відповідні докази або вказати інші підстави для поновлення строку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 у справі №920/695/16 апеляційну скаргу відповідача залишено без руху, з огляду на подання апеляційної скарги після закінчення строків, установлених статтею 256 ГПК України, та визнання необґрунтованими підстав, вказаних скаржником в клопотанні про поновлення такого строку.

Надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

Попереджено апелянта, що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків, дану апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

11.07.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

В обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку на подання апеляційної скарги у даній справі відповідачем зазначено, що поштова кореспонденція дійсно надходила на адресу Сумської міської ради, разом з тим фактична робота з документом здійснюється працівниками певного виконавчого органу міської ради.

Вказує, що на той час це був Департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, який ліквідовано без правонаступника відповідно до рішення Сумської міської ради 27.01.2016 №254-МР зі змінами внесеними рішенням від 04.05.2016 №735-МР. Результатом такого припинення зазначеного департаменту стала велика кількість позовів до суду звільнених працівників. Враховуючи судове протистояння працівників Департаменту містобудування та земельних відносин, до Сумської міської ради жодного документа передано не було.

Апелянт вказує, що дізнавшись про існування оскаржуваного рішення, працівник департаменту відповідача 13.05.2019 ознайомився з матеріалами справи.

Розглянувши подане скаржником клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016, колегія суддів не вбачає вказані скаржником обставини поважними та не знаходить підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 зі справи "Пономарьов проти України", вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, можливість поновлення судом апеляційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Вказане рішення Європейського суду з прав людини застосовуються у даній справі як джерело права і його висновки про можливість відновлення процесуального строку лише за умови наведення відповідних причин, а можливість їх наведення, як вже зазначалось, залежить від їх доведення, не дають правових підстав зробити мотивований висновок по суті заявленого клопотання.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997, та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

У рішенні від 30 травня 2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб» Встановлюючи такі правила, Договірна держава користується певною свободою розсуду.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Пономарьов проти України" (заява N 3236/03) від 3 квітня 2008 року 1608 зазначає (п. 41), що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито (див. пункти 19 та 20 вище), таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та у пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін ? одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Пунктом 1 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Також ЄСПЛ у своєму рішенні, вказуючи на порушення Україною п. 1 ст. 6 Конвенції, виходив з того, що національне законодавство України містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін процесу про ключові процесуальні дії і дотримання таким чином принципу рівності сторін та зберігання відповідної інформації, оскільки загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу.

Так, у п. 36 рішення у цій справі ЄСПЛ звернув увагу, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять одну зі сторін у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (рішення у справах «Домбо Бехеєр Б.В. проти Нідерландів» та «Авотіньш проти Латвії»). Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі з апеляційною скаргою, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть упевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (рішення у справі «Беер проти Австрії»).

Твердження відповідача про те, що працівниками ліквідованого Департаменту містобудування та земельних відносин не було передано до Сумської міської ради жодних документів, зокрема, копії оскаржуваного рішення у справі, не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Доводи скаржника про те, що працівник Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради лише 13.05.2019 (майже через 3 років після винесення оскаржувного рішення) під час ознайомлення з матеріалами справи дізнався про існування рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 у даній справі є недоведеними.

З огляду на викладене, вказані заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 261 ГПК України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Сумської міської ради на рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 у справі №920/695/16.

2. Скаржнику надіслати копію даної ухвали разом з доданими до скарги матеріалами, іншим учасникам справи - копію ухвали.

3. Матеріали справи №920/695/16 повернути до Господарського суду Сумської області.

4. Копію ухвали надіслати учасникам апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська