ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/5144/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Пількова К.М.

розглянув у порядку письмового провадження
касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі Військова частина)
на рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2018 (суддя Спичак О.М.) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2019 (головуючий суддя Дикунська С.Я., судді Жук Г.А. і Мальченко А.О.)
зі справи №910/5144/18
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вестєвробуд" (далі - Товариство)
до Військової частини
про стягнення 200 883,02 грн.,
за участю військової прокуратури Центрального регіону України (далі - Прокуратура).

РУХ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог
1. Позов було подано про стягнення 200 883,02 грн., з яких: 162 809, 05 грн. заборгованості, 23 074, 27 грн. пені, 2 409 грн. - 3% річних та 12 590,70 грн. "інфляційних втрат".
2. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором від 08.02.2016 №080216/1 (далі - Договір) у частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції і постанови суду апеляційної інстанції
3. Рішенням господарського суду міста Києва від 19.10.2018, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2019: закрито провадження у справі в частині розгляду позовних вимог про стягнення 15 947,67 грн. основного боргу; позовні вимоги задоволені частково; стягнуто з Військової частини на користь Товариства основний борг у сумі 146 861, 38 грн., 2 184,81 грн. - 3% річних, 11 357,40 грн. "інфляційних втрат" та 2 406,06 грн. судового збору; в задоволенні решти вимог відмовлено.
4. Прийняті судові рішення мотивовані тим, що: матеріалами справи підтверджено, що роботи за Договором на суму 146 861, 38 грн. повністю та належним чином виконані позивачем та прийняті відповідачем; оскільки шестимісячний строк від дня, коли відповідач мав виконати зобов`язання з оплати за виконанні позивачем роботи за Договором, сплив, нарахування позивачем пені у сумі 23 074, 27 грн. за період з 21.09.2017 по 20.03.2018 є необґрунтованим; здійснивши розрахунки "інфляційних втрат" та 3% річних за заявлений позивачем до нарахування період з урахуванням встановленого судами розміру заборгованості відповідача (146 861, 38 грн.), попередні судові інстанції встановили, що обґрунтованим розміром 3% річних та "інфляційних витрат", які підлягають стягненню з відповідача, є, відповідно, 2 184,81 грн. та 11 357,40 грн.; судом першої інстанції прийнято заяву позивача про відмову від позовних вимог у частині стягнення основного боргу в сумі 15 947, 67 грн.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. У касаційній скарзі до Верховного Суду Військова частина, зазначаючи про прийняття відповідних судових рішень з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення і постанову попередніх судових інстанцій повністю та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
6. Судами першої інстанції та апеляційної інстанції не встановлено порушення вимог Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668, які є обов`язковими для врахування під час укладення та виконання відповідних договорів незалежно від джерел фінансування робіт, а також форми власності замовника та підрядника (субпідрядника), адже виконання послуг з капітального ремонту будівлі спеціального призначення Військової частини здійснювалися без будь-якої затвердженої проектно-кошторисної документації замовника та виконавця.
7. Судами попередніх інстанцій не враховано, що службовим розслідуванням, призначеним наказом командира Військової частини від 25.04.2018 року № 151, встановлено факт відсутності у Військовій частині оригіналу Договору на суму 162 809, 05 грн. та додатків до нього; цей договір не реєструвався в управлінні Державної казначейської служби України у Вишгородському районі Київської області у 2016 році як бюджетне зобов`язання у відповідності до Бюджетного кодексу України та Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах ДКС України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 № 309, що підтверджується листом УДКС України у Вишгородському районі Київської області від 11.05.2018 №04-18/249, а тому є підстави вважати, що колишній командир Військової частини фактично не здійснював прийняття робіт за договором.
8. Судами попередніх інстанцій порушено: статті 73-80 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), оскільки оцінка доказів не відповідає фактичним обставинам справи; вимоги статті 99 ГПК України щодо відмови у проведенні судової будівельно-технічної експертизи, що обмежило можливості Військової частини надати певні докази.
9. Товариством не були виконані роботи згідно з умовами Договору в повному обсязі. А заява свідка ОСОБА_1 від 11.06.2018, в якій визначено, що роботи виконані в повному обсязі, акт № 200316 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2016 року, довідка про вартість виконаних будівельних робіт за лютий 2016 року від 12.02.2016 є неналежними та недостовірними доказами в розумінні статей 76, 79 ГПК України, оскільки містять суперечливі дані.
10. У прийнятті рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2018 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2019 у цій справі суди не дослідили повністю зібрані в матеріалах справи докази, неповно з`ясували обставини, що мають значення для справи, необґрунтовано відхилили клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, у зв`язку із чим прийняли необґрунтовані рішення, які підлягають скасуванню, а справа підлягає передачі на новий розгляд.
Доводи інших учасників справи

11. Прокуратура у відзиві на касаційну скаргу зазначає, що: підтримує касаційну скаргу Військової частини на рішення місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції з доводів, викладених у згаданій касаційній скарзі; суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального та процесуального права; у прийнятті оскаржуваних судових рішень суди керувалися доказами, які не відповідають вимогам статей 78, 79 ГПК України, - та просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2019 у справі №910/5144/18, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

12. Товариство у відзиві на касаційну скаргу заперечує проти доводів, викладених у ній, та зазначає, що: судами попередніх інстанцій у прийнятті оскаржуваних судових рішень повно та всебічно досліджено усі наявні докази зі справи та надано їм оцінку; судами правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а прийняті судові рішення ґрунтуються на засадах верховенства права, є законними та обґрунтованими, і просить залишити рішення місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
13. Відповідно до умов укладеного Товариством (виконавець) та Військовою частиною (замовником) Договору:
- замовник доручив, а виконавець - зобов`язався виконати послуги з капітального ремонту будівлі спеціального призначення (передавального центру зв`язку), 1-й поверх військової частини НОМЕР_1 НГУ за ДК 016:2010 та ДК021:2015, з використанням матеріалів замовника: роботи будівельно-монтажні, інші 43.29.1 та будівельно-монтажні роботи код 45300000-0, на загальну суму 162 809,05 грн., а замовник зобов`язався прийняти виконану роботу та оплатити її у строк та у розмірі, передбачені Договором (пункт 1.1);
- вартість виконаних робіт визначена договірною ціною та локальним кошторисом, що додається до Договору і є його невід`ємною частиною (пункт 1.2);
- загальна сума Договору складає 162 809, 05 грн., у тому числі податок на додану вартість у сумі 27 134,84 грн. (пункт 2.1);
- замовник здійснює оплату послуг виконавцю після виконання робіт у розмірі 100% не пізніше 5 (п`яти) робочих днів на підставі акта виконаних робіт ПФ № КБ-2 в та довідки про вартість виконаних робіт ПФ №КБ-3 (пункт 2.2);
- оплата послуг згідно з Договором здійснюється у безготівковій формі на поточний банківський рахунок виконавця, який вказаний в договорі (пункт 2.3);
- початок виконання робіт - 01.02.2016 (пункт 3.1);
- закінчення виконання робіт - не пізніше 20.12.2016 (пункт 3.2);
- робота вважається виконаною після підписання замовником акта виконаних робіт ПФ №КБ-2в та довідки про вартість виконаних робіт ПФ №КБ-3 Положеннями (пункт 4.1);
- договір вступає в дію з дати підписання його сторонами і діє до 31.12.2016, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 8.1).
На виконання умов Договору сторонами складено та підписано дефектний акт (Додаток №1), договірну ціну (Додаток №2) та локальний кошторис (Додаток №3).
14. За наслідками виконання Договору сторонами складено та підписано акт від 12.02.2016 №120216 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2016 на суму 162 809, 05 грн. та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за лютий 2016 на суму 162 809, 05 грн.
15. Проте, за твердженнями позивача, які відповідачем не спростовано, Військова частина свої грошові зобов`язання за Договором у частині оплати робіт не виконала, що й стало підставою для звернення Товариства до суду з позовом у цій справі.
16. Заперечуючи проти позову, відповідач заявляв про необхідність визнання недійсним Договору з тих підстав, що його укладено командиром Військової частини полковником Нардековим М.М. з порушенням приписів статті 67 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та положень частини першої статті 48 Бюджетного кодексу України.
17. У матеріалах справи наявна заява свідка ОСОБА_1 від 11.06.2018, в якій зазначено, що як командир Військової частини він підписав Договір, додатки до нього, а саме: дефектний акт, договірну ціну на виконання робіт, а також по факту виконання - акт №120216 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2016 та довідку про вартість виконаних будівельних робіт за цей період від 12.02.2016.
18. Судами попередніх інстанцій встановлено, що Північним офісом держаудитслужби Державної аудиторської служби України проведено перевірку дотримання вимог законодавства по виконаних роботах із поточного ремонту дорожнього покриття (асфальт нижній та верхній шар), по виконанню військового будівництва об`єктів бойової підготовки (спортивна зала), по капітальному ремонту будівлі спеціального призначення (КТП), по капітальному ремонту будівлі спеціального призначення (передавального центру зв`язку) 1-го, 2-го і 3-го поверхів, по виконанню капітального ремонту будівлі спеціального призначення (ШТАБ), по військовому будівництву навчальних класів зв`язку Військової частини. За наслідками проведеної перевірки Північним офісом держаудитслужби Державної аудиторської служби України складено довідку від 19.07.2017, згідно з якою за результатами проведеної перевірки встановлено, що при виконанні поточного та капітального ремонтів об`єктів Військової частини за 2016 рік Товариством завищено обсяги фактично виконаних робіт, зокрема за Договором, на суму 15 947,67 грн.
19. Під час розгляду справи місцевим судом у судовому засіданні представником позивача підтверджено, що дійсно обсяг фактично виконаних за Договором робіт завищено, а, отже, обґрунтованим є встановлення такого обсягу за вирахуванням суми, визначеної висновком Північного офісу держаудитслужби Державної аудиторської служби України від 19.07.2017.
19.10.2018 до місцевого господарського суду надійшла заява позивача про відмову від позовних вимог до Військової частини в частині стягнення основного боргу в сумі 15 947,67 грн., яка прийнята судом.
Оскільки аудиторською службою встановлено завищення вартості виконаних за Договором робіт на суму 15 947,67 грн., що не заперечувалося позивачем, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що вартість виконаних Товариством робіт становить146 861,38 грн.
20. У зв`язку з простроченням зобов`язання з оплати виконаних робіт за Договором позивачем заявлено до стягнення з відповідача 23 074, 27 грн. пені, 2 409 грн. 3% річних та 12 590, 70 грн. "інфляційних втрат".
Судами встановлено, що відповідно до пункту 6.2 Договору сторони погодили, що у випадку порушення відповідачем термінів платежів (пункт 2.2 Договору) позивач має право застосувати до відповідача штрафні санкції у вигляді пені в розмірі 0,5% від суми невиконаних платежів за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент підписання сторонами актів виконаних робіт ПФ №КБ-2в та довідок про вартість виконаних робіт ПФ № КБ-3.
За прострочення грошового зобов`язання позивачем нарахована пеня в сумі 23 074, 27 грн. за період з 21.09.2017 по 20.03.2018.
Відповідачем заявлено про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
21. Цивільний кодекс України (далі ЦК України):
- зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509);

- за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина перша та друга статті 837);

- за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх; договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта (частини перша та друга статті 875);

- якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (частина перша статті 854);

- одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525);

- зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526);
- боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625);

- правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204);

- підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215);

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частини перша - третя, п`ята та шоста статті 203).

22. Господарський кодекс України (далі ГК України):

- господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (частина перша статті 173);

- штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина перша статті 230);

- нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (частина шоста статті 232);

23. ГПК України:

- відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом (пункт 3 частини другої статті 46);

- відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву (частина перша статті 180);

- ухвалюючи рішення у справі, суд за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження, може визнати недійсним повністю чи у певній частині пов`язаний з предметом спору правочин, який суперечить закону, якщо позивач доведе, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із незалежних від нього причин (частина третя статті 237).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

24. Наведеними нормами процесуального закону (статтями 46, 180, частиною третьою статті 237 ГПК України) визначено, що при ухвалені рішення суд має право визнати недійсним договір за відповідною заявою позивача, в той час як відповідач не позбавлений права на подання зустрічного позову з вимогою про визнання недійсним договору, яка підлягала б розгляду спільно з первісним позовом. Відтак викладена у відзиві на позов вимога відповідача про визнання недійсним Договору не підлягає розгляду судом у межах даного спору.
При цьому судами попередніх інстанцій враховано, що за приписами статті 204 ЦК України (презумпція правомірності правочину) встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Керуючись наведеними законодавчими приписами та встановивши, що: жодних доказів визнання Договору недійсним в судовому порядку чи оспорення Договору матеріали справи не містять; аудиторською службою встановлено завищення вартості виконаних за Договором робіт на суму 15 947,67 грн., що не заперечувалося позивачем, тому вартість виконаних Товариством робіт становить 146 861,38 грн.; наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що роботи за Договором повністю та належним чином виконані позивачем та прийняті відповідачем; укладаючи Договір, сторони не встановили іншого порядку нарахування штрафних санкцій, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, а шестимісячний строк від дня, коли відповідач мав виконати зобов`язання з оплати за виконанні позивачем роботи за Договором, сплинув, тому нарахування позивачем пені за період з 21.09.2017 по 20.03.2018 є необґрунтованим, а відтак у задоволенні вимог про стягнення 23 074, 27 грн. пені слід відмовити; обґрунтованим розміром 3% річних та "інфляційних витрат", які підлягають стягненню з відповідача за заявлений позивачем до нарахування період, з урахуванням встановленого судом розміру заборгованості відповідача (146 861,38 грн.), є 2 184,81 грн. 3% річних та 11 357,40 грн. "інфляційних витрат", - дійшли вірного висновку про стягнення з відповідача заборгованості за Договором у розмірі фактичної вартості виконаних робіт, а саме у сумі 146 861,38 грн., 2 184,81 грн. 3% річних та 11 357,40 грн. "інфляційних витрат".
25. Доводи касаційної скарги даних висновків не спростовують та такі доводи вже належним чином спростовані судами попередніх інстанції.

Судами попередніх інстанцій правильно зазначено, що:

- досудове розслідування в кримінальному провадженні від 25.10.2016 №0000194, на яке посилається відповідач, не є преюдиційною обставиною, яка б встановлювала факт недійсності Договору та не потребувала б доказуванню в розумінні статті 75 ГПК України;
- подані матеріали службового розслідування щодо використання бюджетних коштів також не підтверджують доводів відповідача про недійсність Договору;
- наданий відповідачем аудиторський звіт про результати фінансового аудиту та аудиту відповідності Військової частини за період її діяльності з 01.02.2013 по 31.07.2016 (№27/35-308/11 від 16.09.2016), за здійсненою перевіркою відділу внутрішнього аудиту Головного управління Національної Гвардії України, не є належним доказом порушення законодавства внаслідок укладення Договору, оскільки цей звіт не створює жодних наслідків для третіх осіб - суб`єктів господарювання, в даному випадку для Товариства;
- посилання відповідача на приписи частини третьої статті 48 Бюджетного Кодексу України, відповідно до яких розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є безпідставними й необґрунтованими. Спірні відносини, які склалися між сторонами даної справи на підставі Договору, є цивільно-правовими та регулюються положеннями Цивільного і Господарського кодексів України, в той час як норми Бюджетного кодексу України не впливають на зобов`язання сторін за Договором;
- зі змісту наданого відповідачем аудиторського звіту від 16.09.2016 №27/35-308/11 вбачається, що під час перевірки фінансово - господарської діяльності Військової частини питання щодо обсягів виконаних робіт за Договором не досліджувалося, відповідно, посилання відповідача на цей звіт не заслуговують на увагу;
- відсутність бюджетного фінансування коштів не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язань зі сплати позивачу заборгованості за Договором у сумі 146 861,38 грн.
Посилання відповідача у касаційній скарзі на те, що судами попередніх інстанцій порушені вимоги статті 99 ГПК України щодо відмови у проведенні судової будівельно-технічної експертизи, що обмежило можливості Військової частини представити певні докази, не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зі змісту статті 99 ГПК України вбачається, що призначення у справі експертизи є правом суду за умови, коли для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо. В даному випадку з огляду на встановлені матеріалами справи обставини щодо факту виконаних позивачем робіт за Договором, їх обсягу та вартості попередні судові інстанції правомірно відмовили у задоволенні клопотання Військової частини про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи.
26. Поряд з тим інші аргументи касаційної скарги, усі разом і кожний зокрема, стосуються питань, пов`язаних або із встановленими обставинами справи, або з оцінкою доказів у ній (чи того й іншого разом). Проте згідно з імперативним приписом частини другої статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Тому перевірка зазначених аргументів перебуває поза межами розгляду даної справи судом касаційної інстанції.
Саме лише прагнення скаржника здійснити нову перевірку обставин справи та переоцінку доказів у ній не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.
27. Стосовно аргументів, наведених Прокуратурою у відзиві на касаційну скаргу, Касаційний господарський суд зазначає, що вони так само стосуються виключно питань щодо встановлення обставин та оцінки доказів зі справи та не можуть бути перевірені судом касаційної інстанції.

Поряд з тим Касаційний господарський суд бере до уваги доводи Товариства, наведені у відзиві на касаційну скаргу, як такі, що узгоджуються із встановленими судами попередніх інстанцій обставинами справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

28. З огляду на викладене касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу Військової частини залишити без задоволення, а оскаржувані рішення місцевого господарського суду та постанову апеляційної інстанції без змін за відсутності визначених процесуальним законом підстав для їх скасування.

29. Ухвалою касаційного господарського суду від 11.06.2019 зупинено виконання рішення господарського суду рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2018 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2019 у справі № 910/5144/18 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Оскільки суд касаційної інстанцій за результатами касаційного перегляду даної справи дійшов висновку про залишення касаційної скарги Військової частини без задоволення, а оскаржуваних рішень попередніх судових інстанцій без змін, слід поновити виконання рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2018 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2019 у цій справі.
Судові витрати
30. Понесені відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на відповідача, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2019 у справі № 910/5144/18 без змін.
2. Поновити виконання рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2018 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2019 у справі № 910/5144/18.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя К. Пільков