ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/14555/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Разіної Т.І.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання Бовсунівській Л.О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Київської міської ради

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2019р. (повний текст складено 18.03.2019р.)

у справі № 910/14555/18 (суддя - Ягічева Н.І.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Чабак Геннадія Григоровича

до Київської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання укладеним договору купівлі-продажу земельної ділянки

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.03.2019р. у справі №910/14555/18 позовні вимоги задоволено. Визнано договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом придбання її у власність між Фізичною особою-підприємцем Чабаком Геннадієм Григоровичем ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та Київською міською радою (вул. Хрещатик , буд. 36, м. Київ, 01044, ).

Рішення обґрунтоване тим, що відповідач зволікає щодо укладення із позивачем договору купівлі-продажу земельної ділянки, хоча рішенням від 15.02.2018р. №229/4293 Київська міська рада визначила предмет договору, ціну та умови продажу, отже фактично погоджено усі істотні умови, а тому наявні підстави для задоволення позову, так як укладення такого договору є обов`язковим в силу приписів ст. 128 Земельного кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скаргу обґрунтована тим, що договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає нотаріальному посвідченню. Документ про оплату або про сплату першого платежу (у разі продажу земельної ділянки з розстроченням платежу) є підставою для видачі державного акта на право власності на земельну ділянку та її державної реєстрації. Апелянт зазначає, що позивачем не виконано умови додатку до рішення №229/4293.

Київська міська рада зазначає, що проект договору для підписання мав бути на нотаріальному бланку.

Апелянт зазначає, що судом неправомірно застосовано норми законодавства України щодо поновлення договору оренди земельної ділянки до процедури укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2019р. у справі №910/14555/18.

Відповідно до витяту з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2019р., сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Михальська Ю.Б., Разіна Т.І., у зв`язку із перебуванням судді Іоннікової І.А., яка не є головуючим (суддею-доповідачем у справі), у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019р. апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2019р. у справі № 910/14555/18 прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Позивач заперечує проти апеляційної скарги, посилаючись на укладення договору про сплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки та сплату авансового внеску, рішення Київської міської ради від 15.02.2018р. №229/4293 «Про продаж земельної ділянки фізичній особі - підприємцю Чабаку Геннадію Григоровичу для експлуатації та обслуговування магазину з офісними приміщеннями на АДРЕСА_2», проте в порушення вимог чинного законодавства Київська міська рада ухиляється від підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки, чим порушує права позивача.

Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підтримує апеляційну скаргу Київської міської ради.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний №31321232 від 19.12.2014р. позивачу на праві приватної власності належить нерухоме майно - магазин з офісними приміщеннями (літ. «Б»), площею 430 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . /а.с. 23/.

На підставі рішення Київської міської ради від 01.10.2007р. №481/3315, позивач орендує земельну ділянку під будівлею зазначеного магазину, яка належить до земель комунальної власності територіальної громади м. Києва: кадастровий номер ділянки - НОМЕР_2 , площа - 447 кв.м., цільове призначення - для експлуатації та обслуговування магазину з офісними приміщеннями, строком на п`ять років, про що свідчить договір оренди земельної ділянки. /а.с. 26/.

18.12.2015р. позивач уклав із Київською міською радою Договір про поновлення договору оренди земельної ділянки, за яким строк оренди земельної ділянки поновлено до 2025 року. /а.с. 36/.

Як зазначає позивач, керуючись ст. 128 Земельного кодексу України, останній звернувся до Київської міської ради із заявою щодо купівлі земельної ділянки.

27.01.2017р. між Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та ФОП Чабаком Г.Г. було укладено договір про сплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки, розташованої на АДРЕСА_2 у Дніпровському районі міста Києва. /а.с. 45/.

На виконання зазначеного договору позивач сплатив авансовий внесок у розмірі 304 816,36 грн. згідно платіжних доручень №24 від 02.02.2017р., що становить 20 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. /а.с. 50/.

Рішенням Київської міської ради від 15.02.2018р. №229/4293 «Про продаж земельної ділянки фізичній особі-підприємцю Чабаку Геннадію Григоровичу для експлуатації та обслуговування магазину з офісними приміщеннями на АДРЕСА_2» Київська міська рада вирішила, зокрема: затвердити вартість земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2 ) в розмірі 1 346 853 грн. (один мільйон триста сорок шість тисяч вісімсот п`ятдесят три гривні); продати ФОП Чабаку Г.Г. земельну ділянку комунальної власності (кадастровий номер НОМЕР_2 ) площею 0,0447 га за 1 346 853,00 грн. (один мільйон триста сорок шість тисяч вісімсот п`ятдесят три гривні 00 копійок) для експлуатації та обслуговування магазину з офісними приміщеннями на АДРЕСА_2. /а.с. 51/.

П. 8 вказаного рішення зазначено, що договором купівлі-продажу земельної ділянки встановити, що право власності на земельну ділянку переходить до покупця після нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки та за умови сплати покупцем повної ціни земельної ділянки, а також пені (у разі наявності) відповідно до п.п. 8-10 умов продажу, затверджених цим рішенням.

Позивач виконав усі зобов`язання, покладені на нього рішенням Київської міської ради від 15.02.2018р. № 229/4293. ФОП Чабак Г.Г. після прийняття рішення Київською міською радою про надання дозволу на продаж землі отримав у Департаменті земельних ресурсів необхідний пакет документів та вчасно вчинив дії, спрямовані на укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2 ). Звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М. та надав нотаріусу необхідні для укладення договору документи. Нотаріус перевірила усі подані ФОП Чабаком Г.Г. документи, його дієздатність та правоздатність як покупця земельної ділянки та повідомила про достатність документів для укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки. /а.с. 69, 71/.

Доказів укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки матеріали справи не містять.

03.08.2018р., 22.08.2018р. позивач особисто та через свого адвоката звертався до Київського міського голови щодо підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки. /а.с. 55, 60/.

Матеріали справи містять лист Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 31.08.2018р. №6, з якого вбачається, що необхідні для укладення договору документи були отримані представником позивача ОСОБА_2 /а.с. 62/.

26.09.2018р. на адресу Київського міського голови повторно направлено адвокатський запит стосовно підписання договору купівлі-продажу. /а.с. 64/.

24.10.2018р. позивач надіслав на адресу Київської міської ради заяву щодо укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки. /а.с. 72-80/.

Відповідно до ст. 128 Земельного кодексу України продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

До заяви (клопотання) додаються: а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд); б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.

Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає нотаріальному посвідченню. Документ про оплату або про сплату першого платежу (у разі продажу земельної ділянки з розстроченням платежу) є підставою для видачі державного акта на право власності на земельну ділянку та її державної реєстрації.

Відповідно до ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Судом встановлено, що всі істотні умови договору сторонами було погоджено, про що свідчить рішення Київської міської ради від 15.02.2018р. №229/4293.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Відповідно до ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, ЄСПЛ наголосив, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його застосування не було ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005р. (заява № 38722/02).

У рішенні в справі «Каіч та інші проти Хорватії» ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Інший підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права.

За таких обставин, позовні вимоги документально обґрунтовані, підлягають задоволенню.

Посилання апелянта на те, що проект договору має бути на нотаріальному бланку судом оцінюється критично, оскільки відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Крім того, як вже зазначалось згідно п. 8 рішення Київської міської ради від 15.02.2018р. №229/4293 договором купівлі-продажу земельної ділянки встановити, що право власності на земельну ділянку переходить до покупця після нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки та за умови сплати покупцем повної ціни земельної ділянки, а також пені (у разі наявності) відповідно до п.п. 8-10 умов продажу, затверджених цим рішенням.

Таким чином, відповідач не навів суду належних та допустимих доказів на підтвердження вмотивованого зволікання із підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Дослідивши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що Господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з`ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених у даній постанові обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2019р. у справі №910/14555/18.

керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2019р. у справі №910/14555/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/14555/18 повернути до місцевого господарського суду.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

повний текст постанови складено та підписано 15.07.2019р.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Т.І. Разіна

Ю.Б. Михальська