ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2019 р. Справа№ 927/894/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Зубець Л.П.

Пашкіної С.А.

секретар Добрицька В.С.

за участю

представників:

позивача за первісним позовом - Остапенко В.М.

відповідача за первісним позовом - Братель О.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.03.2019 р. (повне рішення складено 22.03.2019 р.)

у справі № 927/894/18 (суддя - Фесюра М.В.)

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут"

про стягнення заборгованості у розмірі 16377450,17 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про визнання частково недійсним пункту договору

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 17-260-Н від 14.04.2017 р. у загальному розмірі 16377450,17 грн, з яких: 9033409,84 грн - пеня, 2054482,96 грн - 3% річних та 5289557,37 грн - інфляційні втрати.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що відповідач за поставлений газ розрахувався несвоєчасно та не у повному обсязі, у зв`язку з чим відповідач, на думку позивача, повинен нести відповідальність, визначену умовами укладеного договору.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2018 р. відкрито провадження у справі № 927/894/18, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Також 02.01.2019 р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" надійшла зустрічна позовна заява з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання частково недійсним пункту 6.1 договору купівлі-продажу природного газу № 17-260-Н від 14.04.2017 р.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач за зустрічним позовом посилається на те, що відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20, кошти, якими ТОВ "Чернігівгаз збут" повинно було розрахуватись з ПАТ "НАК "Нафтогаз України", виділяються як субвенція, та на які ТОВ "Чернігівгаз Збут" не впливає, і процедура отримання яких може бути розтягнута на місяці. Вказане ставить позивача за зустрічним позовом у завідомо нерівні умови перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України", оскільки, здійснивши розрахунки у визначені п. 6.1 строки без дотримання процедури проведення розрахунків відповідно до Порядку № 20, ТОВ "Чернігівгаз збут" автоматично позбавляється права на відшкодування вартості спожитого пільговиками та субсидіантами природного газу за рахунок державного бюджету.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 04.01.2019 р. зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 15.03.2019 р. у справі № 927/894/18 первісний позов задоволено, а у задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічну позовну заяву.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що у ТОВ «Чернігівгаз Збут» відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з ПАТ НАК «Нафтогаз України» за поставлений природний газ, що зокрема, виключає можливість застосування до відповідача відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2019 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" у справі № 927/894/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Власов Ю.Л., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 927/894/18 та призначено до розгляду на 23.05.2019 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1455/19 від 22.05.2019 р. у зв`язку з призначенням судді Власова Ю.Л. суддею Верховного Суду відповідно до Указу Президента № 195/2019 від 07.05.2019 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 927/894/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 927/894/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Зубець Л.П.

У судовому засіданні 23.05.2019 р. було оголошено перерву до 04.06.2019 р.

У судовому засіданні 04.06.2019 р. було оголошено перерву до 20.06.2019 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

14.04.2017 р. року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" (далі - покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 17-260-Н (далі - договір) з протоколом розбіжностей до вказаного договору, прийнятим сторонами в редакції продавця.

Відповідно до пункту 1.1 договору продавець зобов`язується передати покупцеві у 2017 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

Як передбачено п. 6.1 договору, оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу. Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20, і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк. Вартість фактично переданого газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі, коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі не надання покупцем продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу. Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, передбачений в абзаці четвертому цього пункту до закінчення 90 (дев`яностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем, в якому була здійснена купівля-продаж природного газу. При цьому, у випадку, якщо покупець надасть продавцеві, передбачений абзацом четвертим цього пункту, акт звіряння пізніше 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу але до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, то розрахунок за придбаний покупцем газ, в частині суми, зазначеної в такому акті звіряння, буде здійснюватись в порядку, передбаченому абзацом третім цього пункту, але з такими особливостями. З дати надання продавцеві покупцем зазначеного вище акту звіряння, припиняється нарахування продавцем неустойки, 3% річних, а також інфляційних збитків на суму, зазначену в такому акті звіряння, на період з дати надання акту звіряння продавцеві і до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за придбаний покупцем природний газ в частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20, має бути здійснений до закінчення 90 дня, який відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем, в якому була здійснена купівля-продаж природного газу, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк. Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20, і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту. Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності), поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 квітня 2017 року, і діє в частині продажу природного газу до 30 вересня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 договору).

На виконання умов укладеного договору купівлі-продажу природного газу № 17-260-Н від 14.04.2017 р. ПАТ "НАК "Нафтогаз України" передав, а ТОВ "Чернігівгаз Збут" прийняв природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу:

30.04.2017 р. обсяг 23260,426 тис. м. куб. на суму 137943630,35 грн; 31.05.2017 р. обсяг 9932,119 тис. м. куб. на суму 58901438,52 грн; 30.06.2017 р. обсяг 6067,787 тис. м. куб. на суму 35984404,02 грн; 31.07.2017 р. обсяг 5937,697 тис. м. куб. на суму 35212918,28 грн; 31.08.2017 р. обсяг 6346,655 тис. м. куб. на суму 37638202,81 грн; 30.09.2017 р. обсяг 6704,912 тис. м. куб. на суму 39762810,12 грн.

За змістом сальдо по підприємству ТОВ "Чернігівгаз Збут" за період з 01.04.2017 р. по 28.02.2018 р. у відповідача відсутня заборгованість за укладеним договором.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, розрахувався за поставлений природний газ у 2017 році з порушенням строків, передбачених умовами укладеного договору поставки, у зв`язку з чим позивач нарахував 3% річних, інфляційні втрати та пеню.

У свою чергу, ТОВ «Ченігівгаз Збут» звернулось із зустрічним позовом про визнання частково недійсним пункту 6.1 договору купівлі-продажу природного газу № 17-260-Н від 14.04.2017 р.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ТОВ "Чернігівгаз Збут" посилається на те, що абз. 8 п. 6.1 укладеного договору підлягає визнанню недійсним, оскільки суперечить постанові Кабінету Міністрів України "Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" № 20 від 11.05.2005 р. та Наказу № 493/688 (Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03 серпня 2015 року № 493/688).

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Частиною 7 статті 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні договору купівлі-продажу природного газу № 17-260-Н від 14.04.2017 р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" сторонами було погоджено предмет договору, порядок та умови передачі, порядок обліку газу, ціну, порядок та умови проведення розрахунків, відповідальність сторін та інші умови відповідно до вимог чинного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При укладенні оспорюваного договору сторони були вільні у виборі контрагентів та визначенні умов договору, на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши договір купівлі-продажу природного газу № 17-260-Н від 14.04.2017 р., а тому всі умови цього договору з моменту його укладення стають однаково обов`язковими для виконання сторонами.

Абзацом 8 пункту 6.1 укладеного договору передбачено, що сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Так, згідно з п. 7 постанови Кабінету Міністрів України "Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" № 20 від 11.05.2005 р. для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства, крім енергопостачальних компаній, Державного підприємства "Енергоринок", які проводять розрахунки за спожиту електроенергію через поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в уповноваженому банку. Розрахункове обслуговування цих рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Казначейства та суб`єктами підприємницької діяльності. Розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків. Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ПАТ "Укртрансгаз", Державне підприємство "Енергоринок", виробники електроенергії та вугледобувні підприємства підписують з учасниками розрахунків спільні протокольні рішення протягом п`яти робочих днів. До розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг). Учасник розрахунку має право відмовитися від підписання спільного протокольного рішення виключно за умови відсутності боргу перед учасником за товари/послуги, який планується погасити відповідно до цього Порядку.

При цьому, п. 1.3 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженого Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерством фінансів України № 493/688 від 03.08.2015 р. визначено, що схеми розрахунків узгоджують відповідні департаменти фінансів спільно з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг). Відповідні органи Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) контролюють проведення розрахунків від початку розрахунків до зарахування податків до Державного бюджету України або на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

У п. 2.5 вказаного вище Наказу зазначено, що не пізніше наступного дня після підписання останнім учасником розрахунків спільного протокольного рішення (з присвоєнням номера та дати) усі учасники розрахунків, які підписали спільні протокольні рішення, подають до Казначейства та органів Казначейства, у яких відкрито їх рахунки, платіжні доручення на перерахування коштів відповідно до узгодженого спільного протокольного рішення. Платіжні доручення на перерахування коштів до Державного бюджету України надаються учасниками розрахунків не пізніше 12 год. 00 хв. останнього операційного дня поточного місяця. Виділення коштів здійснюється лише за наявності платіжних доручень, наданих усіма учасниками розрахунків до Казначейства та органів Казначейства. Органи Казначейства перевіряють правильність оформлення платіжних доручень на відповідність підписаним спільним протокольним рішенням.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Отже, якщо сторонами договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо предмету, ціни, строку виконання зобов`язання, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору.

За змістом статті 179 ГК України господарські договори на основі примірних і типових договорів необхідно укладати, дотримуючись умов, передбачених даною статтею, шляхом складання єдиного документа, оформленого відповідно до вимог ст. 181 ГК України, а також відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірних або типових договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, договір про купівлю-продаж природного газу № 17-260-Н від 14.04.2017 р., в тому числі і в частині оспорюваного пункту, був укладений на підставі примірного договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження примірного договору купівлі-продажу природного газу з постачальниками природного газу із спеціальними обов`язками для потреб побутових споживачів та релігійних організацій № 444 від 13.07.2016 р.

Примірний договір це договір, який рекомендується органом управління суб`єктам господарювання для використання його положень при укладанні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст.

Пропонуючи укласти вказаний договір, ТОВ "Чернігівгаз Збут" запропонувало ПАТ "НАК "Нафтогаз України" здійснювати розрахунки в існуючій редакції п. 6.1 договору, який був прийнятий ПАТ "НАК "Нафтогаз України" без зауважень.

Встановлення у договорі такого порядку проведення розрахунків не суперечить приписам ст. 627 ЦК України, якою визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Укладаючи оспорюваний договір купівлі-продажу природного газу, в тому числі і в частині спірних умов, за взаємною згодою сторони визначили його умови на власний розсуд, з урахуванням примірного договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

Як було встановлено вище, на виконання умов укладеного договору купівлі-продажу природного газу № 17-260-Н від 14.04.2017 р. ПАТ "НАК "Нафтогаз України" передав, а ТОВ "Чернігівгаз Збут" прийняв природний газ, що підтверджується підписаними актами приймання-передачі природного газу.

У свою чергу ТОВ "Чернігівгаз Збут" у повному обсязі оплатило весь обсяг поставленого газу, що не заперечується обома сторонами.

Наведене свідчить про прийняття ТОВ "Чернігівгаз Збут" умов договору та подальше його схвалення шляхом повного виконання умов договору щодо оплати.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача за зустрічним позовом про визнання частково недійсним пункту 6.1 договору купівлі-продажу природного газу № 17-260-Н від 14.04.2017 р., є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Стосовно вимог позивача за первісним позовом про стягнення з ТОВ «Чернігівгаз Збут» заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 17-260-Н від 14.04.2017 р. у загальному розмірі 16377450,17 грн, з яких: 9033409,84 грн - пеня, 2054482,96 грн - 3% річних та 5289557,37 грн - інфляційні втрати, колегія зазначає наступне.

Так, задовольняючи повністю первісний позов, місцевий суд виходив з того, що відповідач несвоєчасно здійснив оплату основного боргу за природний газ на виконання договору купівлі-продажу природного газу № 17-260-Н від 14.04.2017 р., тому з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягає стягненню 9033409,84 грн пені, 2054482,96 грн 3% річних та 5289557,37 грн інфляційних втрат.

Однак суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, природний газ, який придбавався за договором купівлі-продажу природного газу № 17-260-Н від 14.04.2017 р., використовувався покупцем виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам (п. 1.2 договору), які мають законодавчо закріплене право на отримання пільг та субсидій на оплату вартості спожитого газу, що в свою чергу передбачає право газопостачального підприємства на отримання відшкодування вартості наданих таким споживачам послуг за рахунок коштів, виділених з Державного бюджету на оплату пільг та субсидій.

Розрахунки між суб`єктами ринку природного газу за природний газ, поставлений населенню, яке має пільги та отримує житлові субсидії, здійснюються відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20 (далі - Порядок № 20), Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 р. № 493/688, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.08.2015 р. за № 1007/27452 (далі - наказ), шляхом підписання всіма учасниками розрахунків спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків. Іншого джерела, ніж кошти державного бюджету, для розрахунку за природний газ цієї категорії населення не існує.

Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій № 20 визначає механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз», а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами (далі - субвенція) (п. 1 Порядку).

Таким чином, кошти, якими ТОВ «Чернігівгаз Збут» мав розрахуватись з НАК «Нафтогаз України» мали бути виділені як субвенція, сформована за рахунок коштів, отриманих в тому числі і від НАК «Нафтогаз України» та/або підприємств, пов`язаних із відповідачем.

Згідно з п. 7 Постанови № 20 для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства. Розрахункове обслуговування цих рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Казначейства та суб`єктами підприємницької діяльності. Розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Відповідно до п. 2 Порядку № 20 Казначейство перераховує суми субвенцій на рахунок обласних бюджетів та бюджету м. Києва, відкриті в органах Казначейства, згідно з розписом державного бюджету в межах зобов`язань місцевих бюджетів за видатками, зазначеними в пункті 1 цього Порядку. Після надходження сум субвенцій на рахунки місцевих бюджетів органи Казначейства на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг) (п. 6 Порядку № 20).

Згідно з п. 7 Порядку № 20 розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Відповідно до п. 2.5 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, який затверджений наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 03.08.2015 р. № 493/688 (далі - Порядок № 493), виділення коштів здійснюється лише за наявності платіжних доручень, наданих усіма учасниками розрахунків до Казначейства та органів Казначейства (далі - Порядок № 493).

Отже для розрахунку вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій необхідний певний перелік умов, це: підписання актів звіряння покупцем з розпорядником коштів місцевого бюджету, підписання спільних протокольних рішень, надання розпорядником коштів до органів казначейства платіжних доручень, перерахування органами казначейства коштів на рахунок постачальника послуг.

Тобто, законодавством передбачено, що в розрахунках за надані пільги, субсидії та компенсації бере участь значна кількість суб`єктів, зокрема, виконавці послуг, їх постачальники, та органи державної влади.

Таким чином, для нарахування штрафних санкцій за укладеним договором необхідно встановити порушення зі сторони саме ТОВ «Чернігівгаз Збут» процедури проведення розрахунків відповідно до Порядку № 20, постанови Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 р., зокрема, невиконання обов`язків, встановлених для постачальників природного газу (непідписання актів звіряння, непідписання спільних протокольних рішень, ненадання платіжних доручень до органів казначейства).

Підписавши спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків, НАК "Нафтогаз України" у такий спосіб виявила свою згоду здійснити розрахунки відповідно до вказаного Порядку і тим самим погодилась із зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за договором від 14.04.2017 р. № 17-260-Н.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов укладеного договору ТОВ "Чернігівгаз Збут" сплатило вартість придбаного природного газу повністю в сумі 345443404,10 грн, з поточного рахунку із спеціальним режимом використання у сумі 192719328,68 грн, по відшкодуванню за спільним протокольним рішенням у сумі 21669675,92 грн, та 131 054 399,50 грн відшкодування по Постанові Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету".

Встановлено, що акти звіряння, які містяться в матеріалах справи та які надавались відповідачем позивачу на виконання п. 6.1 договору від 14.04.2017 р., містять початкове сальдо, тобто в даному випадку визначену суму заборгованості відповідного головного розпорядника коштів місцевого бюджету перед відповідачем, і при цьому початкове сальдо, з відповідною сумою заборгованості, наявне в кожному наступному акті звірянні. Відтак, строк остаточного розрахунку, в рамках Постанови № 20, постійно змінювався, оскільки абзацом четвертим п. 6.1 договору від 14.04.2017 р. передбачено, що вартість фактично переданого газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі, коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

Таким чином суми коштів, які головні розпорядники коштів місцевого бюджету мали сплатити на користь відповідача, а в подальшому суми коштів, які останній мав перерахувати на користь позивача, переносились на наступні періоди до моменту повної сплати, у зв`язку з відсутністю бюджетних коштів, тому строк остаточного розрахунку вартості фактично переданого газу, яка підлягала сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абз. 3 п. 6.1 договору від 28.10.2016 р., був продовжений.

Державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що по суті усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

З огляду на зазначене у ТОВ «Чернігівгаз Збут» відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з ПАТ НАК «Нафтогаз України» за поставлений природний газ, що зокрема, виключає можливість застосування до відповідача відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді нарахування пені, 3% та інфляційних втрат.

Враховуючи особливості здійснення господарської діяльності між підприємствами ПЕК та законодавчо-обумовлену специфіку взаємовідносин між суб`єктами, що проводять господарську діяльність в енергетичній галузі, ТОВ "Чернігівгаз Збут" було позбавлено можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків, що в свою чергу свідчить про відсутність вини відповідача у простроченні платежів, а відтак в силу ст. 218 ГК України, ст. 614 ЦК України, виключають застосування штрафних санкцій у вигляді пені, так само як і нарахування 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.11.2015 р. у справі № 927/1733/14, від 30.01.2018 р. у справі № 906/10/16.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, Кабінетом Міністрів України 04.03.2002 р. прийнято постанову № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету".

Згідно з п. п. 2 - 4 цього Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення, районних бюджетах, бюджетах об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету. Головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів). Перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення проводиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню. Щомісячні суми субвенцій перераховуються на рахунки місцевих бюджетів, відкриті Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у відповідних органах Державної казначейської служби, пропорційно обсягам субвенцій, передбаченим у державному бюджеті для бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів, бюджетів м. Києва та Севастополя.

Наказом Міністерства фінансів України № 1 від 04.01.2018 р. затверджено Порядок проведення органами Казначейства розрахунків, передбачених Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 04.03.2002 р. № 256 та взаємодії учасників таких розрахунків.

Відповідно до п. 4, розділу II вказаного Наказу погашення заборгованості за фактично надані послуги (енергоносії), що утворилася на 01 січня поточного року, здійснюється протягом бюджетного року в межах бюджетних призначень на поточний рік .

Фінансування нарахованих пільг та субсидій в період з 01.04.2017 р. по 30.09.2017 р. побутовим споживачам природного газу відповідно до постанови № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" відбулось тільки 31.01.2018 р., що підтверджується випискою по рахунку від 31.01.2018 р.

Так, згідно з платіжним дорученням № 2 від 31.01.2018 р. було перераховано 131054399,50 грн за природний газ відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 р., Наказу Міністерства Фінансів № 1 від 04.01.2018 р., договору № 17-260-Н від 14.04.2017 р. на користь позивача.

При цьому, ч. 6 ст. 102 Бюджетного кодексу України, норми якої визначають перелік пільг та субсидій, які надаються за рахунок субвенцій з державного бюджету передбачено, що Кабінет Міністрів України може здійснювати перерозподіл обсягів субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, виходячи з фактично нарахованих обсягів відповідних пільг, субсидій і допомоги населенню в межах загального обсягу таких субвенцій. Після надходження сум субвенцій на рахунки місцевих бюджетів органи Казначейства на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг) (п. 6 Порядку № 20).

Таким чином, відносини з відшкодування місцевими бюджетами надавачам послуг вартості спожитого пільговиками та субсидіантами природного газу за рахунок субвенцій із державного бюджету, які в подальшому мають бути перераховані ТОВ «Чернігівгаз Збут» на рахунок ПАТ НАК «Нафтогаз України» відповідно до Порядку № 20, регулюються бюджетним законодавством, є для ТОВ "Чернігівгаз Збут" такими, на які останнє не впливає. Визначені в п. 6.1 договору умови проведення розрахунків між ТОВ «Чернігівгаз збут» та ПАТ НАК «Нафтогаз України» є такими, що виключають можливість сторін впливати на їх виконання.

При цьому, за процедурою проведення розрахунків відповідно до Порядку № 20, до розрахунків включаються суми пільг та субсидій лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг). Учасник розрахунку має право відмовитися від підписання спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України виключно за умови відсутності боргу перед учасниками за товари/послуги, який планується погасити відповідно до цього Порядку (п. 7 Порядку).

Тобто правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами у розмірі наданих пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача, зазнають імперативного впливу держави, яка приймає законодавці акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій, соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій.

Отже незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), застосування, чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у справі № 924/296/18 від 31.05.2019 р.

Вбачається, що обов`язок ТОВ «Чернігівгаз Збут» здійснювати реалізацію природного газу побутовим споживачам у ПАТ НАК «Нафтогаз України» прямо передбачений п. п. 2, 3 ч. 3 та абз. 2 ч. 14 Положення № 187, а отже, реалізація ТОВ «Чернігівгаз збут» природного газу населенню на пільгових умовах має імперативний характер, і саме тому Порядок № 20, Постанова Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 р., Наказ Міністерства Фінансів України № 1 від 04.01.2018 р. встановлюють окремий порядок проведення розрахунків у відповідності до правил бюджетного законодавства.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача за первісним позовом заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 17-260-Н від 14.04.2017 р. у загальному розмірі 16377450,17 грн, з яких: 9033409,84 грн - пеня, 2054482,96 грн - 3% річних та 5289557,37 грн - інфляційні втрати, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції при прийнятті зазначеного рішення були неправильно застосовані норми матеріального права, неповно з`ясовані обставини справи, а тому рішення суду першої інстанції у частині задоволення первісного позову підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про повну відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів.

Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам цієї скарги.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.03.2019 р. у справі № 927/894/18 скасувати частково та прийняти в цій частині нове рішення, в іншій частині рішення залишити без змін.

3. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

« 1. В задоволенні первісного позову відмовити повністю.

2. В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю».

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" (вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14021, ) 368492 (триста шістдесят вісім тисяч чотириста дев`яносто дві),63 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 12.07.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Л.П. Зубець

С.А. Пашкіна