ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2019 року м. Дніпро Справа № 908/1958/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Кузнецової І.Л., Широбокової Л.П.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл"

на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.04.2019 р.

( суддя Колодій Н.А., м. Запоріжжя, повний текст рішення підписано 23.04.2019 р.)

у справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кая Фрут"

( м. Дніпро )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл"

( м. Запоріжжя )

про стягнення 2 126 639 грн. 53 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.04.2019 р. закрито провадження у справі № 908/1958/18 в частині вимог про стягнення суми 920 000 грн. основного боргу за відсутністю предмету спору. Позов задоволено частково - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кая Фрут" суму 1 187 278 грн. 81 коп. основного боргу, суму 19 360 грн. 72 коп. - 3% річних, суму 31 899 грн. 60 коп. судового збору, суму 8 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суму 408 грн. поштових витрат.

Додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.05.2019 р. у справі № 908/1958/18 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кая Фрут". Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кая Фрут" суму 7 067 грн. 30 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" подало апеляційну скаргу про скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 16.04.2019 р. у справі № 908/1958/18 та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник не погоджується з висновком господарського суду про те, що видаткові накладні, які містяться в матеріалах справи свідчать про приймання передачу товару.

При цьому Скаржник зазначає, що у наданих Позивачем видаткових накладних у графі «Отримав» міститься підпис та печатка ТОВ «Український Рітейл», проте не зазначено посаду та дані особи, яка вчинила підпис.

Водночас, на думку Скаржника, видаткові накладні, на які посилається суд першої інстанції, які є первинним документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не відповідають вимогам цього Закону та не відповідають вимогам Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України № 88 та не можуть підтверджувати факт здійснення поставки товару, оскільки, з видаткових накладних неможливо встановити, хто саме їх підписав, а отже, встановити особу, яка відвантажила та отримала товар, також не можливо встановити повноваження осіб, які підписали ці документи.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Кузнецової І.Л., Орєшкіної Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл". Розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 18.07.2019 р.

Розпорядженням в. о. керівника апарату суду від 17.07.2019 р., у зв`язку з відпусткою судді Орєшкіної Е.В. - члена колегії суддів, здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі № 908/1958/18.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Кузнецової І.Л., Широбокової Л.П.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.07.2019 р., колегією суддів у складі: судді-доповідача Кощеєва І. М., суддів: Кузнецової І.Л., Широбокової Л.П., апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.04.2019 р. у справі № 908/1958/18 прийнято до свого провадження.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю Товариство з обмеженою відповідальністю «КАЯ ФРУТ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, Товариство посилається на те, що докази, наявні в матеріалах справи, свідчать про отримання Відповідачем товару в розмірі, визначеному в позовній заяві та про схвалення Відповідачем дій своїх працівників.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «КАЯ ФРУТ» просить суд стягнути з ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ» понесені ним витрати на оплату правничої допомоги адвокату при розгляді справи у апеляційній інстанції у сумі 5 400 грн. Як доказ були надані: копія додаткової угоди від 28.05.2019 р. до договору про надання правничої ( правової) допомоги від 05.09.2018 р., копія акту виконаних робіт від 07.06.2019 р., копія платіжного доручення № 608 від 07.06.2019 р.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

У судовому засіданні, яке відбулося 18.07.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Позивача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 01.02.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кая Фрут" ( Постачальник ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" ( Покупець ) був укладений Договір поставки № 01/02-2018, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується поставляти, а Покупець приймати та оплачувати товар, на умовах даного договору ( п. 1.1 договору ).

За умовами п. 2.1 договору товар постачається Постачальником окремими партіями у відповідності з замовленнями на поставку.

Зобов`язання по поставці вважаються виконаними з моменту передачі товару та повного пакету належним чином оформлених товаросупровідних документів Покупцю, згідно умов даного договору та діючого законодавства України ( п. 2.3 договору ).

Приймання товару по кількості та якості проводиться Покупцем у місці поставки товару від Постачальника на підставі супровідних документів ( п. 3.2 договору ).

Якщо при передачі товару Покупцю буде виявлено невідповідність товару вимогам даного договору, Покупець має право відмовитися від отримання даного товару, оформивши акт розбіжностей ( в порядку п. 3.6 договору ) та зробивши відповідну відмітку в накладній ( п. 3.3 договору ).

Якщо при прийманні виявилось невідповідність супровідних документів поставленому товару ( кількість, ціна тощо ) Покупець вправі відмовитися від приймання товару, оформивши акт розбіжностей ( п. 3.5 договору ).

Акт розбіжностей підписується представником Покупця та особою, яка здійснила поставку товару. На видатковій накладній ставиться відмітка про складання акту розбіжностей ( п. 3.6 договору ).

У п. 3.7 договору зазначено, що разом з товаром Постачальник зобов`язаний надати наступні супровідні документи: товарно-транспорту накладену, видаткову накладну, посвідчення якості товару, інші документи на товар, надання яких передбачено законодавством України.

Згідно з п. 6.6 договору умови по оплаті товару зазначаються в додатку № 6 до даного договору.

Так, п. 2 додатку № 6 передбачено, що оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника на протязі 21 календарного дня.

Відповідно до п. 11.1 договору він вступає в силу з моменту його підписання. У випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії договору жодна зі сторін у письмовій формі не заявить про його розірвання, договір автоматично є поновленим на кожний наступний рік.

Судом також встановлено, що на виконання умов договору, Постачальник у період з лютого по травень 2018 поставив Покупцю товар, з урахуванням актів розбіжностей, на загальну суму 7 243 538 грн. 99 коп., що підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними та актами розбіжностей, копії яких містяться в матеріалах справи. Покупець, в свою чергу, оплату за отриманий товар в повному обсязі та в установлений договором строк не здійснив. Відповідачем була здійснена лише часткова оплата на суму 4 664 000 грн. Також, в порядку п. 5 додатку № 6, Позивачем здійснено взаємозалік наданих Відповідачем логістичних послуг на загальну суму 472 260 грн. 18 коп. Отже, заборгованість Відповідача перед Позивачем за договором поставки станом на день звернення з даним позовом до суду складала 2 107 278,81 грн. В ході розгляду справи в суді першої інстанції, Відповідачем було сплачено 920 000 грн. основного боргу, що підтверджується платіжними дорученнями № від 27.11.2018 р. на суму 250 000 грн., № від 28.11.2018 р. на суму 250 000 грн., № від 30.11.2019 р. на суму 420 000 грн. ( призначення платежу оплата за товар по договору поставки № 01/02-2018 від 01.02.2018 р.).

Посилаючись на те, що 920 000 грн. сплачено Відповідачем після звернення Позивача з позовом до суду, місцевий господарський суд закрив провадження у справі в цій частині позовних вимог на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Таким чином, як вірно встановив суд першої інстанції станом на день слухання справи, заборгованість Відповідача перед Позивачем за договором поставки № 01/02-2018 від 01.02.2018 р. становила 1 187 278,81 грн.

Також Позивач просить стягнути з Відповідача суму 19 360 грн. 72 коп. - 3% річних за загальний період з 03.06.2018 р. по 11.09.2018 р.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, за вимогою кредитора зобов`язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків.

Місцевий господарський суд, перевіривши розрахунок річних встановив, що його зроблено вірно, а отже позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

В основу оскаржуваного рішення покладено висновок місцевого господарського суду про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог Позивача.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову.

Узагальнені доводи апеляційної скарги: видаткові накладні не можуть підтверджувати факт здійснення поставки товару, оскільки, з них неможливо встановити повноваження осіб, які підписали ці документи.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з висновками суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Спірні правовідносини сторін регулюються нормами ЦК України з урахуванням особливостей, встановлених ГК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України.

Ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно із ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом першої інстанції і не спростовано Відповідачем, Позивач на виконання умов договору, у період з лютого по травень 2018 поставив Відповідачу товар, з урахуванням актів розбіжностей, на загальну суму 7 243 538,99 грн., що підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними та актами розбіжностей, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідач, в свою чергу, оплату за отриманий товар в повному обсязі та в установлений договором строк не здійснив. Відповідачем була здійснена лише часткова оплата на суму 4 664 000 грн. Також, в порядку п. 5 додатку № 6, Позивачем здійснено взаємозалік наданих Відповідачем логістичних послуг на загальну суму 472 260 грн. 18 коп. В ході розгляду справи Відповідачем також було сплачено 920 000 грн. основного боргу.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судахздійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких судвстановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Отже, відповідно до правил доказування Відповідач, заперечуючи позовні вимоги та посилаючись на підписання накладних неуповноваженою особою, повинен довести зазначені обставини.

Що стосується посилання Скаржника на те, що у видаткових накладних в графі "Отримав" міститься підпис та печатка Відповідача, проте не зазначено посаду та дані особи, яка вчинила підпис, а також неможливо встановити їх повноваження, то як слушно зауважив суд першої інстанції - обов`язок по оформленню документів, за яким передається товар покладається на обох сторін за договором. Неналежне оформлення видаткових накладних з боку ТОВ "Український Рітейл" не звільняє його від обов`язку здійснити оплату за отриманий ним товар. Що стосується доказів отримання товару саме Відповідачем, то даний факт підтверджується матеріалами справи, в тому числі актами розбіжностей, складеними за насідками отримання товару з посиланнями на конкретну накладну, та частковими оплатами за товар.

З огляду на викладене апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог Позивача та стягнення з Відповідача суми основного боргу та 3% річних.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу та з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За приписами ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з доданих до відзиву на апеляційну скаргу доказів, між ТОВ "Кая Фрут" та адвокатом Корніловою Е.Ю. укладено договір про надання правничої (правової) допомоги від 05.09.2018 та додаткову угоду до цього договору від 28.05.2018 р.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, Позивачем надано копія акту виконаних робіт від 07.06.2019 р. та копія платіжного доручення № 608 від 07.06.2019 р. про перерахування 5 400 грн.

Колегія суддів, оцінивши надані документи, визнає обґрунтованими та документально підтвердженими витрати Позивача на професійну правничу допомогу адвоката, понесені у зв`язку з розглядом апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду задовольняє заяву ТОВ "Кая Фрут" про стягнення з ТОВ "Український Рітейл" суму 5 400 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 16.04.2019 р. у справі № 908/1958/18 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариство з обмеженою відповідальністю «КАЯ ФРУТ» понесені витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 5 400 грн., про що видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарського суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Постанова складена у повному обсязі 22.07.2019 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Л.П. Широбокова