РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.07.2019Справа № 910/12964/18
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донартбудінвест», м. Донецьк

до Акціонерного товариства «ПроКредит Банк», м. Київ

про визнання недійсними договорів, -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: Грішина Н.О. (адвокат за довіреністю від 20.10.2018 року).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Донартбудінвест" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про визнання недійсними Рамкової угоди №FW401.597 від 30.08.2013 та Договору про надання траншу №401.43900/FW401/597 від 30.08.2013, укладених з Акціонерним товариством "ПроКредит Банк" (відповідач), посилаючись на відсутність у позивача (підписантів угоди та договору) необхідного обсягу цивільної дієздатності, тобто без додержання стороною (сторонами) в момент вчинення названих правочинів вимог, встановлених ст. 203 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк та спосіб для усунення її недоліків.

16.10.2018 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.11.2018.

12.11.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого він вказує, що від ТОВ «Донартбудінвест» оспорювані правочини підписано виконуючою обов`язки директора - ОСОБА_1 . Рішенням загальних зборів учасників товариства позивача від 15.08.2013 року (протокол №15) ОСОБА_1 уповноважено на тимчасове виконання обов`язків директора підприємства та надано усі права передбачені статутом підприємства, а саме, на свій власний розсуд укладати угоди, видавати накази, виконувати будь-які інші дії передбачені статутом підприємства та законодавством України. Крім того, 15.08.2013 року видано наказ №2 про призначення виконуючим обов`язки директора ОСОБА_1 з наданням усіх прав директора підприємства. Будь-яких обмежень по компетенції директора щодо повноважень директора на укладення договорі, статутом не встановлено. Як законодавством про господарські товариства так і статутом товариства позивача не передбачена посада виконуючого обов`язки директора як самостійний виконавчий орган товариства. Відповідно до положень ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Отже, виконуючий обов`язки директора наділений повноваженнями самого директора. Обмеження компетенції в.о. директора, може проводитися лише шляхом обмеження повноважень самого директора товариства, які обов`язково повинні бути внесені до статуту та зареєстровані реєстратором. Стосовного того, що в преамбулі оспорюваних правочинів зазначено, що від відповідача діють дві особи, які спільно підписують даний договір, але фактично міститься підпис ОСОБА_2 , то відповідач посилається на постанови Верховного суду України від 19.08.2014 року №3-38гс14 і від 19.08.2014 №3-59гс14, які вказують, що за змістом ст. 241 ЦК України схвалення правочину не залежить від прийняття юридичного рішення про таке схвалення, підтвердженням схвалення правочину можуть бути дії з його виконання, вчинені особою, в інтересах якої його укладено; схвалення може також відбуватись у формі мовчазної згоди чи у вигляді певних поведінкових актів (конклюдентних дій) особи - сторони правочину.

Підготовче засідання 27.11.2018 не відбулось у зв`язку з направленням судді Морозова С.М. до Національної школи суддів України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та призначено підготовче засідання на 15.01.2019.

В підготовчому засіданні 15.01.2019 судом було оголошено перерву до 12.02.2019.

28.01.2019 року позивачем подано відповідь на відзив, згідно якої він зазначає, що згідно положень статуту товариства позивача, який діяв станом на момент укладення спірних правочинів, директор товариства має право звертатись до будь-яких фінансово-кредитних установ від імені товариства з метою отримання кредитних коштів на суму в національній та іноземній валютах не перевищуючу 1 000 000,00 грн, а відповідно до рамкової угоди, її укладено на суму ліміту кредитування в розмірі 8 000 000,00 грн. Зі змісту протоколу загальних зборів учасників товариства №15 від 15.08.2013 року слідує, що ОСОБА_1 була уповноважена вказаним протоколом на тимчасове виконання обов`язків директора товариства з усіма правами та обмеженнями передбаченими статутом товариства. Загальні збори не приймали рішень про наділення повноваженнями ОСОБА_1 на укладення договорів від імені товариства на суму, яка перевищує один мільйон гривень. Більш того, з матеріалів справи слідує, що протоколом №14 загальних зборів учасників ТОВ «Донартбудінвест» від 12.08.2013 року було прийнято рішення щодо наділення повноваженнями директора товариства ОСОБА_3 підписати спірні правочини. Таким чином, відсутність повноважень у ОСОБА_1 на укладення оспорюваних правочинів за приписами ст. 92, 203 та 215 ЦК України є підставою для визнання таких правочинів недійсними. Окрім того, позивачем зазначено, що надана відповідачем копія меморіального ордеру на суму 500 000,00 грн не зрозуміло що доводить, оскільки згідно інформації про платника в цьому документі, то ним є позивач і отримувачем також є позивач.

Ухвалою від 12.02.2019 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.03.2019 року.

12.02.2019 року відповідачем подано заперечення, згідно з якими виконуюча обов`язки директора ОСОБА_1 мала передбачений статутом ТОВ «Донартбудінвест» обсяг повноважень на підписання спірних правочинів. Більше того, в протоколі загальних зборів учасників товариства від 15.08.2013 №15 виконуючій обов`язки директора ОСОБА_1 надано повноваження на свій власний розсуд укладати угоди від імені позивача. В подальшому спірна рамкова угода була схвалена іншими протоколами загальних зборів учасників товариства, зокрема протоколами від 09.10.2013 №15, від 14.11.2013 №15, від 25.12.2013 №15, а Договір про надання траншу підтверджений частковими погашеннями кредиту.

18.03.2019 року відповідачем подано до суду заяву про виключення з числа доказів копії протоколів від 12.08.2013 №14, від 09.10.2013 №15, від 14.11.2013 №15, від 25.12.2013 №15 і розглядати справи на підставі протоколів загальних зборів учасників ТОВ «Донартбудінвест», які наявні у банку в оригіналах, а саме: протокол від 12.08.2013 №14, від 09.10.2013 №15, від 18.11.2013 №16, від 03.12.2013 №17, від 23.12.2013 №18. Заява обґрунтована тим, що юридичний відділ АТ «Прокредитбанк» запросив з архіву кредитну справу ТОВ «Донартбудінвест». В кредитній справі були знайдені оригінали наступних протоколів: від 12.08.2013 №14, від 09.10.2013 №15, від 18.11.2013 №16, від 03.12.2013 №17, від 23.12.2013 №18. Також відповідач зазначив, що за своїм змістом оригінал протоколу №14 від 12.08.2013 року відрізняється від копії протоколу №14 від 12.08.2013, що була подана разом з запереченнями від 11.02.2019. Згідно протоколів «а» і «б» пункту 7.3.4. статуту в редакції від 12.02.2013 директор вирішує всі питання загального керівництва товариства, в тому числі забезпечує виконання рішення загальних зборів учасників товариства, розподіляє обов`язки між членами трудового колективу. Згідно підпункту «є» пункту 7.3.5. статуту директор товариства видає накази, розпорядження і дає вказівки, обов`язкові для виконання всіма працівниками товариства. Отже, оскільки директору товариства ОСОБА_3 . згідно протоколу №14 від 12.08.2013 надано право підписувати інші документи і виконувати усі необхідні дії для виконання цього протоколу, то в нього бути всі підстави для передачі своїх повноважень головному бухгалтеру ОСОБА_5 , зокрема для підписання кредитних договорів з відповідачем.

19.03.2019 року позивачем подано клопотання про постановлення окремої ухвали щодо підробки документів, в порядку ч. 2 ст. 358 КК України, яку надіслати органу досудового розслідування за місцем підробки документів - місцезнаходженням відповідача, Святошинський район м. Києва. Вказане клопотання позивача обґрунтоване тим, що відповідачем надані до матеріалів справи протоколи загальних зборів позивача, які суперечать один одному.

19.03.2019 року позивачем подано до суду пояснення, згідно з якими він вказує, що спірні правочини підписані зі сторони банку лише однією особою, тому вони не набрали чинності і не можуть бути доказом існування між позивачем та відповідачем кредитних відносин, та підставою для задоволення позову. Більше того, відповідачем додано до відзиву на позовну заяву довіреність, якою уповноважено ОСОБА_2 підписувати від імені відповідача кредитні договори. В зазначеній довіреності вказано, що договори набувають чинності для банку за умови їх підписання, окрім повіреного, що однією особою з боку банку, яка згідно з довіреністю чи установчими документами банку має право підпису цих договорів. Окрім того, рамкову угоду укладено з перевищенням повноважень ОСОБА_2 , наданих вказаною довіреністю. Позивачем також зазначено, що протоколу №14 від 11.02.2019 яким уповноважено ОСОБА_1 підписати від імені товариства спірні правочини не існує.

Судове засідання 19.03.2019 року не відбулось у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою від 22.03.2019 року сторін було повідомлено, що засідання в справі №910/12964/18 відбудеться 09.04.2019 року.

03.04.2019 позивачем подано до суду клопотання про призначення в справі технічної експертизи документів.

В судовому засіданні 09.04.2019 року судом протокольною ухвалою було відмовлено в задоволенні: заяви відповідача про виключення з числа доказів копії протоколів, клопотання позивача про постановлення окремої ухвали та клопотання про призначення в справі технічної експертизи документів. Окрім того, вирішено не приймати до розгляду заперечення відповідача на відповідь на відзив та не приймати до розгляду пояснення позивача, як такі що подані з порушенням порядку визначеного нормами Господарського процесуального кодексу України. В судовому засіданні було оголошено перерву до 23.04.2019 року.

В засіданні 23.04.2019 року в справі оголошено перерву до 04.06.2019 року.

Ухвалою від 29.05.2019 року сторін було повідомлено, що засідання 04.06.2019 року не відбудеться у зв`язку з перебуванням судді Морозова С.М. у відпустці. Наступне засідання призначено на 02.07.2019 року.

В судовому засіданні 02.07.2019 представник відповідача підтримали викладені ними у відзиві заперечення на позовну заяву та просив в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 02.07.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.08.2013 між позивачем (позичальник) та відповідачем (кредитор) була укладена Рамкова угода №FW401.597 (далі - Рамкова угода, спірний правочин).

В преамбулі Рамкової угоди зазначено, що її підписують від імені позичальника, на підставі статуту, в.о. керівника ОСОБА_1 та від імені кредитора, за довіреностями дві особи.

Згідно з п. 2.2 Рамкової угоди на підставі угоди встановлюються наступні ліміти умов кредитування позичальника: ліміт суми кредитування-еквівалент 8 000 000,00 грн; ліміт строку кредитування-120 місяців; максимальний розмір процентів-40% річних.

Від імені позивача Рамкову угоду підписано ОСОБА_1 , а від імені відповідача - ОСОБА_2 .

В цей же день, 30.08.2013 року, між позивачем (позичальник) та відповідачем (кредитор) було укладено Договір про надання траншу №401.43900/FW401.597 (далі - Договір, спірний правочин).

В преамбулі Договору зазначено, що його підписують від імені позичальника, на підставі статуту, в.о. керівника ОСОБА_1 та від імені кредитора, за довіреностями дві особи.

Згідно п. 2 Договору викладено умови, на яких видається кредит, зокрема: розмір кредиту-500 000,00 грн; строк користування-60 місяців, від дати видачі кредиту включно; проценти-тип процентної ставки-змінювана, розмір процентів-18,50% річних, виходячи з 360 календарних днів у році; цільове призначення-придбання основних засобів.

Від імені позивача Договір підписано ОСОБА_1 , а від імені відповідача - ОСОБА_2 .

Звертаючись до суду з даним позовом позивач стверджує, що в.о. директора ТОВ «Донартбудінвест» не мала необхідного обсягу повноважень на укладення спірного правочину, оскільки вчинення правочинів на суму понад 500 000,00 грн. належить до виключної компетенції загальних зборів Товариства, при цьому Товариство не вчиняло дій, спрямованих на схвалення такого правочину.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1-3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Пунктом 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013 роз`яснено, що правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 145 Цивільного кодексу України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган товариства може бути обраний також і не зі складу учасників товариства. Компетенція виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені товариства встановлюються цим Кодексом, іншим законом і статутом товариства.

Згідно п. 1.1. Статуту ТОВ «Донартбудінвест» учасниками товариства є ОСОБА_6 .

Пунктом 7.1. Статуту позивача передбачено, що управління товариством здійснюють: загальні збори учасників товариства та директор.

Вищим органом товариства є загальні збори учасників товариства. (п. 7.2.1. Статуту).

До компетенції загальних зборів учасників товариства, зокрема, належить визначення порядку утворення, формування і витрачання капіталів товариства. (пп. к) п. 7.2.3. Статуту позивача).

Виконавчим органом Товариства є директор, який здійснює керівництво діяльністю товариства та може не бути учасником товариства. Директор діє від імені товариства в межах, передбачених законодавством та цим статутом. Компетенцію становлять усі питання діяльності товариства, що не віднесені цим статутом до компетенції зборів учасників товариства. (п.п. 7.3.1., 7.3.3. Статуту).

Директор товариства: без довіреності виконує дії від імені товариства, укладає та підписує від імені товариства угоди, зовнішньоекономічні контракти, в тому числі кредитні договори та договори пов`язані з ними (застави, поруки та т.і.) на суму в національній та іноземних валютах не перевищуючу 1 000 000,00 грн; має право звертатися до будь-яких фінансово-кредитних установ від імені товариства з метою отримання кредитних коштів на суму в національній та іноземній валютах не перевищуючу 1 000 000,00 грн. (пп. а) та б) п. 7.3.5. Статуту).

За рішенням загальних зборів учасників товариства правом діяти від імені товариства без довіреності можуть бути наділені інші члени трудового колективу. (п. 7.3.6. Статуту ТОВ «Донартбудінвест»).

Трудовий колектив товариства складають усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на підставі колективного, трудового договору (контракту, угоди), а також інших форм, передбачених трудовим законодавством. (п. 9.1. Статуту).

Згідно наданого позивачем Протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Донартбудінвест» №11 від 21.12.2010 року зборами постановлено призначити на посаду директора товариства з 22 грудня 2010 року ОСОБА_3

З протоколу №14 від 12.08.2013 року загальних зборів учасників ТОВ «Донартбудінвест», наданого позивачем, вбачається, що єдиним учасником товариства позивача постановлено укласти рамкову угоду ТОВ «Донартбудінвест» з ПАТ «Прокредитбанк» на суму 8 000 000,00 грн строком на 120 календарних місяців з максимальним розміром процентної ставки 40% та уповноважити директора підприємства - ОСОБА_3 підписати рамкову угоду, а також всі інші необхідні документи та представляти інтереси підприємства за даним договором з ПАТ «Прокредитбанк», а також виконувати всі необхідні дії для виконання цього протоколу. Під рамкову угоду з ПАТ «Прокредитбанк» укласти кредитний договір на суму 500 000,00 грнстроком на 60 календарних місяців з розміром процентної ставки 18,5% та уповноважити директора підприємства - ОСОБА_3 підписати рамкову угоду, а також всі інші необхідні документи та представляти інтереси підприємства за даним договором з ПАТ «Прокредитбанк», а також виконувати всі необхідні дії для виконання цього протоколу.

В той же час, відповідачем надано до матеріалів справи Протокол №15 Загальних зборів учасників ТОВ «Донартбудінвест» від 15.08.2013 року, відповідно до змісту якого вбачається, що єдиний учасник товариства ОСОБА_6 постановив надати директору підприємства ОСОБА_3 частину щорічної відпустки строком на 14 календарних днів з 19 серпня 2013 року, відповідно до поданої заяви про отримання відпустки від 04.08.2013 року та надати повноваження тимчасово виконувати обов`язки директора підприємства Головному бухгалтеру ОСОБА_1 строком на 14 календарних дня з 19 серпня 2013 року та надати всі права передбачені статутом підприємства, а саме на свій власний розсуд укладати угоди, видавати накази, виконувати будь-які інші дії передбачені статутом підприємства та чинним законодавством.

Також, відповідачем надано до матеріалів справи наказ позивача №2 від 15.08.2013 року про призначення головного бухгалтера ОСОБА_5 виконуючим обов`язки директора підприємства з 19.08.2013 року та по 03.09.2013 включно. Надати ОСОБА_5 на цей період право підпису на договорах, наказах по основній діяльності та кадрам, касових документах, інших внутрішніх локальних документах, в тому числі на фінансових розрахунках. Наказ підписаний директором ОСОБА_3 та містить відмітку про ознайомлення з цим наказом ОСОБА_5 .

Інші докази, які додані сторонами до матеріалів справи, не прийняті судом до розгляду, а саме, заперечення відповідача на відповідь на відзив з долученими до нього документами та пояснення позивача з долученими до них документами, оскільки вони подані з пропущенням строку та порушенням порядку подачі у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України та не містять відповідного обґрунтованого клопотання щодо поновлення такого строку на подачу до суду необхідних та належних доказів.

Отже, судом встановлено, що на підставі спірної Рамкової угоди позивач - ТОВ «Донартбудінвест» прийняв на себе боргові зобов`язання на загальну суму 8 000 000,00 грн. та за спірним Договором - зобов`язання на суму 500 000,00 грн.

Таким чином, спірна Рамкова угода є правочином, сума якого перевищує 1 000 000,00 грн., а отже, укладення такого правочину належить до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства.

В той же час, матеріали справи містять протокол №14 від 12.08.2013 року загальних зборів учасників ТОВ «Донартбудінвест», з якого вбачається, що єдиним учасником товариства позивача, постановлено укласти рамкову угоду ТОВ «Донартбудінвест» з ПАТ «Прокредитбанк» на суму 8 000 000,00 грн та уповноважено на таке підписання директора підприємства - ОСОБА_3 . Окрім того, під рамкову угоду з ПАТ «Прокредитбанк» постановлено укласти кредитний договір на суму 500 000,00 грн та уповноважено директора підприємства - ОСОБА_3 підписати кредитний договір.

Надалі, протоколом №15 загальних зборів учасників ТОВ «Донартбудінвест» від 15.08.2013 року, постановлено надати директору підприємства ОСОБА_3 частину щорічної відпустки строком на 14 календарних днів з 19 серпня 2013 року, відповідно до поданої заяви про отримання відпустки від 04.08.2013 року та надати повноваження тимчасово виконувати обов`язки директора підприємства Головному бухгалтеру ОСОБА_1 строком на 14 календарних дня з 19 серпня 2013 року та надати всі права передбачені статутом підприємства, а саме на свій власний розсуд укладати угоди, видавати накази, виконувати будь-які інші дії передбачені статутом підприємства та чинним законодавством.

Наказом позивача №2 від 15.08.2013 року призначено головного бухгалтера ОСОБА_5 . виконуючим обов`язки директора підприємства з 19.08.2013 року та по 03.09.2013 включно та надано ОСОБА_5 на цей період право підпису на договорах, наказах по основній діяльності та кадрам, касових документах, інших внутрішніх локальних документах, в тому числі на фінансових розрахунках. Наказ підписаний директором ОСОБА_3 та містить відмітку про ознайомлення з цим наказом ОСОБА_5 .

Таким чином, враховуючи наведені вище положення підпунктів пунктів 7.1 - 7.3 Статуту ТОВ «Донартбудінвест» загальними зборами учасників товариства позивача надано ОСОБА_3 повноваження щодо укладення спірних правочинів, а також загальними зборами учасників товариства позивача погоджено відпустку ОСОБА_3 на період з 19.08.2013 року по 03.09.2013 включно і передано повноваження директора товариства головному бухгалтеру ОСОБА_5 .

Враховуючи хронологію зазначених вище дій, повноваження директора ОСОБА_3., якому погоджено укладення спірних правочинів та їх підписання, на час його відпустки, передані головному бухгалтеру ОСОБА_5 , що узгоджено з положеннями статуту позивача.

Отже, укладаючи спірні правочини від імені ТОВ «Донартбудінвест», в.о. директора вказаного Товариства - ОСОБА_1., як виконавчий орган Товариства, діяла згідно своїх повноважень, визначених статутом.

Окрім того, позивач як на одну з підстав визнання спірних правочинів недійсними зазначив про те, що в преамбулі Рамкової угоди та Договору встановлено, що вони від імені відповідача підписуються двома особами, які діють за довіреностями, в той час, як спірні правочини від імені банку підписані лише однією особою - ОСОБА_2

Відповідачем до матеріалів справи надано довіреність, видану Публічним акціонерним товариством «Прокредитбанк» на ім`я ОСОБА_2 , яку уповноважено, зокрема, підписувати договори про надання траншу за умови, що сума цих договорів (без врахування комісій та процентів) не перевищує еквівалента 500 000,00 доларів США та рамкові угоди. У будь-якому випадку, ці договори набувають чинності для банку за умови їх підписання, окрім повіреного, ще однією особою з боку банку, яка згідно з довіреністю чи установчими документами банку має право підпису цих договорів.

Таким чином, враховуючи положення зазначеної довіреності, судом встановлено, що ОСОБА_2 підписано спірні правочини згідно обмежень визначених вказаною довіреністю, оскільки в довіреності містяться прямі вказівки щодо суми договорів.

У п. 3.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013 роз`яснено, що припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов`язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов`язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють). Наприклад, третя особа, укладаючи договір, підписаний керівником господарського товариства, знає про обмеження повноважень цього керівника, оскільки є акціонером товариства і брала участь у загальних зборах, якими затверджено його статут.

У зв`язку з наведеним, господарському суду слід виходити з того, що контрагент юридичної особи знає (або повинен знати) про обмеження чи відсутність обмежень повноважень цієї особи, якщо:

- такі обмеження передбачені законом (наприклад, абзацом другим частини другої статті 98 ЦК України);

- про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента чи навпаки відсутність таких обмежень.

Судом встановлено, що спірні правочини були укладені від імені сторін на підставі статуту та довіреності, що свідчить про обізнаність сторін спірного договору щодо повноважень чи обмеження повноважень підписантів.

Щодо обов`язковості підпису іншої особи з боку банку необхідно зазначити таке.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" № 11 від 29.05.2013, наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з`ясовувати пов`язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Як встановлено судом, за Договором про надання траншу №401.43900/FW401.597 від 30.08.2013 року позивачем було отримано грошові кошти в передбаченому договором розмірі, що встановлено меморіальним ордером №184944112/196065226/544090661/7673 від 30.08.2013. Згідно вказаного меморіального (внутрішнього) ордеру з дебетового рахунку позивача № НОМЕР_1 в банку відповідача на кредитний рахунок № НОМЕР_2 було зараховано суму в розмірі 500 000,00 грн. Та обставина, що зарахування кредитних коштів повинно здійснюватись на кредитний рахунок позивача встановлено в пп. 6 п. 2 Договору про надання траншу №401.43900/FW401.597 від 30.08.2013 року.

Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Донартбудінвест» вчинило дії, спрямовані на наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником (в даному випадку в.о. директора від імені позивача) та від імені відповідача представником за довіреністю, і такі дії свідчать про прийняття підписантами обов`язків встановлених спірними правочинами.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що ним не встановлено наявність визначених законом, у тому числі й приписам ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підстав визнання недійсними спірної Рамкової угоди №FW401.597 від 30.08.2013 та спірного Договору про надання траншу №401.43900/FW401/597 від 30.08.2013, в момент їх вчинення.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сплати судового збору покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Донартбудінвест».

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 12.07.2019 року.

Суддя С.М. Морозов