ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18 липня 2019 року м. ТернопільСправа № 921/438/19
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

розглянув заяву б/н від 15.07.2019 (вх №12445 від 16.07.2019) Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. про забезпечення позову

у справі

за позовною заявою Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. (вул Київська - Генерала-Тарнавського, 9, м Тернопіль, 46023)

до відповідача Тернопільської міської ради (вул Листопадова, 5, м Тернопіль, 46001)

зазначених в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Управління культури і мистецтв Тернопільської міської ради (бульвар Т.Шевченка, 1, м Тернопіль, 46001)

Комунального підприємства фірма «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради (вул Ю. Опільського, 6, м Тернопіль, 46001)

про визнання недійсними рішень

Суть справи:

Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської міської ради про визнання недійсними з моменту укладення:

- рішення Тернопільської міської ради від 05.10.2018 №7/28/145 «Про створення рекреаційної зони (парку) за адресою вул Київська - Тарнавського»;

- рішення Тернопільської міської ради від 19.12.2018 №7/31/49 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території рекреаційного призначення - парку за адресою вул Київська - Тарнавського управлінню культури і мистецтв Тернопільської міської ради»;

- рішення Тернопільської міської ради від 05.04.2019 №7/33/91 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га за адресою вул Київська КП фірмі «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради», із змінами відповідно до рішення Тернопільської міської ради від 06.06.2019 №7/35/117;

- рішення Тернопільської міської ради від 05.04.2019 №7/33/103 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 4 га під будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення за адресою вул Київська в оренду терміном на десять років, право на оренду земельної ділянки якої набуватиметься на аукціоні».

Позовні вимоги мотивовані твердженням Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. про те, що: на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради депутатів трудящих №555 від 22.09.1966 за колективом працівників Тернопільського відділку Львівської залізниці закріплено земельну ділянку площею 24,16 га для закладення колективного саду на північно-східній околиці міста; земельна ділянка для вказаних цілей виділена в натурі, підтвердженням чого являється акт від 16.09.1967 (затверджений обласним відділом в справах будівництва та архітектури виконкому Тернопільської обласної ради депутатів трудящих); 19.03.1968 зареєстровано статут Садівничого товариства як юридичної особи та користувача земельної ділянки; вказані обставини підтверджуються рішенням Господарського суду Тернопільської області від 09.03.2004, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.08.2004 у справі №13/154-3022; предметом спору у справі №13/154-3022 були рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №515 від 16.08.1985, №387 від 24.08.1988 та ухвала Тернопільської міської ради від 20.05.1991 в частині, що стосується вилучення земельної ділянки в Садівничого товариства «Ювілейне», котрі визнані судом недійсними з моменту їх прийняття; рішенням суду у справі №13/154-3022 констатовано, що позивач - Садівниче товариство на законних підставах набуло право постійного користування спірною земельною ділянкою, вилучення якої Тернопільською міською радою здійснено незаконно; вищевказані обставини не потребують доказуванню з врахуванням приписів ч 4 ст 75 ГПК України; відповідно до інформації листа Тернопільського міського управління земельних ресурсів №3113 від 17.02.2004 землекористувачем земельної ділянки площею 24,0 га для ведення садівництва по вулиці Київська в місті Тернополі, є садово -городнє товариство «Ювілейне »; в подальшому, за згодою землекористувача рішенням Тернопільської міської ради від 18.10.2007 №5/13/120 вилучено з користування садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської залізниці «Ювілейне» земельну ділянку площею 8,74 га; відповідно до довідки Міськрайонного управління у Тернопільському районі та м Тернополі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №265/117-18 від 27.02.2018, згідно даних Державного земельного кадастру, у т ч державної статистичної звітності форми 6-ЗЕМ (станом на 01.01.2016) земельна ділянка площею 15,2600 га обліковується за Тернопільським відділенням Львівської залізниці в графі 24 (колективне садівництво); 30.03.2011 Садівниче товариство зверталось до Тернопільської міської ради із заявою щодо оформлення документа, який посвідчує право користування земельною ділянкою, що підтверджується відповідною заявою із відміткою про отримання адресатом; однак з 30.03.2011 відповідачем не прийнято рішення з приводу порушеного позивачем у заяві питання.

На думку позивача, приймаючи у 2018 та 2019 році оскаржувані рішення щодо спірної земельної ділянки Тернопільська міська рада без вирішення попереднього питання про її вилучення у встановленому законом порядку у позивача (Садівничого товариства/землекористувача) порушила права останнього.

Серед додатків до позовної заяви Садівничим товариством робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. подано заяву б/н від 15.07.2019 про забезпечення позову шляхом заборони Тернопільській міській раді вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 15,2600 га за адресою вул Київська-Тарнавського в місті Тернополі Тернопільської області та зупиненя дії спірних рішень.

Пунктом 2 частини 1 статті 138 ГПК України передбачено можливість подачі заяви про забезпечення позову одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Свою заяву від 15.07.2019 про забезпечення позову, попри згаданих вище доводів та міркувань, Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. також мотивує твердженням, що після прийняття спірних рішень відповідач (Тернопільська міська рада) з метою ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду може прийняти інші рішення щодо спірної земельної ділянки, зокрема щодо передачі її у власність чи користування третім особам, що не надасть суду можливості ефективно захисти або поновити права позивача в межах предмета позову.

Разом з цим заявником вказано, що позивач є неприбутковою організацією, яка звернулась до суду із позовом немайнового характеру про захист права на мирне володіння майном, яке порушене з боку Тернопільської міської ради, як органу місцевого самоврядування. А відтак, просить суд не застосовувати заходи зустрічного забезпечення.

Посилаючись на вищенаведене, Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. просить задоволити заяву про забезпечення позову.

Розглянувши заяву від 15.07.2019, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову, з огляду на таке:

Відповідно до ст 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України вказано, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Питання забезпечення позову роз`яснено зокрема у постанові пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову".

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, серед іншого, з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог. Обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (п 1 цієї постанови).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (п 3 постанови постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч 1 ст 74 ГПК України).

За приписами ч ч 1,2,3 ст 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду; позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч 1 ст 73 ГПК України).

Відповідно до ч 1 ст 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проте, всупереч вказаним нормам ГПК України, до заяви про забезпечення позову від 15.07.2019 Садівничим товариством робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. не надано доказів, на підставі яких у суду була б можливість встановити не лише існування, а й обґрунтованість обставин, з якими заявник пов`язує необхідність забезпечення позову у даній справі.

Також, у оскаржуваних рішеннях відповідача не йде мова про вилучення з користування позивача спірної земельної ділянки, яка перебуває в комунальній власності. А також за їх змістом станом на 18.07.2019 вона не передана іншим особам.

Заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судового рішення у разі, якщо воно буде скасоване.

Висновки суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не можуть грунтуватися на самих лише припущеннях позивача.

Разом з цим, суд зауважує що ухвалою від 18.07.2019 позовну заяву Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. у справі №921/438/19 залишено без руху на підставі ст 174 ГПК України, через наявність підстав передбачених п 5 ч 3 ст 162 та ч 2 ст 164 ГПК України, щодо обґрунтування та документального підтвердження переходу прав і обов`язків від Колективу працівників Тернопільського відділку Львівської залізниці до Садівничого товариства «Ювілейне» чи до Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д., а також площі земельної ділянки, яка за твердженням позивача перебуває у його користуванні і за захистом права на яку він звернувся з позовом до суду.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (ч 1, ч 4, ч 6 ст 140 ГПК України).

Оскільки у заяві Садівничим товариством робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. про забезпечення позову не наведені обґрунтовані доводи, що дають підстави для висновку про необхідність забезпечення позову, в задоволенні заяви б/н від 15.07.2019 про застосування заходів забезпечення позову слід відмовити.

Клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини (п 4 вищевказаної постанови пленуму).

На підставі наведеного, керуючись ст ст 13,73-74,76-80,86,136-140, 234 ГПК України, постановою Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви б/н від 15.07.2019 (вх №12445 від 16.07.2019) Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. про забезпечення позову - відмовити.

В порядку ч 2 ст 235 ГПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 18.07.2019.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів, в порядку та строки встановлені ст ст 256-257 ГПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя І.П. Шумський