номер провадження справи 27/136/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.07.2019 Справа № 908/1611/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової Світлани Сергіївни, секретарі судового засіданні Шолохова С.В., розглянувши матеріали справи

За позовом: Фермерського господарства Зибарєвих (71242 Запорізька область, Чернігівський район, с. Розівка, вул. Медова, 60, ідентифікаційний код юридичної особи 31961981)

до відповідача: Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області (71202 Запорізька ость, Чернігівський район, смт. Чернігівка, вул. Українська, 57, ідентифікаційний код юридичної особи 20509645)

про визнання права постійного користування земельною ділянкою

За участю прокуратури Запорізької області

за участю

представника позивача: Рогава І.Т., ордер ЗП № 115638 від 10.07.2019р.

представника відповідача: не з`явився

прокурор: Стешенко В.Є., посвідчення № 038186 від 30.12.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

27.06.2019 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Фермерського господарства Зибарєвих до Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області про визнання права Фермерського господарства Зибарєвих на постійне користування земельною ділянкою за кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 40,8 га, що розташована на території Просторівської сільської ради народних депутатів Чернігівського району Запорізької області.

Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 27.06.2019 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1611/19 та визначено до розгляду судді Дроздової С.С.

Ухвалою суду від 02.07.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1611/19, присвоєно справі номер провадження 27/136/19 та призначено підготовче засідання на 17.07.2019 р.

Справа № 908/1611/19 розглядається за правилами загального позовного провадження.

17.07.2019 р. до канцелярії господарського суду Запорізької області надійшла заява заступника прокурора Запорізької області про допуск прокурора до учаіт у розглдяі справи № 908/1611/19 на стороні Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, Запорізька ость, Чернігівський район, смт. Чернігівка

17.07.2019 р. судом проведено підготовче засідання у справі № 908/1611/19.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, за наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу - таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Фіксування судового процесу у справі здійснюється за допомогою технічних звукозаписувальних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

17.07.2019 р. судом оголошено про відкриття підготовчого засідання та оголошено справу, яка розглядається.

Головуючим оголошено склад суду, а також прізвище секретаря судового засідання.

Судом з`ясовано наявність відводів згідно ст. ст. 35, 36, 37 ГПК України.

Відводів складу суду, секретарю судового засідання не заявлено.

Судом з`ясовано у присутніх учасників процесу чи відомі їм права та обов`язки, відповідно до ст. ст. 42, 46 ГПК України та чи є необхідність роз`яснення прав та обов`язків.

Права та обов`язки відомі, роз`яснень не потребують.

Судом з`ясовано про наявність заяв чи клопотань.

Представник прокуратури Запорізької області в підготовчому засіданні підтримав заяву, в порядку ст. 53 ГПК України про вступ у справу прокуратури Запорізької області . В обґрунтування посилається на те, що відповідно до ст. 131-1 Конституції в Україні діє прокуратура, яка, зокрема, здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Вступ прокурора в господарську справу, як різновид представництва інтересів держави, також передбачено ч. 3 ст. 53 ГПК України.

З метою вирішення питання про наявність підстав для вступу прокурора у справу № 908/1611/19 прокуратурою області опрацьовано її матеріали та встановлено, що за змістом спірних правовідносин господарство намагається у порушення установленого законом порядку набути право користування спірною земельною ділянкою комунальної власності.

Задоволення вказаного позову також може призвести до значних втрат місцевого бюджету. За даними Токмацького управління ГУ ДФС у Запорізькій області ФГ «Зибарєвих» у 2017 році мало сплатити за користування вказаною земельною ділянкою до місцевого бюджету кошти на рівні земельного податку (0,95% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки). Разом з цим, за даними Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області середній розмір ставки річної орендної плати, що застосовувався при укладені договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у 2017 році по Чернігівському району Запорізької області становив 14.3 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, у 2018 році - 10.04 %.

Внаслідок незаконного використання ФГ «Зибарєвих» спірної земельної ділянки економічним інтересам держави лише у 2017 році завдано збитків у розмірі 175737,53 грн. (14,3% від нормативно грошової оцінки землі за виключенням фактично сплачених коштів). Задоволення позову господарства у справі № 908/1611/19 може призвести до подальшого недоотримання бюджетом коштів на вказаному рівні щорічно.

Окрім того, у провадженні господарського суду Запорізької області знаходиться справа № 908/1238/18 за позовом керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу, який уповноважений від імені держави здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про витребування із незаконного володіння фермерського господарства «Зибарєвих» вищевказаної земельної ділянки.

Задоволення судом вимог зазначеного господарства може суттєво вплинути на результати розгляду позову керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області.

Незважаючи на порушення вищенаведених Інтересів держави, Чернігівська селищна рада Чернігівського району Запорізької області не здійснює їх захист.

Зокрема, ухвалою про відкриття провадження у вказаній справі від 02.07.2019 зазначеному органу місцевого самоврядування запропоновано у строк до 17.07.2019 надати відзив на позов господарства із його документальним обґрунтуванням.

Разом з цим, станом на 16.07.2019 Чернігівська селищна рада Чернігівського району Запорізької області будь-яких заяв по суті спору не подавала.

Така бездіяльність не лише призводить до подальших втрат місцевого бюджету, а також суперечить положенням ст. ст. 13, 14, 19 Конституції України, ст. ст. 78, 81, 92, 116, 122, 125, 126 ЗК України, Закону України «Про фермерське господарство».

Згідно з ч. 1 ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку.

Відповідно до положень ст. ст. 22, 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-XII (діючого на час видачі вказаного державного акту) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Так само, відповідно до положень діючих ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Виходячи з викладеного, єдиним доказом належності спірної земельної ділянки тій чи іншій особі є наявність правовстановлюючого документу.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували у ФГ «Зибаревих» права постійного користування на спірну земельну ділянку.

Натомість, належність права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1 ОСОБА_1 підтверджується державним актом серії НОМЕР_2 від 30.12.2001, що у відповідності до положень ч. 5 ст. 116 Земельного, кодексу України виключає можливість належності цієї ж земельної ділянки фермерському господарству «Зибарєвих» на титулі постійного користування.

Крім того, відповідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 05.10.2016 № 6-2329цс16, від 23.11.2016 № 657/731/14-ц, право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства без укладання договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, належить такій особі та припиняється зі смертю такої особи.

Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою нерозривно пов`язане з особою, котрій дано таке право згідно з державним актом на право користування земельною ділянкою, та не може бути передано або автоматично перейти до створених ним юридичних осіб.

Зазначене свідчить про те, що ФГ «Зибарєвих» не має права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1-2, 5 ст. 2 Закону № 2009-ХІІ селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Селянське (фермерське) господарство може бути створено однією особою. Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником. На ім`я голови селянського (фермерського) господарства видається відповідно Державний акт на право приватної власності на землю, Державний акт на право постійного користування землею. З ним укладається договір на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди. Складаються також інші документи відповідно до законодавства України.

Частиною 2 ст. 4 Закону № 2009-ХІІ визначено, що земельні ділянки громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства передаються у приватну власність і надаються в користування, в тому числі на умовах оренди.

Згідно з ч. 4 ст. 7, ч. 1 ст. 50 Земельного кодексу від 18.12.1990 земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства надаються громадянам України.

Виходячи з викладених норм як загального, так і спеціального законодавства, право отримати у постійне користування земельну ділянку для ведення селянського фермерського господарства було надано виключно фізичній особі - громадянину України, на ім`я якого і видавався відповідний державний акт.

У подальшому, 29.07.2003 набрав чинності новий Закон України «Про фермерське господарство», у статті 12 якого закріплено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.

Крім того, 01.01.2002 набрав чинності Земельний кодекс України (надалі - Земельний кодекс від 25.10.2001 № 2768-Ш), ч. 1-2 ст. 92 якого було визначено право постійного користування земельною ділянкою як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації; в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності; г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування».

Отже, як за чинним на час створення ФГ «Зибарєвих», так і за діючим законодавством України, фермерські господарства не мають права постійного користування земельною ділянкою.

Поряд з цим, діючим законодавством України і фізичні особи - громадяни України, у тому числі і засновники фермерських господарств, не наділені правом отримувати у постійне користування земельні ділянки.

У той же час, пунктом 6 Розділу X Перехідних положень Закону від 25.10.2001 № 2768-ПІ закріплено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Положення наведеного пункту щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди було визнано рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005 неконституційним.

Верховний Суд України в постанові від 26.09.2011 р. у справі № 6-14цс11 вказав, що п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 № 449 «Про затвердження форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» встановлює, що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю, державні акти на право власності на земельну ділянку та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Отже, право постійного користування земельною ділянкою, набуте в установленому законом порядку, не втрачається, а зберігається до його належного переоформлення.

З огляду на викладене, вбачається, що постійним користувачем земельної ділянки, яка надана для ведення фермерського господарства за відсутності добровільного звернення для переоформлення (заміни) раніше виданих державних актів, є саме фізична особа - засновник фермерського господарства, на ім`я якого такий акт і видавався.

З моменту реєстрації селянського (фермерського) господарства земельна ділянка автоматично не переходила в постійне користування селянського (фермерського) господарства, як про це помилково зазначає позивач, хоча господарство і отримувало право використовувати ту земельну ділянку, яка була передана її засновнику на весь час поки він залишався членом селянського (фермерського) господарства та мав право постійного користування цією земельною ділянкою.

Право власності та користування на землю набувається та реалізується в порядку та на підставах, визначених Конституцією України (ст. ст. 13, 14), Земельного кодексу України (ст. 78, 81, 116, 122, 125, 126), а також інших законів, що видаються відповідно до них (Цивільного кодексу України, тощо).

При цьому, нормами чинного земельного законодавства не передбачено автоматичного переходу прав на земельні ділянки, а вимагається оформлення прав на них за певною процедурою.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18.03.2019 у справі №922/3312/17.

На підставі вищевикладеного, з метою забезпечення захисту інтересів держави прокуратура Запорізької області вважає, що має бути розглянуто питання про вступ прокурора у справу № 908/1611/19 на стороні Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, у заявку з чим просить задовольнити вказану заяву та допустити прокурора до участі у розгляді справи № 908/1611/19 на стороні Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області.

Право заявляти клопотання є важливим процесуальним правом осіб, які беруть участь у справі. Клопотання можуть стосуватися різних питань щодо розгляду справи і повинні бути обґрунтованими.

Відповідно до ст. 53 ГПК України, у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, які звертаються до суду за захистом прав і інтересів інших осіб, повинні надати суду документи, які підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах таких осіб.

Частиною 3 ст. 53 ГПК України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч. 4).

Розглянувши заяву прокурора в порядку ст. 53 ГПК України, матеріали справи та заслухавши доводи прокурора, господарський суд визнав за доцільно на підставі ч. 3 ст. 53 ГПК України задовольнити заяву прокурора та допустити до участі у справі Прокуратуру Запорізької області.

17.07.2019 р. у підготовчому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

17.07.2019 р. представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином.

16.07.2019 р. надіслав на адресу суду клопотання № 02-14/1478 від 15.07.2019 р. (вх № 08-08/14527/19 від 16.07.2019 р.) про продовження процесуально строку для подання відзиву, в обґрунтування посилається на те, що ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 09.07.2019 р. і п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву ще не сплив, у зв`язку з чим просить суд продовжити строк для подання відзиву на позовну заяву та відкласти підготовче засідання.

Право заявляти клопотання є важливим процесуальним правом осіб, які беруть участь у справі. Клопотання можуть стосуватися різних питань щодо розгляду справи і повинні бути обґрунтованими.

Згідно ч. 2 ст. 119 ГПК України, встановлений процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданої до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до ч. 8 ст. 165 ГПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підстави викладеного суд вважає за необхідне, задовольнити клопотання відповідача та встановити йому відповідно до ст. 165 ГПК України, у строк до 01.08.2019р. подати до суду відзив із його документальним обґрунтуванням. Одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду направити копію відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, докази направлення/надання надати суду (додати до відзиву).

Відповідно до п. 1 ст. 184 ГПК України, у строк, встановлений судом, позивач має право подати відповідь на відзив, а відповідач - заперечення.

Згідно зі ст. 183 ГПК України, суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках визначених частиною другою ст. 202 цього кодексу.

Згідно п. 2 ст. 202 ГПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За змістом ч. 2 ст. 232 ГПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Представники позивача та відповідача, які були присутніми у судовому засіданні належним чином повідомлений про дату та час наступного судового засідання, про що свідчить розписка про повідомлення наступного засідання з підписом представників (міститься в матеріалах справи)

З метою з`ясування фактичних обставин справи, вивчення наданих до справи документів, залученням до участі у справі належного відповідача, дотримання прав сторін, виникла необхідність відкладення розгляду підготовчого засідання.

Керуючись ст. ст. 42, 46, 48, 53,183, 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1 Заяву заступника прокурора Запорізької області про вступ прокурора до участі у справі № 908/1611/19 задовольнити.

2. Допустити прокуратуру Запорізької області до участі у справі № 908/1611/19.

3. Відкласти підготовче засідання.

4. Засідання суду призначити на 28 серпня 2019 р. об 11 год. 00 хв.

Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Запорізької області за адресою: 69001, м. Запоріжжя, вул. Гетьманська, буд. 4, корпус 2, кабінет № 116.

Електронна адреса господарського суду Запорізької області: inbох@zp.arbitr.gov.ua, телефон гарячої лінії суду: .

5. Відповідачу, відповідно до ст. 165 ГПК України, у строк до 01.08.2019 р. подати до суду відзив із його документальним обґрунтуванням. Одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду направити копію відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, докази направлення/надання надати суду (додати до відзиву).

6. Явку учасників судового процесу визнати обов`язковою (у разі направлення у судове засідання уповноважених представників сторін, останнім мати при собі документи, що підтверджують повноваження представника відповідно до вимог ст. 60 ГПК України).

В господарському суді Запорізької області впроваджено роботу підсистеми Електронний суд модуля Автоматизований розподіл Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, функціонування якої передбачено з ст. 6 ГПК України, що забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу.

Відповідно до змісту ч.ч. 6, 8 ст. 6 ГПК України реєстрація офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі є обов`язковою для адвокатів, нотаріусів, приватних виконавців, арбітражних керуючих, судових експертів, державних органів, органів місцевого самоврядування та суб`єктів господарювання державного та комунального секторів економіки. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в системі в добровільному порядку. Реєстрація в системі не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.

Із відеоінструкцією щодо реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі можна ознайомитися на сайті судової влади України за посиланням: https://zp.arbitr.gov.ua/sud5009/pres-centr/news/548658/.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали буде розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.С. Дроздова