ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1122/19

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Бойко О.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства Харківської районної ради «Комуненерго», смт. Хорошеве Харківської області,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл», м. Обухів Київської області,

про стягнення 8 692,50 грн.

за участю представників:

від позивача: Литвиненко Ю.О., уповноважена, довіреність від 02.01.2019 № 4/17;

від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач Комунальне підприємство Харківської районної ради «Комуненерго», смт. Хорошеве Харківської області (далі по тексту КП «Комуненерго») звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою від 23.04.2019 №384/17 до товариства з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл», м. Обухів Київської області (далі по тексту - ТОВ "Стейт Оіл"), в якому просить суд стягнути з відповідача 8 692,50 грн. помилково сплачених коштів та 1921,00 грн. судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за умовами Договору №ДГ-0000003 від 10.01.2017 на відпуск паливно-мастильних матеріалів (ПММ) відповідач зобов`язався протягом дії договору організувати та забезпечити заправку ПММ автотранспорту покупця. Загальна сума договору сторонами була визначена в розмірі 48 000,00 грн. відповідачем було поставлено, а позивачем оплачено ПММ на суму 47 747,00 грн. Разом із тим, відповідачем було помилково сформовано рахунок-фактуру від 18.04.2017 №СФ-0010918 на суму 8692,50 грн. поза межами граничної суми договору, а позивачем було помилково вказаний рахунок-фактуру оплачено платіжним дорученням від 28.04.2017 №1123. Поставки ПММ на суму 8692,50 грн. відповідач не здійснював, строк дії договору сплив 31.12.2017, позивач, виявивши помилку, звернувся до ТОВ «Стейт Оіл» з претензією-вимогою від 20.03.2019 №276/17 про повернення коштів в сумі 8692,50 грн., яка залишилась без відповіді та задоволення. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача 8 692,50 грн. в судовому порядку.

Ухвалою суду від 02.05.2019 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №911/1122/19, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні 27.05.2019; цією ж ухвалою суд в порядку частини 2 ст. 74 ГПК України зобов`язав відповідача подати документи (платіжні документи, банківські виписки), що підтверджують перерахування (повернення) відповідачем на користь позивача грошових коштів в розмірі 8 692,50 грн., або докази відпуску паливно-мастильних матеріалів на суму 8 692,50 грн. згідно Договору на відпуск паливно-мастильних матеріалів (ПММ) від 10.01.2017 № ДГ-0000003 та відповідно до оплаченого рахунку від 18.04.2017 №СФ-0010918.

Як свідчить залучене до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач копію ухвали від 02.05.2019 отримав 15.05.2019.

20.05.2019 від позивача до суду надійшло клопотання від 15.05.2019 №412/17 про відкладення розгляду справи, обґрунтоване перебуванням представника у відпустці.

В судове засідання 27.05.2019 представники сторін не з`явились, відповідач про причини нез`явлення представника та неподання витребуваних судом доказів суд не повідомив. Ухвалою від 27.05.2019 розгляд справи відкладено на 18.06.2019.

Як свідчить залучене до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач копію ухвали від 27.05.2019 отримав 04.06.2019.

В судове засідання 18.06.2019 з`явилась представник позивача, яка надала для огляду оригінали документів, доданих до позову, та пояснення по суті позовних вимог.

Відповідач в судові засідання не з`явився, відзив на позов та витребувані судом документи не подав, про причини нез`явлення суд не повідомив.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки у судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, суд розглянув справу за наявними матеріалами, яких достатньо для ухвалення обґрунтованого рішення.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши позов КП «Комуненерго» до ТОВ «Стейт Оіл», вислухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 ГК України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

10.01.2017 між ТОВ «Стейт Оіл» (постачальник) та КП «Комуненерго» (покупець) укладено договір №ДГ-0000003 на відпуск паливно-мастильних матеріалів (ПММ), відповідно до умов якого:

- постачальник зобов`язується організовувати та забезпечувати заправку ПММ автотранспорту покупця, а покупець зобов`язується оплачувати відпущені ПММ (пункт 1.2);

- Асортимент, кількість, ціна за відповідну одиницю виміру ПММ визначаються у рахунку-фактурі. Сума договору складає 48 000,00 грн. (пункт 1.3);

- розрахунки здійснюються виключно у безготівковій формі із застосуванням бланку-дозволу (талона), електронної паливної картки (смарт-карти) літрової, електронної паливної картки (смарт-карти) грошової (пункт 1.4);

- покупець оплачує постачальникові ПММ згідно з виставленим рахунком-фактурою протягом 1 календарного дня. Ціна ПММ, зазначена у рахунку-фактурі, є остаточною, при цьому виставлений рахунок-фактура є офертою, а акцептом вважається його оплата (пункт 2.1.1);

- Постачальник на підтвердження свого обов`язку, що випливає з цього договору, видає безоплатно покупцеві бланки-дозволи відповідного номіналу, марки на всю кількість оплачених ПММ згідно із рахунком-фактурою (пункт 2.1.2). Під час видачі бланків-дозволів постачальник видає покупцю видаткову накладну. В день перерахування покупцем на банківський рахунок постачальника відповідної попередньої оплати постачальник видає покупцю податкову накладну на суму передоплати (пункт 2.1.3). Право власності на ПММ переходить до покупця в момент передачі накладної та бланків-дозволів (пункт 2.1.4). Після відпуску зазначених у бланку-дозволі ПММ, бланк-дозвіл вважається погашеним та повертається постачальнику і є підставою для списання ПММ із зберігання (пункт 2.1.8);

- Постачальник на підтвердження свого обов`язку, що випливає з цього договору, видає безоплатно покупцеві в користування електронну паливну картку, на умовний рахунок якої зараховуються попередньо оплачені ПММ/грошові кошти (пункт 2.2.2, 2.3.2). Постачальник видає покупцю видаткову та податкову накладну по даті оплати відповідної кількості, виду та марки ПММ (пункт 2.2.4). Подальше поповнення смарт-карток здійснюється шляхом поповнення попередньо оплачених ПММ, відповідного номіналу, марки, на всю кількість оплачених ПММ згідно із рахунком-фактурою з розподілом на відповідні смарт-картки (пункт 2.2.2), та шляхом зарахування відповідної грошової суми, сплаченої покупцем з відміткою в призначенні платежу, що це є попередня оплата за ПММ, що відпускаються за електронною смарт-карткою (пункт 2.3.3).

- Сторони періодично здійснюють звіряння взаєморозрахунків, згідно із Актом звірки взаємних розрахунків, який є підставою для здійснення остаточних розрахунків сторін (пункт 2.2.7);

- договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (пункт 6.1); строк дії закінчується 31.12.2017 (пункт 6.2). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення (пункт 6.3)

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається що:

1) відповідачем виставлено рахунок-фактуру СФ-0001340 від 23.01.2017 на оплату газу автомобільного в сумі 9112,00 грн., який був оплачений позивачем платіжним дорученням №138 від 24.01.2017 в сумі 9112,00 грн. Видатковою накладною від 24.01.2017 №РН-002986 на суму 9112,00 грн. сторони оформили передачу позивачу передплачених ПММ;

2) відповідачем виставлено рахунок-фактуру СФ-0002800 від 06.02.2017 на оплату газу автомобільного в сумі 7693,00 грн., який був оплачений позивачем платіжним дорученням №328 від 07.02.2017 в сумі 7 693,00 грн. Видатковою накладною від 07.02.2017 №РН-0035911 на суму 7693,00 грн. сторони оформили передачу позивачу передплачених ПММ;

3) відповідачем виставлено рахунок-фактуру СФ-0004298 від 20.02.2017 на оплату газу автомобільного в сумі 15106,50 грн., який був оплачений позивачем платіжним дорученням №448 від 23.02.2017 в сумі 15 106,50 грн. Видатковою накладною від 23.02.2017 №РН-0053629 на суму 15106 грн. сторони оформили передачу позивачу передплачених ПММ;

4) відповідачем виставлено рахунок-фактуру СФ-0007439 від 20.03.2017 на оплату газу автомобільного в сумі 14 701,50 грн., який був оплачений позивачем платіжним дорученням №759 від 21.03.2017 в сумі 14701,50 грн. Видатковою накладною від 21.03.2017 №РН-0089399 на суму 14701,50 грн. сторони оформили передачу позивачу передплачених ПММ;

5) відповідачем виставлено рахунок-фактуру СФ-0010241 від 12.04.2017 на оплату газу автомобільного в сумі 1134,00 грн., який був оплачений позивачем платіжним дорученням №948 від 13.04.2017 в сумі 1134,00 грн. Видатковою накладною від 13.04.2017 №РН-0117910 на суму 1134,00 грн. сторони оформили передачу позивачу передплачених ПММ

Таким чином судом встановлено, що у період дії Договору відповідачем поставлено, а позивачем прийнято та оплачено ПММ на загальну суму 47 747,00 грн., щодо яких спір відсутній. Пунктом 1.3 Договору та Протоколом узгодження договірної ціни (Додаток №1 до Догвору) сторони встановили, що сума договору складає 48 000,00 грн. з ПДВ.

Разом із тим, вбачається, що відповідач виставив рахунок-фактуру СФ-0010918 від 18.04.2017 на оплату газу автомобільного в сумі 8692,50 грн. поза межами встановленої сторонами суми договору. Позивач платіжним дорученням від 28.04.2017 №1123 оплатив вказаний рахунок в сумі 8 692,50 грн. з призначенням платежу із посиланням на номер та дату договору та з наведенням реквізитів рахунку-фактури СФ-0010918 від 18.04.2017.

Позивач твердить, що як виставлення рахунку, так і його оплата були здійснені помилково, поза межами укладеного сторонами договору, в перевищення загальної суми договору, а фактична поставка ПММ здійснена не була.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 2 ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд ухвалою від 02.05.2019 в порядку частини 2 ст. 74 ГПК України зобов`язував відповідача подати документи (платіжні документи, банківські виписки), що підтверджують перерахування (повернення) відповідачем на користь позивача грошових коштів в розмірі 8 692,50 грн., або докази відпуску ПММ на суму 8 692,50 грн. згідно договору та оплаченого рахунку від 18.04.2017 №СФ-0010918.

Доказів фактичної передачі відповідачем позивачу ПММ, передплачених згідно вказаного рахунку, на суму 8 692,50 грн., суду не подано, в тому числі на вимогу ухвали суду, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання на всій території України, копію якої відповідач отримав 15.05.2019.

Суд критично оцінює твердження позивача про те, що виставлення спірного рахунку та його оплата позивачем була здійснена без відповідної правової підстави, помилково. Так, рахунок відповідачем був виставлений на передоплату обумовленого укладеним між сторонами Договору №ДГ-0000003 від 10.01.2017 товару газу автомобільного, відповідно до порядку, який передбачений договором, в межах строку його дії. Платіжне доручення позивача містить посилання на реквізити договору та рахунку-фактури, а за змістом пункту 2.1.1 Договору виставлений рахунок-фактура є офертою, а акцептом вважається його оплата.

Відтак, суд критично оцінює посилання позивача на ст. 1212 ЦК України, оскільки на підставі акцептованої відповідачем оферти між сторонами виникли взаємні зобов`язання із поставки ПММ. Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої ст. 1212 ЦК України.

Разом із тим, відповідно до частини 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до свого права, передбаченого частиною 2 ст. 693 ЦК України , позивач 20.03.2019 звернувся до відповідача з претензією-вимогою №276/17, у якій вимагав повернути до 01.04.2019 суму 8692,50 грн. Як свідчить роздруківка з офіційного сайту «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштового відправлення, відповідач вказану претензію отримав 22.03.2019.

Суду не подано доказів того, що відповідач надав відповідь на претензію-вимогу, або задовольнив вимоги позивача та повернув кошти в сумі 8 692,50 грн.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу.

За таких обставин, суд вважає вимогу позивача про стягнення 8 692,50 грн. обґрунтованою, документально підтвердженою, відповідачем не спростованою та такою, що підлягає задоволенню.

У зв`язку із задоволенням позову, суд відповідно до ст.129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору у мінімальному законом встановленому розмірі в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства Харківської районної ради «Комуненерго» задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл» (08702, Київська область, м. Обухів, вул. Миру, буд. 17А, офіс 4А, , код 39436796)

на користь Комунального підприємства Харківської районної ради «Комуненерго» (62466, Харківська область, Харківський район, смт. Хорошеве, вул. Горького, буд.1, код 39402730)

8692,50 грн. (вісім тисяч шістсот дев`яносто дві гривні пятдесят копійок) боргу,

1921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню нуль копійок ) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 03.07.2019.

Суддя О.В. Конюх