ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/6919/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Львова Б.Ю. (головуючий), Булгакової І.В. і Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Крапивної А.М.,

представників учасників справи:

позивача - приватного акціонерного товариства «Київська пересувна механізована колона-2» (далі - ПАТ «КПМК-2») - Карпухіна Я.В.,

відповідачів: Національного банку України (далі - НБУ) - Донченка О.Г.,

публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - «Укргазбанк») - Дацьківа А.І.,

публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» (далі - Банк «Київ») - не з`явився,

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заєць Інни Олександрівни (далі - нотаріус Заєць І.О.) - не з`явився,

приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни (далі - нотаріус Хара Н.С.) - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу «Укргазбанку»

на рішення господарського суду міста Києва від 24.09.2018 (суддя Грєхова О.А.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2019 [колегія суддів: Сулім В.В. (головуючий), Коротун О.М., Чорногуз М.Г.]

зі справи № 910/6919/18

за позовом ПАТ «КПМК-2»

до НБУ, «Укргазбанку», Банку «Київ»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: нотаріус Заєць І.О., нотаріус Хара Н.С.,

про визнання недійсними договорів та скасування державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. ПАТ «КПМК-2» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до НБУ, «Укргазбанку» і Банку «Київ» про:

визнання недійсним договору від 26.02.2010, укладеного між Банком «Київ» і НБУ та посвідченого нотаріусом Харою Н.С. за реєстровим № 31, про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого нотаріусом Харою Н.С. 21.10.2008 за реєстровим № 262 (далі - Договір 1), у частині передачі Банком "Київ" НБУ в іпотеку квартири № 4, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт Козин, вул. Старокиївська, 140 (далі - Квартира № 4);

визнання недійсним договору іпотеки від 17.09.2014, укладеного між Банком «Київ» і НБУ та посвідченого нотаріусом Харою Н.С. за реєстровим № 1138 (далі - Договір 2), в частині передачі Банком "Київ" НБУ в іпотеку Квартири № 4;

визнання недійсним договору іпотеки від 12.08.2015, укладеного між «Укргазбанком» і НБУ та посвідченого нотаріусом Заєць І.О. за реєстровим № 1285 (далі - Договір 3), в частині передачі «Укргазбанком» НБУ в іпотеку Квартири № 4;

скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 9515552 від 25.12.2013, винесеного нотаріусом Харою Н.С. (номер свідоцтва 6685), номер запису про обтяження: 4093256 стосовно Квартири № 4 (далі - Рішення 1);

скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 9515552 від 25.12.2013, винесеного нотаріусом Харою Н.С. (номер свідоцтва 6685), номер запису про іпотеку: 4093280 стосовно Квартири № 4 (далі - Рішення 2);

скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15930902 від 19.09.2014, винесеного нотаріусом Харою Н.С. (номер свідоцтва 6685), номер запису про обтяження: 7064503 стосовно Квартири № 4 (далі - Рішення 3);

скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15931007 від 19.09.2014, винесеного нотаріусом Харою Н.С. (номер свідоцтва 6685), номер запису про іпотеку: 7064575 стосовно Квартири № 4 (далі - Рішення 4) ;

скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15930741 від 19.09.2014, винесеного нотаріусом Харою Н.С. (номер свідоцтва 6685), номер запису про іпотеку: 7064420 стосовно Квартири № 4 (далі - Рішення 5);

скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 23623299 від 12.08.2015, винесеного нотаріусом Заєць І.О. (номер свідоцтва 3408), номер запису про обтяження: 10780652 стосовно Квартири № 4 (далі - Рішення 6);

скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 23623305 від 12.08.2015, винесеного нотаріусом Заєць І.О. (номер свідоцтва 3408), номер запису про іпотеку: 10780655 стосовно Квартири № 4 (далі - Рішення 7).

1.2. Позовна заява мотивована тим, що Банк «Київ» не мав повноважень передавати Квартиру № 4 в іпотеку третім особам, а «Укргазбанк» не мав правових підстав для реєстрації себе іпотекодержателем цієї квартири та подальшої передачі її в іпотеку НБУ, оскільки за приписами статті 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки може бути нерухоме майно, яке належить іпотекодавцю на праві власності, а іпотекодавцями за спірними договорами іпотеки - Банком «Київ» і «Укргазбанком», право власності на спірну Квартиру № 4 не набувалось з огляду на визнання недійсним договору міни судом та недійсності договорів про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку в силу їх нікчемності.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням господарського суду міста Києва від 24.09.2018, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2019, позов задоволено повністю.

2.2. У прийнятті рішень зі справи суди попередніх інстанцій виходили з того, що, оскільки єдиним власником Квартири № 4 протягом усього часу (з урахуванням того, що договір міни від 13.08.2009 було визнано недійсним з моменту укладання) є ПАТ «КПМК-2» і, відповідно, факт відсутності права власності в іпотекодавців на цю квартиру згідно з приписами статті 5 Закону України «Про іпотеку» свідчить про неможливість передачі такої квартири в іпотеку, то наявні підстави для визнання договорів іпотеки недійсними в частині передачі Квартири № 4. Щодо вимог про скасування Рішень суди дійшли висновку про задоволення і цих вимог, оскільки спірні обтяження (заборони на відчуження) порушують права позивача, обмежуючи його правомочності власника, що суперечить статті 41 Конституції України, статтям 316, 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

«Укргазбанк», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові акти зі справи скасувати в частині визнання недійсним Договору 3, скасування Рішення 6 і скасування Рішення 7 та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. Правовий титул «Укргазбанку» на Квартиру № 4 підтверджується договором від 19.06.2015 про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку, який є дійсним і на підставі якого «Укргазбанк» здійснив реєстрацію права власності на Квартиру № 4.

4.2. Суди попередніх інстанцій неправильно застосували статті 203, 215, 216 ЦК України та порушили статтю 86 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

5. Доводи інших учасників справи

5.1. ПАТ «КПМК-2» у відзиві на касаційну скаргу зазначило про необґрунтованість і безпідставність її доводів та просило скаргу залишити без задоволення.

5.2. Інші учасники справи своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористалися.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. Між НБУ (іпотекодержатель) і Банком «Київ» (іпотекодавець) укладено Договір 1, згідно з яким Банк «Київ» передав в іпотеку НБУ, зокрема, Квартиру № 4, яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матюховою Т.П. 13.08.2009 за реєстровим № 2304;

6.2. Рішенням господарського суду міста Києва від 19.09.2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2012 зі справи № 5011-62/7737-2012, визнано недійсним договір міни, укладений 13.08.2009 між Банком «Київ» і ПАТ «КПМК-2» і посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матюховою Т.П. 13.08.2009 за реєстровим № 2304 (далі - Договір міни).

6.3. Водночас 17.09.2014 між НБУ (іпотекодержатель) і Банком «Київ» (іпотекодавець) укладено Договір 2 (наступна іпотека), згідно з яким Банк «Київ» передав в іпотеку НБУ, зокрема, Квартиру № 4, яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору міни.

6.4. Між НБУ (іпотекодержатель) і «Укргазбанком» (іпотекодавець) укладено Договір 3, за умовами якого «Укргазбанк» передав в іпотеку НБУ, зокрема, Квартиру № 4, яка належить іпотекодавцю на підставі договору про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. за реєстровим № 3934.

6.5. Рішенням господарського суду Київської області від 17.07.2017 зі справи № 911/3866/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 та постановою Верховного Суду від 03.04.2018, витребувано з чужого незаконного володіння «Укргазбанку» на користь ПАТ «КПМК-2» Квартиру № 4.

Зазначеним рішенням суду встановлено:

· відповідно до наявних у матеріалах справи копій свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.12.2007 серії САВ № 622054 , виданого Козинською селищною радою Обухівського району Київської області на підставі рішення Виконкому Козинської селищної ради від 25.12.2007 за № 11/33, та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.12.2007 серії САВ № 622055, виданого Козинською селищною радою Обухівського району Київської області на підставі рішення Виконкому Козинської селищної ради від 25.12.2007 за № 11/33, станом на момент укладення визнаного в судовому порядку недійсним Договору міни ПАТ «КПМК-2» було власником спірних квартир (у тому числі Квартири № 4);

· оскільки Договір міни, за яким ПАТ «КПМК-2» передало Банку «Київ» право власності на спірні квартири, визнано недійсним, відповідний правочин є недійсним з моменту його укладення та не породжує для сторін юридичних наслідків, задля яких він укладався, у тому числі переходу до Банку «Київ» права власності на спірні квартири, а тому саме ПАТ «КПМК-2» є законним володільцем відповідного нерухомого майна;

· враховуючи, що наявними в матеріалах справи доказами встановлено відсутність у Банку «Київ» як особи, яка передала майно позивача у власність третьої особи - «Укргазбанку», права власності на спірні квартири, відтак відповідних повноважень щодо розпорядження ними, враховуючи відмову Банку «Київ» повернути ПАТ «КПМК-2» зазначене майно в порядку двосторонньої реституції, суд дійшов висновку, що спірні квартири вибули з володіння позивача поза його волею внаслідок передання Банком «Київ» спірного майна «Укргазбанку» на підставі договорів про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку від 19.06.2015;

· оскільки на момент укладення договорів про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку від 19.06.2015 у Банку «Київ» були відсутні права власності та розпорядження спірними квартирами, суд дійшов висновку, що відчуження (передача) такого майна на користь «Укргазбанку» було здійснено Банком «Київ» з порушенням вимог статей 319, 328 ЦК України, а тому відповідно до вимог статей 387, 388 ЦК України спірні квартири підлягають витребуванню від «Укргазбанку» як такі, що вибули з власності позивача поза його волею.

6.6. Згідно з витягом від 28.02.2018 № 81387063 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 21.02.2017 зареєстровано право власності на Квартиру № 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31), власник - ПАТ «КПМК-2», підстава виникнення права власності, зокрема: постанова Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2017 № 911/3866/15, рішення господарського суду міста Києва від 19.09.2012 № 5011-62/7737-2012.

6.7. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Квартира № 4 перебуває в іпотеці НБУ, тоді як, за твердженням позивача, у нього немає жодних зобов`язань перед НБУ і позивач не виступає майновим поручителем перед НБУ за зобов`язаннями третіх осіб.

6.8. Наявність обтяжень, що виникли зі спірних іпотечних договорів, порушують права ПАТ «КПМК-2» як власника нерухомого майна, у тому числі в частині розпорядження таким майном, у зв`язку з чим позивач неодноразово звертався до НБУ з листами з проханням вжити заходів щодо усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом зняття обтяжень та іпотеки з Квартири № 4, але жодних дій НБУ не вчинило.

6.9. Викладені обставини стали підставою для звернення ПАТ «КПМК-2» з позовом у даній справі.

7. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

7.1. ЦК України:

частини перша і друга статті 203:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

частини перша і третя статті 215:

- підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу;

- якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин);

частина перша статті 575:

- іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

7.2. Закон України «Про іпотеку»:

стаття 1:

- іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

- наступна іпотека - передання в іпотеку нерухомого майна, яке вже є предметом іпотеки за попереднім іпотечним договором;

стаття 5:

- предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення;

нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

7.3. ГПК України:

частина перша статті 13:

- судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін;

частина перша статті 73:

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи;

частина перша статті 74:

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

частина четверта статті 75:

- обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом;

частина перша статті 76:

- належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування;

частини перша і друга статті 300:

- переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права;

- суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази;

пункт 1 частини першої статті 308:

- суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

частина перша статті 309:

- суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

8.1. Зі змісту статті 5 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що право особи на передання майна в іпотеку законодавець пов`язує безпосередньо з наявністю права розпорядження таким майном, яке належить, насамперед, його власнику чи уповноваженій останнім на вчинення таких дій особі.

8.2. Договір міни, на підставі якого Квартиру № 4 відчужено на користь Банку «Київ», а пізніше було заставлено, - визнано недійсним рішенням господарського суду міста Києва від 19.09.2012 зі справи № 5011-62/7737-2012. Пізніше, за результатом розгляду справи № 911/3866/15, - витребувано Квартиру № 4 з чужого незаконного володіння «Укргазбанку» на користь ПАТ «КПМК-2» через ненабуття Банком «Київ» права власності на цю квартиру та наявністю такого права у ПАТ «КПМК-2».

8.3. Рішення господарського суду міста Києва від 19.09.2012 зі справи № 5011-62/7737-2012 і рішення господарського суду Київської області від 17.07.2017 зі справи № 911/3866/15 мають преюдиціальне значення, а встановлені цими рішеннями обставини повторного доведення не потребують.

8.4. Враховуючи те, що власником Квартири № 4 є ПАТ «КПМК-2», то саме позивач є особою, якій відповідно до статті 317 ЦК України належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а отже, і вчинення правочинів щодо його відчуження.

8.5. З огляду на викладене суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що відповідачі не мали повноважень на вчинення правочинів забезпечення виконання зобов`язань нерухомим майном, належним ПАТ «КПМК-2», за обставин вибуття Квартири № 4 поза волею власника.

8.6. Згідно із статтею 41 Конституції України, пунктом 2 частини першої статті 3, статтею 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

Застосування обраного позивачем способу захисту своїх прав як власника Квартири № 4 направлено саме на відновлення його прав, які гарантовані Конституцією України.

8.7. Суди попередніх інстанцій, повно та всебічно дослідивши обставини справи, з дотриманням наведених приписів матеріального права, з'ясувавши обставини укладення оспорюваних договорів з порушенням законодавства та встановивши факт відсутності у відповідачів повноважень на розпорядження Квартирою № 4, належною позивачу, дійшли обґрунтованих висновків щодо наявності підстав для визнання Договорів 1, 2, 3 недійсними.

8.8. Враховуючи визнання недійсними договорів, які стали підставою для вчинення спірних реєстраційних записів, з метою відновлення прав позивача як власника Квартири № 4, Верховний Суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій і про задоволення як похідних вимог позову про скасування Рішень, винесених нотаріусами Харою Н.С. і Заєць І.О. щодо державної реєстрації обтяжень на Квартиру № 4.

8.9. Посилання «Укргазбанку» в касаційній скарзі на дійсність угоди від 19.06.2015 про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку, не можуть бути підставами для задоволення вимог касаційної скарги, оскільки не спростовують наявності у позивача права власності на Квартиру № 4. При цьому такі доводи були розглянуті судами попередніх інстанцій з наданням їм належної правової оцінки.

З огляду на приписи статті 300 ГПК України не можуть бути предметом розгляду та перевірки в Касаційному господарському суді викладені в касаційній скарзі доводи «Укргазбанку», пов`язані з встановленням обставин справи та оцінкою зібраних у ній доказів.

8.10. Доводи, викладені у відзиві ПАТ «КПМК-2» на касаційну скаргу, ґрунтуються на обставинах, встановлених у розгляді справи судами попередніх інстанцій та відповідають нормам матеріального і процесуального права.

8.11. Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

8.12. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

9.1. Звертаючись з касаційною скаргою, «Укргазбанк» не спростував наведених висновків попередніх судових інстанцій та не довів неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятих ними судових рішень.

9.2. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу «Укргазбанку» залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін як такі, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права.

10. Судові витрати

Понесені «Укргазбанком» у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на «Укргазбанк», оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 300, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 24.09.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2019 зі справи № 910/6919/18 залишити без змін, а касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Б. Львов

Суддя І. Булгакова

Суддя В. Селіваненко