ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року м. Кропивницький Справа № 912/685/19

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С., за участю секретаря судового засідання Скопець В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/685/19

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача: Комунального підприємства "Теплоенергетик"

про стягнення 13 804 759, 75 грн.

Представники:

від позивача - Остапенко В.М., адвокат, довіреність №14-201 від 17.05.2019;

від відповідача - Гусєв О.М., адвокат, довіреність № 25 від 20.05.2019.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Теплоенергетик" (надалі - КП "Теплоенергетик") про стягнення з останнього на користь позивача борг у загальній сумі 13 804 759,75 грн, у тому числі: основний борг у сумі 10 027 095,27 грн, пеню у сумі 1 159 672,41 грн, три проценти річних у сумі 688 858,70 грн та інфляційні втрати у сумі 1 929 133,37 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору постачання природного газу №1850/1617-БО-18 від 28.10.2016 в частині здійснення своєчасної та повної оплати за переданий газ.

09.04.2019 до суду надійшов відзив КП "Теплоенергетик", у якому відповідач просить продовжити строк на подання відзиву на позовну заяву та відмовити в задоволенні стягнення штрафних санкцій, а саме пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу, погашену на підставі договору про організацію взаєморозрахунків. Водночас відповідач не надав суду власного контррозрахунку, всупереч вимогам п. 3 ч. 3 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого у разі повного або часткового визнання позовних вимог відзив має містити вимоги, які визнаються відповідачем. Також відповідно до п. 5 ч. 3 цієї ж статті відзив має містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин, з якими відповідач не погоджується. Оскільки спір у даній справі має грошове визначення, то в разі неповної згоди із поданим позивачем розрахунком відповідач мав право надати власний розрахунок нарахованих сум на суму основного боргу, проте відповідач не зазначив у відзиві, з якою сумою заборгованості він не погодився.

23.04.2019 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується з твердженнями викладеними у відзиві, вважає клопотання про зменшення пені необґрунтованим та таким, що має бути залишене без задоволення.

27.05.2019 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просить відмовити АТ "НАК Нафтогаз України" у стягненні з КП "Теплоенергетик" штрафних санкцій, 3%річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу, погашену на підставі договору про організацію взаєморозрахунків.

Заяви, клопотання.

Разом з відзивом на позов відповідач подав клопотання про зменшення пені у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.

05.06.2019 представником позивача було подане клопотання про долучення до матеріалів справи документів на підтвердження зміни назви.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №226 від 06.03.2019 постановлено змінити тип публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з публічного на приватне та перейменування його в акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про акціонерні товариства" зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням, тому господарський суд, враховуючи постанову Кабінету Міністрів України №226 від 06.03.2019, статут та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо позивача, 05.06.2019 постановив подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням зміни його типу товариства, тобто за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 18.03.2019 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/685/19, постановив розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 10.04.2019.

Підготовче засідання, призначене на 10.04.2019, не відбулось у зв`язку з тим, що суддя Вавренюк Л.С., в провадженні якої перебуває дана справа з 08.04.2019 по 19.04.2019 включно була тимчасово непрацездатна.

Ухвалою від 22.04.2019 справу № 912/685/19 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 22.05.2019.

За результатами підготовчого засідання 22.05.2019, господарський суд постановив протокольною ухвалою оголосити перерву в підготовчому засіданні до 05.06.2019.

Ухвалою від 05.06.2019 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 18.06.2019.

У судовому засіданні 18.06.2019 оголошено перерву до 04.07.2019.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

28.10.2016 між ПАТ НАК "Нафтогаз України" (Постачальник) та КП "Теплоенергетик" (Споживач) укладено Договір № 1850/1617-БО-18 постачання природного газу (надалі - Договір, а.с. 12-20), відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору природний газ, що постачається за договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Згідно з п. 2.1. Договору Постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 8847 тис.куб. метрів, у тому числі за місяцями: жовтень 2016 р. - 455; листопад 2016 р. - 1425; грудень 2016 - 1875; січень 2017 - 1925; лютий 2017 - 1672; березень 2017 - 1495.

Відповідно до п. 3.1. Договору Постачальник передає Споживачу газ у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та/або в пунктах приймання-передачі газу в ПСГ в газотранспортну систему.

Пунктом 3.4. Договору встановлено, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

В розділі 5 Договору узгоджено ціну природного газу. Так, згідно з п. 5.2. ціна за 1000 куб. м природного газу з 01 жовтня 2016 року становить 5 916,00 грн, крім того податок на додану вартість (20%) - 1183,20 грн. До сплати за 1000 куб. м природного газу з ПДВ - 7 099,20 грн.

У п. 5.5. Договору сторони погодили, що загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Згідно з п. 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 8.2 Договору у разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 10.3. Договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Розділом 12 Договору передбачено, що він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 р. до 31 березня 2017 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

В подальшому сторонами внесено зміни до Договору шляхом укладення додаткових угод № 1 від 28.10.2016, № 2 від 22.11.2016, № 3 від 30.12.2016, № 4 від 23.01.2017 відповідно до яких з 01.11.2016 за 1000 куб.м природного газу встановлено до сплати 8 182,80 грн з ПДВ; з 01.12.2016 - 8 577,60 грн з ПДВ; з 23.12.2016 - 5 930,40 грн з ПДВ (а.с. 21-25).

На виконання умов Договору позивач постачав природний газ. Так у період з листопада 2016 року по березень 2017 року передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 46 891 633,83 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 30.11.2016, 31.12.2016, 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017 (а.с. 32-36).

Однак, оплату в спірному періоді відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк, визначений Договором, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги п. 6.1 Договору. Так, за лютий 2017 року залишилось непогашене грошове зобов`язання у сумі 3 462 616,90 грн, за березень 2017 року - 6 564 478,37 грн. Зазначене вбачається зі змісту виписки банківських операцій відповідача (а.с. 38-42) та розрахунку заборгованості (а.с. 26-31), у зв`язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення:

- пені в сумі 1 159 672,41 грн, нарахованої за зобов`язаннями грудня 2016 року за період з 26.01.2017 по 06.03.2017 в сумі 92 387,53 грн; за зобов`язаннями січня 2017 року за період з 28.02.2017 по 28.05.2017 у сумі 164 079,93 грн; за зобов`язаннями лютого 2017 року за період з 28.03.2017 по 27.09.2017 у сумі 877 663,08 грн; за зобов`язаннями березня 2017 року за період з 26.04.2017 по 25.10.2017 в сумі 25 541,87 грн.

- 3% річних в сумі 688 858,70 грн, нараховані за зобов`язаннями грудня 2016 року за період з 26.01.2017 по 06.03.2017 в сумі 13 198,22 грн; за зобов`язаннями січня 2017 року за період з 28.02.2017 по 28.05.2017 у сумі 23 439,99 грн; за зобов`язаннями лютого 2017 року за період з 28.03.2017 по 22.11.2018 у сумі 331 190,52 грн; за зобов`язаннями березня 2017 року за період з 26.04.2017 по 11.12.2018 в сумі 321 029,97 грн. Незважаючи на неподання контррозрахунку відповідачем, господарський суд врахував, що 09.10.2018 укладено Договір № 36/110 про організацію взаєморозрахунків (який досліджено нижче), відповідно до якого погашається сума 2 467 659,40 грн, яка є заборгованістю по Договору за лютий 2017 року. З моменту укладення договору про взаєморозрахунки його сторони (в тому числі позивач і відповідач) змінили строк і порядок виконання грошового зобов`язання у сумі 2 467 659,40 грн, тому судом здійснено перерахунок 3% річних за зобов`язаннями лютого 2017 року з урахуванням погашення боргу в сумі 2 467 659,40 грн за Договором № 36/110. Позивач помилково вважає, що договір набирає чинності з моменту здійснення його фінансування. Так, відповідно до п. 15 такий договір є дійсним лише у разі здійснення відповідного фінансування, проте позивач не взяв до уваги, що відповідно до п. 14, який передує п. 15, Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Тобто момент набрання чинності - 09.10.2018, а сама дійсність договору ставиться у залежність фінансування, яке було здійснено (платіжне доручення № 1 від 21.11.2018), тобто договір набрав чинності 09.10.2018 і є дійсним. Сума 3% річних за грошовими зобов`язаннями за поставлений природний газ по Договору за лютий 2017 року склала 309 256,62 грн.

- інфляційних втрат в сумі 1 929 133,37 грн, нараховані за зобов`язаннями грудня 2016 року за лютий 2017 року в сумі 18 363,26 грн; за зобов`язаннями січня 2017 року за березень-квітень 2017 року у сумі 70 473,74 грн; за зобов`язаннями лютого 2017 року за період з квітень 2017 року - травень 2018 року у сумі 979 736,32 грн; за зобов`язаннями березня 2017 року за період з травня 2017 року по травень 2018 року в сумі 860 560,05 грн. Господарським судом здійснено перерахунок інфляційних втрат на заборгованість за лютий 2017 року за період - червень 2017 року. Так інфляційне збільшення заборгованості за червень 2017 року складає 130 755,97 грн, у зв`язку з чим загальна сума інфляційних втрат за несвоєчасне погашення заборгованості за отриманий природний газ у лютому 2017 році всього склала 965 085,11 грн.

09.10.2018 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської облдержадміністрації, Фінансового управління Міської ради міста Кропивницького, Головним управлінням житлово-комунального господарства Міської ради міста Кропивницького, Комунальним підприємством "Теплоенергетик" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" укладено Договір № 36/110 про організацію взаєморозрахунків (а.с. 62-65). Відповідно до п. 1 такого Договору його предметом є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначена статтею 21 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", відповідно до Порядку та умов надання у 2018 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2018 № 110. Відповідно до досліджуваного Договору перераховано в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем 2 467 659,40 грн, що віднесено позивачем на погашення заборгованості за лютий 2017 року. Відповідно до платіжного доручення № 1 від 21.11.2018 такі кошти перераховані на рахунок позивача (а.с. 67).

Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Господарським судом прийнято всі подані сторонами докази.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи позивача щодо необхідності вчасного та повного погашення заборгованості за отриманий природний газ за Договором є правомірними. Водночас позивачем не взято до уваги, що Договором № 36/110 від 09.10.2018 про організацію взаєморозрахунків сторони визначили інший порядок погашення заборгованості у сумі 2 467 659,40 грн і такий Договір набув чинності з моменту його підписання сторонами, тобто 09.10.2018, а не з 21.11.2018 - з моменту здійснення оплати, як помилково вважає позивач. Відтак позов є обґрунтованим, за виключенням сум, зазначених судом вище, у зв`язку з перерахунком 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості за лютий 2017 року.

Відповідач просить зменшити розмір пені до 1 000,00 грн. Обґрунтовуючи клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, відповідач послався на наступні обставини: в силу вимог постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.05.2015 № 670-р відповідач самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використання та не може визначити порядок сплати боргу; відповідач є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання в житловому фонді та державним бюджетним органам за тарифами, що регулюються відповідно до законодавства і не уповноважене самостійно встановлювати тарифи, які відповідають витратам за надання послуг; оскільки відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" при встановленні тарифів, які не відшкодовують витрат, фінансується різниця в тарифах з бюджету, а таке фінансування здійснюється із запізненням і без врахування інфляційних втрат, то обсяг невідшкодованої заборгованості за 2015 рік з різниці в тарифах за надані послуги бюджетним установам та організаціям склав 25 286 757,60 грн, що підтверджується протоколом № 4 від 29.05.2017 засідання обласної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах (а.с. 96-99); збитковість підприємства відповідача через невідповідність тарифів та низький рівень розрахунків за послуги теплопостачання споживачами послуг, так відповідно до звіту про фінансові результати за 2018 рік збиток становить 24 765 тис. грн.

Позивач, заперечуючи проти зменшення пені, повідомив про ті обставини, що відповідачем так і не виконано у повному обсязі свої зобов`язання за Договором по сплаті основної суми заборгованості, яка становить 10 027 095,27 грн, а строк прострочення з оплати - більше 10 місяців. Посилаючись на ч. 3 ст. 219 Господарського кодексу України, позивач зазначає, що ним не вчинено будь-яких неправомірних дій, що може потягнути за собою зменшення судом відповідальності відповідача. Позивач звертає увагу суду, що відповідно до консолідованого звіту про фінансовий стан за 9 місяців 2018 року торгова дебіторська заборгованість позивача становила 42 663 тис.грн. Також позивач наголошує, що його віднесено до переліку підприємств державного сектору економіки, є об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави, виконує обов`язок постачання природного газу виробникам теплової енергії для всіх категорій використання природного газу. Позивач зазначає, що відповідачем не надано доказів проведення роботи зі стягнення у судовому-позасудовому порядку заборгованості з контрагентів та держави розміру недоотриманих субвенцій; з поданих документів неможливо встановити поточний фінансовий стан (наявність/відсутність коштів на рахунках, майна тощо), відсутні докази можливої погрози банкрутства.

При розгляді клопотання про зменшення пені, господарський суд враховує, що КП "Теплоенергетик" є підприємством, яке надає послуги з централізованого теплопостачання на території м. Кропивницький та селища Нового, а отже основним джерелом доходів такого підприємства є кошти, що надійшли за наданні послуги з теплопостачання.

При вирішенні спору господарський суд враховує також наступне.

Нормами ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється. Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок: гарантованого постачальника; теплогенеруючої організації; теплопостачальної організації; теплотранспортуючої організації. На кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення за зобов`язаннями гарантованого постачальника, теплогенеруючих, теплопостачальних та теплотранспортуючих організацій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 затверджено Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки.

Відповідно до вказаного Порядку уповноважений банк здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки з урахуванням вимог пунктів 14 - 26 цього Порядку.

Згідно п. 14 Порядку, у разі коли теплопостачальна або теплогенеруюча організація здійснює продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та самостійно виробляє всю необхідну для цього теплову енергію, кошти, що надійшли на спеціальний рахунок, відкритий теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від споживачів, розподіляються згідно з нормативами, розрахованими відповідно до пунктів 15 - 26 цього Порядку, і перераховуються в частині вартості, зокрема, послуг з транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) - на рахунок оператора газотранспортної системи.

А отже, КП "Теплоенергетик" самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використання, та оплата із такого рахунку відповідних послуг, залежить від розміру коштів, які надійшли від споживачів.

Господарський суд враховує, що згідно наданої відповідачем інформації, грошові кошти, що надходять від споживачів теплової енергії на спеціальні рахунки відкриті в АТ "Ощадбанк" для зарахування коштів, автоматично перераховуються на користь НАК "Нафтогаз України" згідно алгоритму розподілу коштів, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Окрім того, господарський суд приймає до уваги той факт, що відповідачу потрібні грошові кошти на виплату заробітної плати робітникам та на підтримання технологічного процесу виробництва теплової енергії з метою забезпечення своєчасного та належного надання відповідних послуг, тоді як згідно Звіту про фінансові результати за 2018 рік відповідач має непокритий збиток в розмірі 24 765 тис. грн (а.с. 105).

Судом враховано, що до стягнення також заявлено збитки від інфляції та 3% річних, які також компенсують невчасне погашення заборгованості за Договором.

Заявляючи додаткові вимоги, позивач використав передбачені законодавством і Договором засоби компенсації матеріальних втрат та забезпечення виконання зобов`язання боржником, який відноситься до об`єктів життєзабезпечення та стратегічного призначення. Стягнення з боржника штрафних санкцій спрямоване на дотримання договірної дисципліни і має компенсаційний характер, проте не є і не може бути джерелом збагачення кредитора, а сплата надмірно великих штрафних санкцій зачіпатиме не лише майнові інтереси відповідача, а й, зокрема, можливість вчасного та якісного надання населенню відповідних послуг.

Крім того, діяльність позивача та відповідача, як суб`єктів ринку природного газу, провадиться за принципом забезпечення захисту прав та інтересів споживачів природного газу. У відносинах між сторонами відповідач є споживачем природного газу, а у відносинах з населенням та організаціями - постачальником теплової, електроенергії, тому суд враховує не лише майнові, але й інші інтереси сторін спору.

Господарський суд вважає, що наведені вище обставини та надані у справі докази дають господарському суду підстави для використання свого права на зменшення розміру нарахованої позивачем пені.

Разом з цим, враховуючи, що діяльність АТ НАК "Нафтогаз України" має важливе значення щодо надійного і безпечного функціонування газотранспортної системи та враховуючи правове призначення штрафних санкцій, господарський суд вважає, що зменшення пені згідно клопотання відповідача до 1000,00 грн є занадто значним зменшенням, а тому зменшує розмір неустойки на 50% та стягує з відповідача пеню у розмірі 579 836,21 грн.

Доводи позивача в частині заперечень щодо зменшення штрафних санкцій, судом приймаються до уваги, але враховуючи всі вищевикладені підстави, співвідношення розміру заподіяних позивачу збитків та заявлених до стягнення сум, а токож інтереси обох сторін, господарський суд вважає за можливе зменшити розмір штрафних санкцій (пені) до 50 %.

Чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку.

КП "Теплоенергетик", як Споживач за Договором порушило право Постачальника - АТ "Національна акціонерне компанія "Нафтогаз України" в частині неповної та несвоєчасної оплати за отриманий природний газ.

З огляду на викладене позов АТ "Нафтогаз" до КП "Теплоенергетик" підлягає задоволенню частково: 10 027 095 грн основного боргу, 579 836,21 грн пені, 666 924,80 грн три процента річних, 1 914 482,16 грн інфляційних втрат. В іншій частині позову слід відмовити.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 194 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частина 1 ст. 550 Цивільного кодексу України встановлює загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов`язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв`язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора. Проте, ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розміру неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Положеннями п. 1 ст. 233 Господарського кодексу України встановлено право суду на зменшення розміру санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

20.05.2015 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №670-р "Про порядок розрахунків за спожитий природний газ виробниками електричної енергії, які використовують природний газ для її виробництва", яким визначено порядок проведення енергогенеруючими компаніями, які використовують природний газ для виробництва електричної енергії, розрахунків за спожитий природний газ виключно через окремі поточні рахунки із спеціальним режимом використання.

Нормами ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється. Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок: гарантованого постачальника; теплогенеруючої організації; теплопостачальної організації; теплотранспортуючої організації. На кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення за зобов`язаннями гарантованого постачальника, теплогенеруючих, теплопостачальних та теплотранспортуючих організацій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 затверджено Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки.

Відповідно до вказаного Порядку уповноважений банк здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки з урахуванням вимог пунктів 14 - 26 цього Порядку.

Згідно п. 14 Порядку, у разі коли теплопостачальна або теплогенеруюча організація здійснює продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та самостійно виробляє всю необхідну для цього теплову енергію, кошти, що надійшли на спеціальний рахунок, відкритий теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від споживачів, розподіляються згідно з нормативами, розрахованими відповідно до пунктів 15 - 26 цього Порядку, і перераховуються в частині вартості, зокрема, послуг з транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) - на рахунок оператора газотранспортної системи.

Відповідно до п. 1 Порядку та умов надання у 2018 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2018 № 110 ці Порядок та умови визначають механізм надання у 2018 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - субвенція).

Субвенція надається з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - різниця між фактичною вартістю та тарифом), за рахунок джерел, зазначених у статті 21 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", згідно з розподілом, наведеним у додатку 1.

Норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

Позивач послався у відповіді на відзив на ст. 219 Господарського кодексу України, проте господарський суд не застосовує вказану норму при вирішенні питання про зменшення розміру пені, оскільки відповідач посилається на ст. 233 Господарського кодексу України.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеним вимогам відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Водночас стосовно зменшення розміру пені на 50 %, то судовий збір за стягнення пені, вимоги за якою не задоволені судом покладається на відповідача на підставі ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-80, 126, 129, 221, 232-233, 236-238, 240-242, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Теплоенергетик" (25491, м. Кропивницький, вул. Ливарна, 1, ідентифікаційний код 24153576) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) основний борг у сумі 10 027 095,27 грн, пеню у сумі 579 836,21 грн, три проценти річних у сумі 666 924,80 грн, інфляційні втрати у сумі 1 914 482,16 грн, а також 206 522,62 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити сторонам, а саме:

позивачу за адресою: 01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6;

відповідачу за адресою: 25491, м. Кропивницький, вул. Ливарна, 1.

Дата складення повного рішення 10.07.2019.

Суддя Л.С. Вавренюк