СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2019 р. Справа № 922/192/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Медуниця О.Є., суддя Пушай В.І.

за участю секретаря судового засідання Казакової О.В.

за участю представників сторін:

від позивача, Медяна Г.Д., довіреність №0310-18 від 30.12.08 р., представник Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Юнівес, м.Київ (повноваження перевірені головним спеціалістом Голосіївського районного суду міста Києва - Кривошей В.В.);

відповідача - не з`явився;

розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Містраль Авто, м. Харків (вх. № 1316 Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 25.03.2019 по справі № 922/192/19 (суддя Добреля Н.С.; повний текст рішення складено 28.03.2019)

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Юнівес, м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Містраль Авто, м. Харків

про стягнення 52016,24 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Юнівес", звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Містраль Авто" про стягнення суми помилково перерахованих коштів у розмірі 52016,24 грн.

Позов обґрунтований тим, що позивачем були перераховані відповідачу грошові кошти у розмірі 52016,24 грн. на підставі рахунку-фактури для оплати ремонту автомобіля, який застрахований у ПАТ "СК "Юніверс", проте відповідач ремонт автомобіля не здійснив, грошові кошти на письмову вимогу позивача не повернув, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 52016,24 грн. на підставі ст. 1212 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.03.2019 у справі №922/192/19 позовні вимоги задоволені повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Містраль Авто", м.Харків на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес", м.Київ грошові кошти у розмірі 52016,24 грн. та 1921,00 грн. судового збору.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю Містраль Авто, із даним рішенням першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим через невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права. В апеляційній скарзі скаржник просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Харківської області від 25.03.2019 по справі №922/192/19 скасувати, позовні вимоги ПрАТ«Страхова компанія «Юнівес» про стягнення коштів залишити без задоволення.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» звернулось до ТОВ «Містраль Авто» із заявкою №780255 щодо проведення відновлюваного ремонту транспортного засобу Peugtot 4008. держ. номер НОМЕР_1 , який належить «ВіЕйБі Лізинг», зазначаючи, що вказаний транспортний засіб 01.05.2018 року отримав механічні пошкодження.

Відповідачем був складений рахунок-фактура та направлений ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» 04.05.2018, із зазначенням загальної суми товарів та робіт у розмірі 52016,24 грн. В подальшому, після отримання всіх необхідних документів, на підставі заяви страхувальника, позивачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у сумі 52016,24 грн. ТОВ «Містраль авто» визнає отримання коштів від позивача з метою здійснення ремонту вищезазначеного транспортного засобу, власником якого є ТОВ «ВіЕйБі Лізинг». Разом з тим, відповідач заперечує проти наведених позивачем обставин помилковості перерахування позивачем вищевказаних коштів на користь ТОВ «Містраль Авто», а також заперечує проти правових підстав позову.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення дійшов помилкового висновку щодо правовідносин між позивачем та відповідачем по справі щодо відпадання підстави для перерахування коштів, адже як зазначалось вище, згідно рахунку-фактури від 04.05.2018 №0-00000316 платником було визначено ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» - власника вищевказаного транспортного засобу на проведення ремонту якого саме ТОВ «Містраль авто» надало згоду ТОВ «ВіЕйБі Лізинг», шляхом сплати запропонованого відповідачем рахунку-фактури від 04.05.2018 №0-00000316. При цьому, не повідомляючи скаржника про припинення правовідносин щодо ремонту вказаного автомобіля, ТОВ «ВіЕйБі Лізинг», як власник і зберігач автомобіля, так і не надав його до ремонту.

Разом з тим, позивач, який не є власником транспортного засобу, фактично самовільно змінив виконавця ремонтних робіт вказаного автомобіля, що з урахуванням правової природи походження та змісту договору добровільного страхування наземного транспорту №ВВ-008-А/ЦО/Ю/167 від 18.01.2018 (укладеного між ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» та ПАТ «Страхова компанія «Юнівес») є неприпустимим. З урахуванням вищенаведеного, відповідач зазначає про відсутність підстав для застосування до правовідносин між позивачем та відповідачем та ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» щодо проведення платного ремонту транспортного засобу Peugtot 4008 ( НОМЕР_1 ), власником якого є ТОВ «ВіЕйБі Лізинг», приписів 1212 ЦК України.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2019 року сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Барбашова С.В., судді Гребенюк Н.В., Пушай В.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.04.19 по справі №922/192/19 апеляційну скаргу ТОВ «Містраль Авто» було залишено без руху, з метою усунення недоліків, протягом 10 днів з моменту отримання ухвали, шляхом надання до суду доказів сплати судового збору в розмірі 2881,50 грн.

21.05.2019 року від скаржника надійшла заява про доручення оригіналу платіжного доручення від 17.05.2019 на суму 2881,50 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.05.19 відкрито апеляційне провадження по справі №922/192/19 на рішення господарського суду Харківської області від 25.03.2019. встановлено строк позивачу до 07.06.2019 року включно, для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.06.19 по справі №922/192/19 апеляційну скаргу призначено до розгляду на 02.07.2019 об 11:30 год.

На адресу Східного апеляційного господарського суду 11.06.2019 року надійшов відзив від ПАТ Страхова компанія Юнівес, в якому останній просив суд залишити рішення господарського суду Харківської області від 25.03.2019 без змін, а апеляційну скрагу ТОВ «Містраль Авто» без задоволення. Зазначений відзив розглянутий колегією суддів та долучений до матеріалів справи.

На адресу Східного апеляційного господарського суду 19.06.2019 року надійшла заява від позивача про проведення судового засідання у режимі відео конференції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 року заяву позивача про призначення у справі відеоконференції задоволено.

Відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2019 року у зв`язку відпусткою судді Гребенюк Н.В. сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Барбашова С.В., судді Медуниця О.Є., судді Пушай В.І.

Позивач у судове засідання з`явився, підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (рекомендовано повідомлення про вручення поштового відправлення від 10.06.2019 трек.№213, т.1 а.с. 165).

01.07.2019 через канцелярію Східного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від скаржника про відкладення розгляду скарги на іншу дату. В обґрунтування відповідач зазначає, що не може прийняти участь у судовому засіданні 02.07.2019 по справі №922/192/19 у зв`язку з тим, що братиме участь в іншій судовій справі. Враховуючи, що явка представників сторін в ухвалі суду від 07.06.2019 у справі №922/192/19 не була визначена обов`язковою та матеріали справи дозволяють вирішити спір по суті, клопотання відхилене.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Керуючись вказаною нормою, суд апеляційної інстанції вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторони (відповідача), враховуючи, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою.

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України судом під час розгляду даної справи було здійснено повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши представника позивача, розглянувши апеляційну скаргу та матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

18.01.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Юнівес» (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВіЕйБі Лізинг» було укладено страховий сертифікат до договору добровільного страхування наземного транспорту № ВВ-008-А/ЦО/Ю/167, у відповідності до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати пошкодження або знищення автомобіля Peugtot державний номерний знак НОМЕР_1 (т.1 а.с 7).

Як зазначав позивач, 01.05.2018 року в м. Харків по вул. Кам`янець-Подільський при руху автомобіля Peugtot державний номерний знак НОМЕР_1 , з під коліс зустрічного транспортного засобу вилетів камінь та влучив у лобове скло автомобіля «Peugeot» внаслідок чого автомобіль «Peugeot» отримав механічні пошкодження, а його власнику було завдано матеріальних збитків.

Відповідно до рахунку-фактури № 0-00000316 від 04.05.2018 року, вартість ремонту склала 52016,24 грн. (т.1 а.с. 8).

На виконання виставленого відповідачем рахунку-фактури №0-00000316, позивачем було перераховано кошти у розмірі 52016,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 27538 від 20.06.2018 року (т.1 а.с.10).

Проте відповідач не виконав зобов`язання щодо ремонту автомобіля страхувальника, у зв`язку з чим 22.10.2018 року позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про повернення коштів ( т.1 а.с. 9).

Відповідач відповіді на вимогу позивача не надав, грошові кошти у розмірі 52016,24 грн. не повернув, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом про повернення безпідставно збережених коштів у розмірі 52016,24 грн.

Заслухавши представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 202, статті 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до частини першої ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Згідно приписів статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що сторонами у справі будь яких договорів у формі єдиного документу сторонами не складалося.

В даному випадку, перерахування коштів позивачем відбувалось на підставі рахунку-фактури №0-00000316 від 04.05.2018 року, який був виставлений відповідачем з метою проведення ремонту автомобіля.

Місцевим судом з`ясовано, що відповідач після отримання грошових коштів в розмірі 52016,24 грн. не здійснив ремонту автомобіля Peugtot д.н.з. НОМЕР_1 .

Як зазначено господарським судом відповідні обставини щодо отримання коштів відповідач в судовому засіданні не заперечував.

У зв`язку з наведеним, 22.10.2018 року позивачем було направлено вимогу про повернення грошових коштів. Отримання вищезазначеної претензії представник відповідача підтвердив в судовому засіданні суду першої інстанції.

Докази повернення відповідачем грошових коштів у розмірі 52016,24 грн. позивачу чи виконання зобов`язань з ремонту автомобіля в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищенаведене, позивач звернувся до господарського суду з позовом про повернення коштів у розмірі 52016,24 грн. посилаючись на приписи статті 1212 ЦК України, як майно, що утримується відповідачем без достатньої правової підстави.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює набуття майна або його збереження без достатньо правових підстав.

Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Верховний Суд в постанові від 25.01.2018 у справі № 910/11210/16 зробив правовий висновок з питання застосування статті 1212 ЦК України: "Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчать про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Загальна умова частини 1статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання."

Таким чином, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою виникнення зобов`язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала. До таких підстав відноситься також випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін, якщо це допускається договором або законом. Зокрема, внаслідок відмови кредитора від прийняття виконання у зв`язку тим, що виконання зобов`язання втратило інтерес для нього через прострочення боржника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 14.08.2018 року по справі № 910/9055/17.

У справі, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач набув майно (грошові кошти) за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству. Однак, строк виконання робіт з ремонту автомобіля сторони в письмовому порядку не визначили, а позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу, в якій позивач фактично відмовився від виконання ТОВ «Містраль Авто» робіт з ремонту автомобіля.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що підстава, яка існувала для перерахування коштів фактично відпала.

Щодо посилань скаржника на те, що у рахунку-фактурі № 0-00000316 від 04.05.2015 року вказано одержувачем та платником ТОВ "ВіЕйБі Лізинг", суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що згідно вказаного рахунку-фактури від 04.05.2015 року, одержувачем та платником дійсно вказано ТОВ "ВіЕйБі Лізинг", проте грошові кошти в сумі 52016,24 грн. за ремонт автомобіля, який належить ТОВ "ВіЕйБі Лізинг" було сплачено саме позивачем у відповідності до страхового сетфікату від 18.01.2018 року.

Призначення платежу згідно платіжного доручення № 27538 від 20.06.2018 року вказано, як страхове відшкодування Віейбі Лізинг за дог. № ВВ-008-А/16/ЦО/Ю/167 від 18.01.2018 року по авт. Peugeot 4008 р.н. АА63400Р Рах. СТО 316 від 04.05.2018 року.

Тобто вищенаведене свідчить про те, що саме позивачем на виконання договору страхування з ТОВ "ВіЕйБі Лізинг" було перераховано грошові кошти в розмірі 52016,24 грн. відповідачу на підставі, виставленого ним рахунку з метою проведення ремонту автомобіля.

Вказані обставини не впливають на суть даного спору, оскільки сам відповідач не заперечується факт отримання грошових коштів саме від позивача.

З огляду на вищевкзане, скаржник ремонт автомобіля не здійснив, грошові кошти які сплачені позивачем не повернув.

Таким чином доводи скаржника, що згідно рахунку-фактури від 04.05.2018 №0-00000316 платником було визначено ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» не підтверджено належними доказами та є його припущенням.

Враховуючи вищенаведене те, що між сторонами не існує договірних відносин та приймаючи до уваги вимогу позивача про повернення коштів, що свідчить про фактичну відмову останнього від виконання відповідачем зобов`язань з ремонту автомобіля, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 52016,24 грн. з підстав передбачених ст. 1212 ЦК України, підлягає задоволенню, як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, рішення місцевого господарського суду повинно бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

З огляду на викладене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення господарського суду Харківської області від 25.03.2019р. у справі №922/192/19 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а тому повинно бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Містраль Авто, м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 25.03.2019 по справі №922/192/19 залишена без задоволення, то згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Містраль Авто», м. Харків на рішення господарського суду Харківської області від 25.03.2019 року у справі №922/192/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 25.03.2019 року у справі №922/192/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повної постанови в порядку, встановленому ст.ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 03.07.2019 року

Головуючий суддя С.В. Барбашова

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя В.І. Пушай