ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2019 р. Справа№ 910/5071/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «МАК-ДЕЙ»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.05.2019 про залишення позову без розгляду

у справі №910/5071/19 (суддя Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАК-ДЕЙ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДКОМ»

про стягнення 125 426,05 грн

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАК-ДЕЙ» (надалі - ТОВ «МАК-ДЕЙ», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДКОМ» (надалі - ТОВ «ФУДКОМ», відповідач) про стягнення 125 426,05 грн, з яких 67 359,38 грн основної заборгованості, 7 144,90 грн 3 % річних та 50 921,77 грн інфляційних втрат, посилаючись на порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором поставки № від 21.02.2017 (далі - договір поставки).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2019 у справі №910/5071/19 позов залишено без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Залишаючи позов без розгляду, суд виходив з того, що сторонами спору було укладено третейську угоду у вигляді третейського застереження, закріпленого в пункті 10.2 договору поставки, відповідно до якого всі спори, розбіжності та вимоги, що виникають з даного договору чи у зв`язку з ним, підлягають розгляду і вирішенню в постійно діючому третейському суді при Товарній біржі «Київська Універсальна Біржа»; від відповідача надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді.

Не погодившись із вищезазначеною ухвалою, ТОВ «МАК-ДЕЙ» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції прийнята при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Обґрунтовуючи підстави звернення з апеляційною скаргою, апелянт посилався на те, що судом не повністю досліджено подану відповідачем заяву, в якій міститься лише посилання на третейську угоду; дана третейська угода є недійсною та не може бути виконана, оскільки у витязі щодо Товарної біржі «Київська Універсальна Біржа» відсутні дані про такий відокремлений підрозділ як постійно діючий третейський суд, на який посилається відповідач; на день постановлення оскаржуваної ухвали у переліку постійно діючих третейських судів, зареєстрованих Міністерством юстиції України, третейський суд при Товарній біржі «Київська Універсальна Біржа» не значиться.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «МАК-ДЕЙ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.05.2019 у справі №910/5071/19, розгляд апеляційної скарги призначено у судове засідання на 10.07.2019, ТОВ «ФУДКОМ» встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач скористався правом, наданим статтею 263 ГПК України, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, відповідач вказував на те, що твердження апелянта ґрунтуються на припущеннях; позивачем під час розгляду справи у суді першої інстанції не надано належних та допустимих доказів в підтвердження того, що викладена в договорі поставки третейська угода визнана недійсною, втратила чинність чи не може бути виконана; постійно діючий третейський суд при Товарній біржі «Київська універсальна біржа» належним чином зареєстрований та здійснює свою діяльність в порядку, передбаченому Законом України «Про третейські суди»; відомості про третейський суд містяться в Єдиному реєстрі громадських формувань, доступ до якого можливо отримати на сайті Міністерства Юстиції України під назвою «Кабінет електронних сервісів» - розділ Єдиний реєстр громадських формувань; факт реєстрації вказаного третейського суду також встановлено судами у справах №910/12539/18 та №910/12556/18; викладене в договорі третейське застереження зобов`язує, внаслідок добровільного погодження сторонами такої умови, що не суперечить Конституції України та іншим нормам законодавства та не свідчить про обмеження права сторони на судовий захист.

24.06.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника, в якому останній також просив задовольнити в повному обсязі подану ним апеляційну скаргу.

У судове засідання позивач явку свого уповноваженого представника не забезпечив, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Частиною 2 ст. 273 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи, що позивач просив здійснювати розгляд апеляційної скарги без участі його представника, з огляду на встановлені статтею 273 ГПК України строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаної особи.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги не визнав, доводи, на яких вона ґрунтується вважає безпідставними та необґрунтованими, просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні скарги, а ухвалу суду залишити без змін.

10.07.2019 у судовому засіданні колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про залишення позову (заяви) без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що є у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 позовну заяву ТОВ «МАК-ДЕЙ» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/5071/19 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

15.05.2019 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення відповідача проти вирішення спору в господарському суді, яке мотивоване наявністю укладеної між сторонами спору третейської угоди у вигляді третейського застереження, закріпленого в пункті 10.2 укладеного між сторонами договору поставки.

Розглянувши заперечення відповідача проти вирішення спору в господарському суді, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України, з огляду на наступне.

За приписами п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України встановлено, що суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду по суті заявленого спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

При цьому, визначальною умовою залишення позову без розгляду на підставі вищевказаної норми є наявність між сторонами у справі третейської угоди про передачу даного спору на вирішення, зокрема, третейського суду, яка не визнана недійсною, не втратила чинність та може бути виконана, за умови, що відповідачем у встановлений строк подане відповідне заперечення проти вирішення спору в господарському суді.

Відповідно до ст.161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до початку розгляду справи по суті та до подання першої заяви щодо суті спору було заявлено про те, що даний позов не може бути розглянутий господарським судом, оскільки, сторонами погоджено вирішення третейським судом спорів, що виникають з договору поставки.

Так, відповідно до п.п. 10.1, 10.2 договору поставки сторони погодили, що всі спори, розбіжності, вимоги та непорозуміння, які можуть виникнути у зв`язку і укладенням та виконанням положень даного договору, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що всі спори, розбіжності та вимоги, що виникають з даного договору чи у зв`язку з ним, підлягають розгляду і вирішенню в Постійно діючому Третейському суді при Товарній біржі «Київська Універсальна Біржа», за адресою: м. Київ, Залізничне шосе, 57, рішення якого є остаточними і обов`язковими для обох сторін, і оскарженню не підлягають, крім випадків передбачених Законом України «Про третейські суди». Сторони погодили, що в процесі розгляду та вирішення спорів буде застосовуватися Регламент Третейського суду при Товарній біржі «Київська Універсальна Біржа». Правом, що регулює даний договір, є матеріальне право України.

За змістом ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст. 22 ГПК України спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: 1) спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті; 2) спорів, передбачених пунктами 2, 3, 7 - 13 частини першої, пунктами 2, 3, 6 частини другої статті 20 цього Кодексу, з урахуванням частини другої цієї статті; 3) інших спорів, які відповідно до закону не можуть бути передані на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу.

Приписами ст.1 Закону України «Про третейські суди» (далі - Закон) встановлено, що до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Підвідомчість справ третейським судам та визначений вичерпний перелік винятків, коли спір не може бути розглянутий таким судом встановлена ст. 6 Закону України «Про третейські суди».

За приписами вказаної норми третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов`язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов`язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб`єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

З огляду на те, що предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки, даний спір підвідомчий третейському суду та може бути розглянутий останнім.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього закону.

Третейською угодою є угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом (ст. 2 Закону).

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 9 ст. 12 Закону третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена, зокрема, шляхом обміну листами. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Положеннями ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підписавши договір, в якому міститься третейське застереження, позивач погодився з передбаченим у ньому порядком вирішення спорів, що виникають за договором.

Отже, підписавши договір поставки з третейським застереженням, сторони шляхом вільного волевиявлення на власний розсуд погодили розгляд спорів, які виникатимуть між ними за цим договором саме третейським судом.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що передбачене п. 10.2 договору третейське застереження відповідає вимогам діючого законодавства, а обставин, з якими закон пов`язує визнання третейської угоди недійсною, не встановлено.

Доводи апелянта про те, що визначений сторонами у третейському застереженні Постійно діючий третейський суд не зареєстрований у встановленому законом порядку, колегією суддів відхиляються, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 7, 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи відповідача про те, що відомості про Постійно діючий третейський суд при Товарній біржі «Київська Універсальна Біржа» містяться в Єдиному реєстрі громадських формувань, доступ до якого можливо отримати за допомогою електронного сервісу на сайті Міністерства юстиції України під назвою «Кабінет електронних сервісів» - https://kap.miniust.gov.ua/services/registry - розділ Єдиний реєстр громадських формувань - https://rgf.miniust.gov.ua/.

Відповідно до підпункту 3.3.1. п. 3.3. Положення про Єдиний реєстр громадських формувань, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 19.12.2008 №2226/5, кожна фізична або юридична особа має право доступу до відомостей Єдиного реєстру про політичні партії, громадські організації, благодійні організації, творчі спілки, торгово-промислові палати та постійно діючі третейські суди, статути, асоціації органів місцевого самоврядування, адвокатські об`єднання через веб-сайт, який ведеться Адміністратором Реєстру, шляхом пошуку та перегляду інформації про постійно діючі третейські суди. Тобто, інформація з реєстру громадських формувань є загальнодоступною через веб-сайт https://rgf.minjust.gov.ua/.

Крім того, відповідачем до відзиву на апеляційну скаргу додано Свідоцтво про реєстрацію Постійно діючого третейського суду при Торговій біржі «Київська універсальна біржа» №024-2006 від 26.12.2006, видане Головним управлінням юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України та витяг з Єдиного реєстру громадських формувань, що підтверджують ту обставину, що зазначений третейський суд зареєстрований в установленому законом порядку.

Також колегія суддів звертає увагу, що факт реєстрації Постійно діючого третейського суду при Торговій біржі «Київська універсальна біржа» було встановлено в ухвалі Господарського суду м. Києва від 07.05.2019 у справі №910/12539/18 за позовом ПП «Фінн 9» до ТОВ «ФУДКОМ» про стягнення 1 819 123,43 грн, а також в ухвалі Господарського суду м. Києва від 07.02.2019, залишеній без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 у справі № 910/12556/18 за позовом ПП «Фінн 9» до ТОВ «ФУДКОМ» про стягнення 703 170,10 грн.

Враховуючи викладене, судова колегія встановила відсутність перешкод у виконанні угоди позивача та відповідача про передачу спорів на вирішення третейського суду - Постійно діючого третейського суду при Товарній біржі «Київська Універсальна Біржа».

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, укладена між сторонами третейська угода у вигляді третейського застереження у договорі поставки викладена в письмовій формі, підписана сторонами та скріплена їх печатками, містить вказівку про конкретно визначений третейський суд. Обставин недійсності, втрати чинності чи неможливості виконання угоди позивачем та відповідачем про передачу даного спору на вирішення третейського суду позивачем не доведено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

З урахуванням вищевикладеного, з огляду на те, що відповідач з посиланням на п.10.2 договору наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, про що ним до суду першої інстанції подано відповідну заяву до початку розгляду справи по суті, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вказана заява відповідача є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а позов ТОВ «МАК-ДЕЙ» до ТОВ «ФУДКОМ» про стягнення 125 426,05 грн має бути залишено без розгляду на підставі п. 7 ч.1 ст. 226 ГПК України.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарським судом міста Києва від 16.05.2019 у справі №910/5071/19 прийнята з правильним застосуванням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала має бути залишена без змін, а апеляційна скарга ТОВ «МАК-ДЕЙ» - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 253-255, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАК-ДЕЙ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.05.2019 у справі №910/5071/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.05.2019 у справі №910/5071/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/5071/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 10.07.2019.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук