ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2019м. ДніпроСправа № 904/881/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Солом`яний C.C.

за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОНБУДМОНТАЖ-2015", м. Дніпро

про стягнення безпідставно набутого майна за договором про надання послуг № 456-ШУД від 03.05.2017 року.

Представники:

від позивача: Єлістратов Р.В., довіреність № 298/ПУ/2019 від 18.03.2019 року, адвокат

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОНБУДМОНТАЖ-2015" безпідставно набуті кошти у сумі 73 000,00 грн. та проценти у сумі 3 114,00 грн. за договором про надання послуг № 456-ШУД від 03.05.2017 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2019 року позовну заяву залишено без руху та зобов`язано позивача протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме надати докази оплати судового збору за вимогу майнового характеру у розмірі 1 921,00 грн.

26.03.2019 року від позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшли докази оплати судового збору за платіжним дорученням № 31820 від 08.03.2019 року на суму 1 921,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 23.04.2019 року о 10:00 год.

23.04.2019 року у підготовче судове засідання відповідач не з`явився.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2019 року продовжено строк підготовчого провадження до 26.06.2019 року та підготовче судове засідання відкладено на 03.06.2019 року о 11:20 год.

03.06.2019 року у підготовче судове засідання відповідач не з`явився.

У підготовчому судовому засіданні 03.06.2019 року обговорені питання, які виникли з приводу спору по даній справі, та зазначено, що позивачем було надано всі можливі та допустимі докази по справі.

Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 03.06.2019 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 27.06.2019 року о 10:20 год.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, але був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням № 629, яке повернулось до господарського суду та знаходиться в матеріалах справи.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст. 194 Господарського процесуального кодексу України).

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку, вищевизначеному чинними правовими нормами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (далі-позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДОНБУДМОНТАЖ-2015" (далі-відповідач, виконавець) було укладено договір про надання послуг № 456-ПУ-ШУД від 03.05.2017.

Відповідно до п. 1.1. договору виконавець зобов`язується у 2017 році надати замовнику послуги, зазначені в п. 1.2. цього договору, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги.

Відповідно до ч.1 ст. ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п. 3.1. договору сума цього Договору становить: 214 225,20 грн., у тому числі ПДВ 20% 35 704,20 грн.

Відповідно до п. 3.3. договору з моменту виставлення Виконавцем рахунку за надані Послуги, сума наданих Послуг, що вказана в такому рахунку є фіксованою і зміні не підлягає, окрім випадків, передбачених цим Договором.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником наданих Виконавцем Замовнику Послуг протягом 5 (п`яти) робочих днів з 15 календарного дня після підписання Сторонами акту прийому-передачі наданих Послуг, пред`явлення Виконавцем рахунку на оплату Послуг та за умови надання Виконавцем належним чином оформленої податкової накладної.

На виконання умов договору позивачем було перераховано грошові кошти у загальному розмірі 287 209,60 грн.

Проте, як зазначає позивач, грошові кошти у розмірі 73 000,00 грн. були перераховані на рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № від 21.09.2017 помилково.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 2623 від 02.11.2018 та вимагав повернути помилково перераховані грошові кошти у сумі 73 000,00 грн. на поточний рахунок позивача.

Відповідач відповіді на претензію не надав, вимоги залишив без задоволення.

Зазначене стало причиною звернення позивача до суду.

Виходячи з системного аналізу зазначених норм права позовна вимога про повернення помилково перерахованих грошових коштів в сумі 73 000,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідно до ст. 179, ч.2 ст. 184 Цивільного кодексу України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Виходячи зі змісту зазначених норми права на особу, що набула має повернути отримані безпідставно грошові кошти.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних за загальний період з 27.09.2017 по 27.02.2019.

Перевіривши розрахунок позивача судом встановлено, що розрахунок 3% річних не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 1214 Цивільного кодексу України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них нараховуються відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів.

У разі стягнення безпідставно набутих чи одержаних грошей нараховуються відсотки відповідно до статті 536 ЦК України й унеможливлюється стягнення 3% річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 цього Кодексу.

Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦКУ є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - установлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, ст.ст. 1048, 1054, 1061 ЦКУ).

Спільним для цих процентів є те, що вони нараховуються саме у зв`язку з користуванням чужими коштами.

Положення ж ч. 2 ст. 625 ЦКУ в частині сплати процентів річних застосовуються за наявності порушення грошового зобов`язання. Тому, зокрема, якщо в законі або в укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (ст. 536 ЦКУ), це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення як зазначених процентів, так і трьох процентів річних (якщо інший їх розмір не передбачено договором або Законом) - за наявності порушення боржником грошового зобов`язання.

Якщо договором або чинним законодавством не передбачено розміру процентів за користування чужими коштами, то припис ч. 2 ст. 625 ЦКУ може бути застосований господарським судом лише за наявності порушення боржником грошового зобов`язання.

Термін "користування чужими коштами" можливо трактувати так, це одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Суд дійшов висновку, що наслідком неправомірного користування чужими грошовими коштами, тобто прострочення виконання грошового зобов`язання (як договірного, так і позадоговірного), є нарахування процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" звертаючиcь із позовом до суду просило стягнути з відповідача безпідставно набуте майно, а не проценти за користування чужими грошовими коштами.

Поняття "користування чужими коштами" і "безпідставно набуте майно" не є тотожними поняттями.

Відтак, приписи статті 625 Цивільного кодексу України не підпадають під розуміння нарахування процентів за безпідставно набуте майно.

Крім того, ст. 536 ЦК України передбачає нарахування процентів, якщо таке передбачено договором, однак в договорі про надання послуг № 456-ПУ-ШУД від 03.05.2017 розмір процентів не встановлено.

До того ж, позивачем не надано належних та допустимих доказів повідомлення відповідача про зайве сплачені грошові кошти за договором. До матеріалів справи подана копія претензії з вимогою повернення спірної суми, але не надані докази направлення та отримання відповідачем цієї претензії, як відсутні докази направлення відповідачу акта звірки взаємних розрахунків доданого позивачем а не підписаного жодною зі сторін.

Отже, за відсутності доказів звернення з вимогою про повернення безпідставно отриманих коштів, відсутні докази обізнаності відповідача про обов`язок повернення таких коштів, порушення якого є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.625 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги позивача частково, а саме в частині повернення відповідачем помилково перерахованих грошових коштів у сумі 73 000,00 грн. позивачу.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОНБУДМОНТАЖ-2015" (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 21, ) на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 76, ) - безпідставно набуті кошти у сумі 73 000,00 грн. та 1 842,41 грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08.07.2019

Суддя В.Г. Бєлік