РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.06.2019Справа № 910/16921/18

Господарський суд міста Києва у складі: судді Бондаренко Г.П., за участю секретаря судового засідання Лебович А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи № 910/16921/18

За позовом Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Концертна агенція «Рок гвардія України»

про стягнення 726 502,53 грн

Представники учасників сторін:

представник позивача: Ілляш Я.М., ордер КС №451884

представник відповідача: Дмишук О.В., директор на підставі витягу з ЄДРПОУ

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (далі позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Концертна агенція «Рок гвардія України» (далі відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 726 502,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за ліцензійними договорами № ОГ-134/16 від 13.10.2016, № ОГт-133/16 від 17.11.2016, № ОГ-55/17 від 24.03.2017 та № ОГ-56/17 від 24.03.2017, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, що разом складає 726 502, 53 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2018 залишено позовну заяву Державної організації Українське агентство з авторських та суміжних прав без руху, встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення цієї ухвали шляхом подання до суду оригіналу довіреності № 113 від 12.11.2018.

08.01.2019 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, якою останній усунув недоліки, встановлені даною ухвалою суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи № 910/16921/18 ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.02.2019; явку уповноважених представників визнано обов`язковою, у зв`язку з чим встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, але не пізніше закінчення строку підготовчого провадження, а позивачу запропоновано у строк до закінчення підготовчого провадження (60 днів з моменту винесення ухвали) надати суду відповідь на відзив.

04.02.2019 від представника позивача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання буз присутності представника позивача.

Протокольною ухвалою суду від 05.02.2019 підготовче засідання відкладено на 19.03.2019.

В судовому засіданні 19.03.2019, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті на 16.04.2019, а також про виклик у судове засідання представника відповідача.

Протокольною ухвалою суду від 16.04.2019 зобов`язано представника позивач надати письмові пояснення із доказами проведення гастрольних заходів у відповідності до чотирьох ліцензійних договорів. Також, ухвалено відкласти судове засідання по суті справи на 28.05.2019, викликано представника відповідача у судове засідання по суті розгляду справи на 28.05.2019.

23.05.2019 до відділу діловодства суду представником позивача подано додаткові пояснення до позову та докази, які підтверджують факт, що вказані у позовній заяві позивача та договорах, укладених між позивачем та відповідачем, гастрольні заходи були проведенні.

28.05.2019 до відділу діловодства суду від представника позивача надійшла заява про визнання поважними причин запізнення чи неявки на судове засідання 28.05.2019 об 15:30 год.

У судовому засіданні від 28.05.2019 відповідачем було заявлено усне клопотання про надання строку для визначення умов та узгодження мирової угоди з позивачем. У зв`язку з підтримання даного клопотання представником позивача, судом оголошено перерву у судовому засіданні до 25.06.2019 о 16:30 год.

У судовому засіданні від 25.06.2019 під час судових дебатів представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, відповідач не надав відзив на позов, причини такого не подання не повідомив, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 25.06.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між Державною організацією «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (далі ДО УААСП), що здійснює колективне управління майновими правами суб`єктів авторського права відповідно до Закону України «Про авторське право та суміжні права» (далі Закон) та Товариством з обмеженою відповідальністю « Концертна агенція «Рок гвардія України» (далі користувач) укладено ліцензійні договори, а саме:

- ліцензійний договір № ОГ-134/16 від 13.10.2016 відповідно до п. 2.1 якого, ДО УААСП надає користувачеві на умовах визначених цим договором, право (невиключну ліцензію) на публічне виконання на території оприлюднених творів, що належать до репертуару ДО УААСП, під час гастрольного заходу: концерт Lara Fabian, що відбудеться 18.10.2016 у Одеському палаці спорту, що має 4 250 посадочних місць та розташований на території України за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка 31, мінімальна ціна квитка 350 грн, максимальна ціна квитка 2950 грн, а користувач зобов`язується виплачувати ДО УААПС авторську винагороду (роялті) згідно за умовами даного договору та Закону, яка відповідно до п. 2.4 становить п`ять відсотків від суми валового збору від продажу квитків, але не менше 70 000,00 грн (далі договір №1);

- ліцензійний договір №ОГт-133/16 від 17.11.2016 відповідно до п. 2.1 якого, ДО "УААСП" надає користувачеві на умовах визначених цим договором, право (невиключну ліцензію) на публічне виконання на території оприлюднених творів, що належать до репертуару ДО "УААСП", під час гастрольних заходів - концерту Lara Fabian, які відбудуться 02.12.2016 та 03.12.2016 у Національному палаці мистецтв «Україна», що має 3 600 посадочних місць та розташований на території України за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 103, а користувач зобов`язується виплачувати ДО "УААПС" авторську винагороду (роялті) згідно за умовами даного договору та Закону, яка відповідно до п. 2.4 становить п`ять відсотків від суми валового збору від продажу квитків, але не менше 230 000,00 грн (далі договір №2);

- ліцензійний договір №ОГ-55/17 від 24.03.2017 відповідно до п. 2.1 якого, ДО "УААСП" надає користувачеві на умовах визначених цим договором, право (невиключну ліцензію) на публічне виконання на території оприлюднених творів, що належать до репертуару ДО "УААСП", під час гастрольного заходу: концерт гурту SODOM, що відбудеться 25.03.2017 у клубі Бінго, що знаходиться за адресою: м. Київ,просп. Перемоги, 112, що має 124 посадочних місць, мінімальна ціна квитка 490 грн, максимальна ціна квитка 1 590 грн, а користувач зобов`язується виплачувати ДО "УААПС" авторську винагороду (роялті) згідно за умовами даного договору та Закону, яка відповідно до п. 2.4 становить п`ять відсотків від суми валового збору від продажу квитків, але не менше 2 000,00 грн (далі договір №3);

- ліцензійний договір №ОГ-56/17 від 24.03.2017 відповідно до п. 2.1 якого, ДО "УААСП" надає користувачеві на умовах визначених цим договором, право (невиключну ліцензію) на публічне виконання на території оприлюднених творів, що належать до репертуару ДО "УААСП", під час гастрольного заходу: концерт ОСОБА_1 Вайкуле, що відбудеться 29.03.2017, у Національному палаці мистецтв «Україна», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 103, що має 3 600 посадочних місць, мінімальна ціна квитка 300 грн, максимальна ціна квитка 2 250 грн, а користувач зобов`язується виплачувати ДО УААПС авторську винагороду (роялті) згідно за умовами даного договору та Закону, яка відповідно до п. 2.4 становить п`ять відсотків від суми валового збору від продажу квитків, але не менше 90 000,00 грн (далі договір №4).

У відповідності до п. 2.5 договорів використовуючи твори із репертуару ДО УААСП, користувач зобов`язується вести точний облік творів, їх авторів та виконавців і не пізніше 20-ти днів за договорами №1, 2, 3 та 10-ти днів за договором №4 після проведення гастрольних заходів, у якому здійснювалось публічне виконання творів:

- перерахувати на поточний рахунок ДО УААСП авторську винагороду у визначених розмірах (п.2.5.1 договорів);

- надати ДО "УААСП" безпосередньо або через представника звіт про публічне виконання творів за формою, наведених до додатках до договорів (п.2.5.2 договорів);

- надати ДО "УААСП" безпосередньо або через представника відомість з деталізацією доходу (валового збору), отриманого користувачем від продажу квитків при проведенні гастрольних заходів (п. 2.5.3 договорів).

За приписами п. 3.2 договорів, при їх укладенні користувач надає ДО "УААСП" безпосередньо або через представника завірені копії: - свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) юридичної особи встановленого зразка з проставленим ідентифікаційним кодом користувача /свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи встановленого зразка з проставленим ідентифікаційним номером фізичної особи платником податків та інших обов`язкових платежів /виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; свідоцтва про проведення гастрольного заходу (за договорами №1, 3, 4); документи, які підтверджуються право підпису даного договору з боку особи представника користувача; довідки про взяття на податковий облік платника податку.

Користувач гарантує, що всі розрахунки з авторами та їх правонаступниками за публічне виконання творів з репертуару ДО "УААСП" за цими договорами будуть здійснюватись тільки через ДО "УААСП" (п. 3.4 договорів).

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України (п. 4.1 договорів).

Пунктом 5.1 договорів встановлено, що відповідно до частини 4 статті 47 Закону, користувач зобов`язується надавати належним чином уповноваженим представникам ДО "УААСП" всі документи, пов`язані з розрахунком суми авторської винагороди (роялті) відповідно до умов даного договору для огляду їх на місці знаходження користувача та/або направити поштою завірені належним чином копії таких документів, а також точний перелік використаних користувачем творів.

Договори вступають в дію з моменту підписання сторонами і діють до повного виконання користувачем своїх зобов`язань, що виникли під час дії даних договорів (п. 6.1 договорів).

Сторонами не оспорювалась правомірність зазначених договорів, а тому в силу встановленої ст. 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, ці ліцензійні договори є дійсним, а його положення беруться судом до уваги при розгляді спору.

Згідно умов зазначених ліцензійних договорів ДО "УААСП" надала користувачу право (невиключні ліцензії) на публічне виконання творів з репертуару ДО "УААСП" під час проведення гастрольних заходів, а відповідач зобов`язався виплачувати ДО "УААСП" авторську винагороду (роялті) згідно за умовами даних договорів та Закону України «Про авторське право та суміжні права».

Однак відповідач своїх зобов`язань щодо сплати авторської винагороди (роялті) за ліцензійними договорами за проведеними гастрольними заходами не сплатив, що і стало підставою звернення до суду. Наявність невиконаних зобов`язань відповідача також підтверджується гарантійним листом №174 від 05.07.2017, в якому останній визнає наявність заборгованості з невиплаченої авторського винагороди (роялті) у розмірі 392 000,00 грн, яку зобов`язується сплатити до 25.11.2017.

Враховуючи те, що заборгованість відповідачем так і не була сплачена у визначеним ним термін, позивач звернувся з претензіями №58 від 25.05.2018, №59 від 25.05.2018, №60 від 23.05.2018, №61 від 23.05.2018 з вимогою погасити заборгованість у місячний строк з дня отримання претензій шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ДО УААСП.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 ст. 418 Цивільного кодексу України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим Законом (ч. 2 ст. 418 Цивільного кодексу України).

Перелік об`єктів права інтелектуальної власності визначений приписами ч. 1 ст. 420 Цивільного кодексу України. Зокрема, об`єктами права інтелектуальної власності є літературні та художні твори, які в свою чергу є об`єктами авторського права (ч. 1 ст. 433 Цивільного кодексу України), до складу яких входять музичні твори (з текстом або без тексту) (п. 1 ч. 1 ст. 433 Цивільного кодексу України), а також виконання, фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення, які в свою чергу є об`єктами суміжних прав (ч. 1ст. 449 Цивільного кодексу України).

Відповідно до стаття 422 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності виникає (набувається) з підстав, встановлених цим Кодексом, іншим законом чи договором.

До майнових прав інтелектуальної власності на твір відповідно до ч. 1 ст. 440 Цивільного кодексу України відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

До майнових прав інтелектуальної власності на об`єкт суміжних прав відповідно до ч. 1 ст. 452 Цивільного кодексу України відносяться: право на використання об`єкта суміжних прав; виключне право дозволяти використання об`єкта суміжних прав; право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта суміжних прав, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Як передбачено ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об`єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Згідно частини другої ст. 426 Цивільного кодексу України особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об`єкт на власний розсуд з додержанням при цьому прав інших осіб.

Частиною третьою статті 426 Цивільного кодексу України встановлено, що використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених Цивільним кодексом України та іншим законом.

Відповідно до частин четвертої і п`ятої статті 33 Закону України «Про авторське право і суміжні права» за авторським договором про передачу невиключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має авторське право) передає іншій особі право використовувати твір певним способом і у встановлених межах. При цьому за особою, яка передає невиключне право, зберігається право на використання твору і на передачу невиключного права на використання твору іншим особам. Право на передачу будь-яким особам невиключних прав на використання творів мають організації колективного управління, яким суб`єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що договір про передачу прав на використання творів вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов (строку дії договору, способу використання твору, території, на яку поширюється передаване право, розміру і порядку виплати авторської винагороди, а також інших умов, щодо яких за вимогою однієї із сторін повинно бути досягнено згоди). Авторська винагорода визначається у договорі у вигляді відсотків від доходу, отриманого від використання твору, або у вигляді фіксованої суми чи іншим чином. При цьому ставки авторської винагороди не можуть бути нижчими за мінімальні ставки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: а) особисто; б) через свого повіреного; в) через організацію колективного управління (ст. 45, ч. 1 ст. 47 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 48 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлено, що повноваження на колективне управління майновими правами передаються організаціям колективного управління авторами та іншими суб`єктами авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів, укладених у письмовій формі.

Згідно частини п`ятої статті 48 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що на основі одержаних повноважень організації колективного управління надають будь-яким особам шляхом укладання з ними договорів не виключні права на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що між позивачем та відповідачем укладено ліцензійні договори № ОГ-134/16 від 13.10.2016, № ОГт-133/16 від 17.11.2016, № ОГ-55/17 від 24.03.2017 та № ОГ-56/17 від 24.03.2017, на виконання умов яких ДО УААСП надала користувачу право (невиключні ліцензії) на публічне виконання творів з репертуару ДО УААСП під час проведення гастрольних заходів, а відповідач зобов`язався виплачувати ДО УААСП авторську винагороду (роялті) згідно за умовами даних договорів та Закону України «Про авторське право та суміжні права».

Про те, що гастрольні заходи були проведені відповідачем підтверджується копіями листів від Державного підприємства «Національний палац мистецтв «Україна» № 04/01-15/15/436 від 17.05.2019 щодо концертних заходів передбачених договорами №2, 4, Спортивно-концертного комплексу «Одеський палац спорту» № 01-2566 від 10.05.2018 та протоколом огляду веб-сторінок http://bingo.ua/event/sodom/ та http://kiev.karabas.com/sodom (в порядку ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») від 23.05.2019.

Однак, як вже було зазначено судом відповідач не виконав своїх зобов`язань за ліцензійними договорами щодо сплати авторської винагороди (роялті).

В той же час, згідно зі статтею 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 Цивільного кодексу України). Одностороння відмова від зобов`язання в силу припису стаття 525 Цивільного кодексу України не допускається.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

З урахуванням п. 2.5.1 користувач зобов`язаний перерахувати на поточний рахунок ДО УААСП авторську винагороду в визначеному розмірі не пізніше 20-ти днів після проведення гастрольного заходу, у якому здійснювалось публічне виконання творів (п. 2.5.1 договорів №1, 2, 3). В свою чергу за договором №4 такий перерахунок має бути здійснений протягом 10-ти днів після проведення гастрольного заходу.

Таким чином, відповідач був зобов`язаний сплати авторську винагороду за договором №1 у строк до 07.11.2016 у розмірі 5% від суми валового збору від продажу квитків, але не менше ніж мінімальному розмірі 70 000,00 грн, за договором №2 у строк до 02.12.2016 у розмірі 5% від суми валового збору від продажу квитків, але не менше ніж мінімальному розмірі 230 000,00 грн, за договором №3 у строк до 14.04.2017 у розмірі 5% від суми валового збору від продажу квитків, але не менше ніж мінімальному розмірі 2 000,00 грн, за договором №4 у строк до 08.04.2017 у розмірі 5% від суми валового збору від продажу квитків, але не менше ніж мінімальному розмірі 90 000,00 грн.

Про те, що оплата відповідачем не була проведена підтверджується також гарантійним листом, в якому останній гарантує здійснити оплату у розмірі 392 000,00 грн до 25.11.2017.

Під час розгляду справи відповідачем не надано одних доказів про здійснення оплати авторської винагороди (роялті) на виконання умов ліцензійних договорів, тому позовні вимоги про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 392 000,00 грн є повністю обґрунтованими, доведеним та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення пені у розмірі 217 334,82 грн та штрафу за невиконання умов договорів у розмірі 17 000,00 грн (за договором №1 у розмірі 4 000,00 грн за порушення п. 2.5.2, 2.5.3, 3.2, 5.1; за договором №2 у розмірі 5 000,00 грн за порушення п. 2.5.2, 2.5.3, 2.5.4, 3.2, 5.1; за договором №3 у розмірі 4 000,00 грн за порушення п. 2.5.2, 2.5.3, 3.2, 5.1; за договором №4 у розмірі 4 000,00 грн за порушення п. 2.5.2, 2.5.3, 3.2, 5.1).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 Господарського кодексу України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності, зокрема, сплати пені, штрафу.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 2.7 договорів передбачено, що у разі невиконання користувачем пунктів п. 2.5.2, 2.5.3, 3.2, 5.1 (додатково умовами договору №2 передбачено порушення приписів п. 2.5.4 договору) він зобов`язаний сплатити ДО УААСП штраф у розмірі 1 000,00 грн за порушення кожного пункту, сплата штрафу не звільняє користувача від обов`язку сплати авторської винагороди (роялті) і (або) надання звіту, акту тощо.

Окрім того, відповідно до п. 2.8 договорів, у разі невиконання користувачем пункту 2.5.1 договору користувач зобов`язаний сплатити ДО УААСП пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми невиплаченої авторської винагороди за кожний день затримки. При цьому нарахування пені за простроченні виконання зобов`язання не припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним. Сплата пені не звільняє користувача від обов`язку сплати авторської винагороди (роялті).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

При цьому, ст. 3 вказаного Закону закріплює, що розмір пені, передбачений статтею 1 Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, за приписами Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки і відповідно, якщо розмір пені, встановлений договором, є меншим від подвійної облікової ставки НБУ застосовується розмір пені встановлений договором.

При цьому, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі №910/6046/16.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в заявленому позивачем розмірі, оскільки він відповідає вимогам чинного законодавства та не суперечить умовам укладеного договору.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційне збільшення суми заборгованості у розмірі 78 418,56 грн та 3% річних від прострочених сум заборгованості, що складає 21 749,15 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача індексу інфляції нарахованого на суму боргу та 3 % річних ґрунтуються на приписах законодавства, а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов`язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних та індексу інфляції нарахованого на суму боргу підлягають задоволенню відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку. При здійсненні перевірки розрахунку 3% річних та індексу інфляції, нарахованих позивачем, судом встановлено, що ним правильно здійснено вказаний розрахунок.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність обов`язку сплати заборгованості у заявленому позивачем розмірі, як і не скористався своїми правами, передбаченими Господарськими процесуальним кодексом України, в тому числі подання відзиву на позовну заяву.

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені в судовому засіданні, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у заявленому позивачем розмірі щодо стягнення основного боргу, пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 10 897,54 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Концертна агенція «Рок гвардія України» про стягнення заборгованості 726 502,53 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Концертна агенція «Рок гвардія України» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 28; ідентифікаційний код 38813010) на користь Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (01001, м. Київ, (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 44, поверх 3; ) основний борг у розмірі 392 000 (триста дев`яносто дві тисячі) грн 00 коп., пеню у сумі 217 334 (двісті сімнадцять тисяч триста тридцять чотири) грн 82 коп., втрати від інфляції у сумі 78 418 (сімдесят вісім тисяч чотириста вісімнадцять) грн 56 коп.,3% річних штраф у сумі 21 749 (двадцять одна тисяча сімсот сорок дев`ять) грн 15 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 10 897 (десять тисяч вісімсот дев`яносто сім) грн 54 коп.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 08.07.2019.

Суддя Г.П. Бондаренко