ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02.07.2019м. ДніпроСправа № 904/2796/19

Суддя Фещенко Ю.В. , розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна корпорація "Київ" (69041, м. Запоріжжя, вулиця Ризька, будинок 5, квартира 46; ідентифікаційний код 37378790)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврида Електрик Дніпро" (49000, м. Дніпро, проспект Карла Маркса, будинок 76-А, квартира 105; ідентифікаційний код 3211293)

про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 4 069 844 грн. 00 коп.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна корпорація "Київ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврида Електрик Дніпро" (далі - відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача суму безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 4 069 844 грн. 00 коп.

Розглянувши позовну заяву з доданими до неї документами, господарський суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 1 цього Закону судовим збором є збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2019 року складає 1 921 грн. 00 коп.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В порушення вказаних вимог, позивачем до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору.

Як вбачається із позовної заяви, позивач просить суд відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, посилаючись на неплатоспроможність та цілковиту відсутність власних оборотних грошових коштів. Позивач зазначає, що постановою Господарського суду Запорізької області від 01.03.2016 у справі № 908/5791/15 визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна корпорація "Київ", що на думку позивача, свідчить про встановлення судом факту неплатоспроможності позивача. Проміжний ліквідаційний баланс банкрута станом на 01.04.2019 у справі № 908/5791/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна корпорація "Київ" свідчить про наявність лише пасиву боржника, тобто боргів, - кредиторської заборгованості, визнаної судом перед бюджетом та контрагентами у сумі понад 18 млн. грн., що, відповідно, свідчить про дефіцит балансу на зазначену суму.

Розглянувши клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, господарський суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Нова редакція Закону України "Про судовий збір", зокрема стаття 8 якого, містить вичерпний перелік осіб, яким Законом надано право на отримання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, з урахуванням положень статті 8 Закону України "Про судовий збір", суд наділений правом відстрочення, зменшення та звільнення від сплати судового збору лише щодо фізичних осіб за наявності певних умов та юридичних осіб за наявності підстав, визначених пунктом 3 вказаної норми.

При цьому в контексті статті 8 Закону України "Про судовий збір" відстрочення та звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду.

Подана до суду позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна корпорація "Київ" про стягнення суми безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 4 069 844 грн. 00 коп. не відповідає визначеним у статті 8 Закону України "Про судовий збір" критеріям. Більше того, наведені заявником обставини не мають характеру виключних, оскільки самі лише обставини, пов`язані з банкрутством підприємства позивача та відсутністю грошових коштів у ліквідатора, не можуть вважатись підставою для відстрочення сплати судового збору.

Судом також враховано положення статті 8 Конституції України, якою передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а за змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

При цьому, статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із статтею 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак.

Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

Слід відзначити, що у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист та доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, вказав, щоправо на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі "Ашінгдейн проти Великої Британії").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (пункт 60).

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення, натомість відсутність сплати судового збору надає суду достатньо правових підстав для залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, до позовної заяви не додані документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Отже, враховуючи відсутність сплати судового збору, суд дійшов висновку про невідповідність позовної заяви вимогам пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, пунктом 8 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позовна заява повинна містити зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

В порушення вимог наведеної норми процесуального закону, позивач не зазначив в позові про наявність у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додані до позову.

Також, в порушення приписів пункту 9 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

За результатами огляду матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів господарський суд констатує, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи до позовної заяви не додано.

Також, пунктом 10 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, що позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Судом встановлено, що подана позовна заява не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до частин 1-4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Вказані обставини є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу 7-денного строку з дня вручення вказаної ухвали для усунення зазначених недоліків, а саме: надати докази сплати судового збору у встановленому порядку у розмірі 61 047 грн. 66 коп. з інформацією про його зарахування до спеціального фонду державного бюджету; інформацію щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний розрахунок) суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На підставі викладеного, керуючись статтями 162, 164, 172, 174 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна корпорація "Київ" про відстрочення сплати судового збору відмовити.

2. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна корпорація "Київ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврида Електрик Дніпро" про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 4 069 844 грн. 00 коп. - залишити без руху.

3. Встановити позивачу строк для усунення недоліків - 7 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме подати до суду:

- докази сплати судового збору у встановленому порядку у розмірі 61 047 грн. 66 коп. з інформацією про його зарахування до спеціального фонду державного бюджету;

- інформацію щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви;

- попередній (орієнтовний розрахунок) суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи;

- підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважається неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 02.07.2019 та не підлягає оскарженню.

Суддя Ю.В. Фещенко