ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2019 р. Справа№ 910/15963/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Отрюха Б.В.

Верховця А.А.

за участю секретаря судового засідання Титарєвої Г.І.,

представників:

від Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" та позивача - Сербуль О.Ю.,

від відповідача - Власенко О.С.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сушия"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 14.03.2019 (повний текст складено 25.03.2019, суддя Щербаков С.О.)

у справі № 910/15963/18

за позовом Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами"

в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер мьюзік Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сушия"

про стягнення 223380,00 грн

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (далі - Організація) звернулася до Господарського суду міста Києва в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер мьюзік Україна" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сушия" про стягнення 223380,00 грн компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.

Позовні вимоги з посиланням на приписи статей 1, 15, 31, 49, 50, 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" мотивовано неправомірним (без надання відповідного дозволу) використанням шляхом публічного виконання відповідачем у приміщенні закладу громадського харчування - ресторан "Сушия" за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, № 1-3/2, музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1", автор музики та тексту ОСОБА_1, у виконанні ОСОБА_2.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2019 у справі № 910/15963/18 позов задоволено частково, присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сушия" на користь Організації в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер мьюзік Україна" 19210,00 грн компенсації за порушення майнових авторських прав та 288,15 грн судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2019 повністю і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 5026,05 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не встановлено, а Організацією не доведено всупереч ст. 74 ГПК України наявність у позивача майнових авторських прав на спірний музичний твір. Не встановлено обставин, який саме твір є об`єктом майнових авторських прав, за порушення яких заявлено позов, факт використання відповідачем спірного твору. Також, за твердженням відповідача, помилковим є висновок суду першої інстанції про доведеність Організацією перебування в її управлінні спірного твору, а відтак і права на його захист.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/15963/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сушия" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2019.

04.06.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 18.06.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 постановлено здійснювати розгляд справи № 910/15963/18 по суті спочатку колегією суддів у складі: Сотніков С.В. (головуючий, доповідач), Отрюх Б.В., Верховець А.А., яка визначена протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2019.

18.06.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 20.06.2019

В судовому засіданні представник Організації заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

В судовому засіданні було досліджено відеозапис фіксації порушення майнових авторських прав, що був доданий на оптичному носієві інформації до позовної заяви.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

До об`єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 155 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 420 ЦК України, зокрема, літературні та художні твори, фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення.

Об`єктом авторського права є твори, зокрема, музичні твори (з текстом або без тексту) (ст. 433 ЦК України).

Статтею 435 ЦК України передбачено, що первинним суб`єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб`єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб`єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Слід зазначити, що з огляду на приписи статті 74 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об`єктів даних прав відповідачем;

2) відповідач має довести додержання ним вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об`єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

У прийнятті судового рішення зі спору, пов`язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об`єкта суміжних прав позивачем: мають бути з`ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об`єкта такого права.

Разом з тим, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладена у постанові Пленуму від 04.06.2010 № 5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" що відповідно до статті 45 Закону суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом "г" частини першої статті 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб`єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов`язковим.

Згідно з пунктом 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності" організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб.

Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб`єктів авторського права суд повинен з`ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб`єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб`єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Свідоцтва про облік організації колективного управління від 24.01.2011 № 18/2011, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності, Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав.

24.01.2014 між Організацією та позивачем (видавник) укладено договір №АВ-24012014/01 про управління майновими авторськими правами (далі - договір №АВ-24012014/01), умовами якого передбачено, що:

- видавник надає Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори (твори та субвидані твори разом надалі також іменуються як "об`єкти авторського права"), які належать або протягом дії договору будуть йому належати видавнику, а саме дозволяти або забороняти використання об`єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов даного договору (пункт 2.1 договору №АВ-24012014/01);

- публічне використання згідно п.5.1.1 договору №АВ-24012014/01 вважається, зокрема, публічне виконання об`єктів авторського права як безпосередньо виконавцем або колективом виконавців, так і за допомогою будь-яких технічних пристроїв та процесів, у місцях здійснення господарської діяльності (підприємства торгівлі та послуг, заклади громадського харчування);

- Організація уповноважена здійснювати колективне управління правами видавника на території України (п. 6.1 договору №АВ-24012014/01, додаток №1 до договору №АВ-24012014/01);

- Організація має право здійснювати відповідно до чинного законодавства України та цього договору будь-які юридичні, направлені на забезпечення та захист майнових прав видавнича на об`єкти авторського права, повноваження на управління якими передані Організації за договором (п. 9.1 договору №АВ-24012014/01);

- у випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює Організація, остання з метою захисту прав видавника т а реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами, має право (пункт 9.2 договору №АВ-24012014/01):

пред`являти заяви, претензії, здійснювати фіксацію фактів використання об`єктів авторського права без дозволу Організації (пп. 9.2.1);

вчиняти будь-які інші дії (вживати заходи), направлені на захист авторських прав видавнича, за умов отримання попередньої згоди видавника (пп. 9.2.2);

- дії, визначені в пункті 9.2.1 цього договору, Організація має право здійснювати без узгодження з видавником (п. 9.4 договору №АВ-24012014/01);

- дії, визначені в пункті 9.2.2 цього договору, Організація здійснює за умов отримання попередньої письмової згоди видавника (п. 9.5 договору №АВ-24012014/01);

- даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє безстроково (пункт 12.1 договору №АВ-24012014/01).

На виконання умов договору №АВ-24012014/01, позивач надав Декларацію об`єктів авторського права (музичних творів) №704 від 01.06.2017 щодо переданого в управління музичного твору - назва твору: "ІНФОРМАЦІЯ_1", автор музики та тексту: ОСОБА_1, виконавець: ОСОБА_2, частка майнових авторських прав: публічне виконання 50%.

12.02.2019 Організація подала суду першої інстанції заяву з процесуальних питань № 4, у якій просила з метою виправлення технічної помилки викласти резолютивну частину позовної заяви в наступній редакції та просила стягнути з відповідача на користь Організації за незаконне використання твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (ОСОБА_1) (друга назва "ІНФОРМАЦІЯ_2" (ОСОБА_1)) суму, яка складає 223380,00 грн відповідно розрахунку.

До заяви Організація додала Декларацію об`єктів авторського права (музичних творів) №704 від 01.06.2017 щодо переданих в управління музичних творів, відповідно до якої позивач передав в управління Організації вже 3 (три) музичних твори:

1. назва твору: "ІНФОРМАЦІЯ_1", автор музики та тексту: ОСОБА_1, виконавець: ОСОБА_1, частка майнових авторських прав: публічне виконання 50%;

2. назва твору: "ІНФОРМАЦІЯ_1", автор музики та тексту: ОСОБА_1, виконавець: ОСОБА_2, частка майнових авторських прав: публічне виконання 50%;

3. назва твору: "ІНФОРМАЦІЯ_2", автор музики та тексту: ОСОБА_1, виконавець: ОСОБА_2, частка майнових авторських прав: публічне виконання 50%.

Тобто, на підтвердження обставин набуття в колективне управління майнових авторських прав на музичний твір, за захистом яких поданий позов до господарського суду, Організація подала два документа з одним і тим самим номером та датою, але різних за змістом, що викликає у апеляційного суду сумнів у їх достовірності.

Одночасно, колегія суддів в судовому засіданні встановила, що в закладі громадського харчування, в якому здійснює господарську діяльність відповідач, шляхом публічного виконання був використаний музичний твір "ІНФОРМАЦІЯ_2", автор музики та тексту ОСОБА_1, у виконанні ОСОБА_2.

Таким чином, колегією суддів констатується, що позов поданий на захист майнових авторських прав на спірний твір "ІНФОРМАЦІЯ_2" (автор музики та тексту ОСОБА_1, у виконанні ОСОБА_2) суб`єкта авторського права ТОВ "Ворнер мьюзік Україна", який їх отримав від ТОВ "Ворнер/Чаппелл" на підставі ліцензійного договору №ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що Організація не подала докази отримання попередньої письмової згоди позивача на подачу позову до порушників, як-то передбаченого умовами пп. 9.2.2 п. 9.2, 9.5 договору №АВ-24012014/01.

Відповідно до статті 45 Закону суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

За приписами статей 48 і 49 Закону можлива передача на договірних засадах авторами або іншими суб`єктами авторського права та/або суміжних прав повноважень з управління майновими правами організаціям колективного управління, на які покладається виконання відповідних функцій, зокрема збір винагороди на підставі зазначених договорів чи цього Закону, розподіл (перерозподіл між іншими організаціями колективного управління) зібраної винагороди, перерахування належної частки перерозподіленої винагороди іншим організаціям колективного управління, що представляють майнові інтереси відповідних суб`єктів авторського права та/або суміжних прав, або виплата розподіленої винагороди безпосередньо таким суб`єктам.

За наявності договорів з суб`єктами авторського права та/або суміжних прав на управління їх майновими правами організації колективного управління відповідно до статті 45 Закону, що надає право таким організаціям представляти інтереси власників майнових авторських прав, виконавців, виробників фонограм (відеограм), мають право звертатися до господарського суду з позовами про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду або стягнення доходу, отриманих порушником внаслідок порушення ним авторського права та/або суміжних прав, і у тому випадку, коли з порушником авторського права чи суміжних прав організацією колективного управління не укладено будь-якої угоди.

Організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб`єктів авторського права суд повинен з`ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб`єктом авторського права.

За змістом статей 435, 440, 441, 443 ЦК України, статей 7, 15, 31- 33 Закону, право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (за договором, який відповідає визначеним законом вимогам); використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Відповідно до частини третьої статті 426 ЦК України використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Частиною третьою статті 15 Закону визначено, що виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Відповідно до приписів статті 1 Закону публічне виконання - це подання за згодою суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім`ї або близьких знайомих цієї сім`ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання - як у реальному часі ("наживо"), так і з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення), а також публічна демонстрація аудіовізуального твору (зі звуковим супроводом чи без такого) у місці, відкритому для публічного відвідування, або в іншому місці (приміщенні), де присутні особи, які не належать до кола однієї сім`ї чи близьких знайомих цієї сім`ї, - незалежно від того, чи сприймається твір публікою безпосередньо у місці його публічної демонстрації (публічного показу), чи в іншому місці одночасно з такою демонстрацією (показом). Відповідальність за публічне виконання твору (в тому числі при його виконанні в реальному часі - "наживо") несе фізична чи юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

У свою чергу, використання твору без дозволу суб`єкта авторського права є порушенням авторського права, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону № 3792, у зв`язку з яким пунктом "г" частини другої статті 52 цього ж Закону визначено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

Враховуючи, що в порушення пунктів 9.2 та 9.5 Договору №АВ-24012014/01 Організація, діючи як представник позивача, не подала доказів вчинення дій з отримання попередньої письмової згоди ТОВ "Ворнер мьюзік Україна" на вжиття заходів судового захисту, колегія суддів доходить висновку про недоведеність в даному випадку наявності у Організації повноважень на звернення до суду в інтересах позивача з даним позовом, що має наслідком відмову в позові.

Суд першої інстанції, в порушення норм процесуального права безпідставно не дослідив подані Організацією договори та не врахував відсутність доказів на підтвердження фактичних обставин наявності у Організації, яка не є правовласником і діє виключно в межах угоди з позивачем, необхідних повноважень на звернення до суду з даним позовом, безпідставно дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2018 у даній справі, прийнято за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, із порушенням норм процесуального та матеріального права, що є підставами для його скасування у відповідності із п. 2, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Згідно із частинами 1, 4, 8, 14 статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Тобто, з Організації на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 5026,05 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сушия" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2019 у справі № 910/15963/18 скасувати повністю.

3. Прийняти нове рішення.

4. Відмовити в задоволенні позову повністю.

5. Стягнути з Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 23, офіс 916; ідентифікаційний код 37396151) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сушия" (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 44; ідентифікаційний код 35266336) 5026 (п`ять тисяч двадцять шість) грн 05 коп. витрат по сплаті судового збору.

7. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.

8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.07.2019.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді Б.В. Отрюх

А.А. Верховець