ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року Справа № 906/978/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Гладка Л.А.,

представники учасників справи:

позивач- не з`явився;

відповідач- не з`явився;

третя особа- не з`явився;

Державна виконавча служба- Дідківський А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на ухвалу господарського суду Житомирської області від 28.03.2019р., повний текст якої складено 02.04.2019р., за наслідками розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами під час виконаня рішення у справі № 906/978/17 (суддя Кудряшова Ю.В.)

за позовом Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного

управління ДФС у Житомирській області м.Житомир

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача -

Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України

м.Житомир

до Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Геліос» м.Житомир

про примусове виконання мирової угоди, а саме стягнення 1 003 206 грн. 93 коп.,-

Господарський суд Житомирської області ухвалою від 28.03.2019р. відмовлено в задово-ленні подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він во-лодіє спільно з іншими особами, у справі №906/978/17 за позовом Житомирської об`єднаної дер-жавної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області (надалі в тексті - Житомирська ОДПІ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача - Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України (надалі в тексті - Управління) до Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Геліос» (надалі в тексті - Підприємство) про примусове виконання мирової угоди, а саме стягнення 1 003 206 грн. 93 коп.(т.2, арк.справи 125-127).

Не погоджуючись із ухвалою, Відділ ДВС подав скаргу до Північно-західного апеляційно-го господарського суду, в якій просить розгляд апеляційної скарги провести за участю державно-го виконавця, заінтересованих осіб, скасувати ухвалу господарського суду Житомирської області від 28.03.2019р. у даній справі і ухвалити нове рішення, яким подання державного виконавця за-довольнити.(т.2, арк.справи 180-183).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відсутність реєстрації права власності не зумовлює позбавлення особи права користування та володіння належним її на праві власності майном. Висновки господарського суду Житомирської області, що визначення частки майна боржника у майні, можливо лише за умови зареєстрованого права власності на зазначене майно, суперечить по-ложенням ст.335 ГПК України, оскільки визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного ви-конавця, зазначена стаття не містить вимог, щодо обов`язкової реєстрації права власності за борж-ником у державних реєстрах. У разі якщо право власності не зареєстровано в установленому зако-ном порядку згідно ст.336 ГПК України, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) звернення стягнення на нерухоме майно боржника вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Таким чином, відповідно до Інструкції щодо прове-дення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, що затверджена наказом Мі-ністерства з питань Житлово-комунального господарства України наказом від 18.06.2007 №55 Заре-єстровано в Міністерстві юстиції України від 6 липня 2007р. визначено, що для визначення у від-сотковому відношенні частки кожного співвласника в єдиному майновому комплексі необхідно виз-начити інвентаризаційну або балансову вартість об`єкта нерухомого майна, яка належить кожному співвласнику, у разі, якщо при визначенні у відсотковому відношенні частки відсутня вартість, роз-рахунок проводиться пропорційно за площами. Відповідно до декларації на готовність об`єкту до експлуатації об`єкту від 11.05.2017р. №ЖТ 20 загальна площа будинку становить 5331,4 м2. ПП ВКФ «Геліос» є власником приміщень цокольного поверху загальною площею 300,36 м2 та 2 (двох) трикімнатних квартир загальною площею 146,50 м2, що становить 446,86 м2. Враховуючи викладене частка боржника в завершеному будівництвом житловому будинку на території Оліїв-ської сільської ради Житомирського району Житловий масив «Народицький» будинок №1, (по вул. Народицькій, 20 в м.Житомирі) становить 8,07%.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.05.2019р. відкрито провадження за скаргою Державного виконавця Відділу ДВС.(т.2, арк.справи 177-178).

12.06.2019р. на адресу апеляційного суду надійшов відзив Північного регіонального управ-ління Державної прикордонної служби України, у якому останнє підтримує апеляційну скаргу вико-навця та просить суд її задоволити.(т.2, арк.справи 227-229). А також клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке не розглядалося в зв`язку із перебуванням у що-річній відпустці судді-члена колегії Розізнаної І.В. з 03.06.2019р. по 24.06.2019р. включно та голо-вуючого судді Грязнова В.В. з 11.06.2019р. по 21.06.2019р. включно.(т.2, арк.справи 230-231).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 25.06.2019р. Державний виконавець відділу ДВС підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просив суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та задоволити подання Відділу ДВС.

Інші учасники справи в призначене на 25.06.2019р. судове засідання не забезпечили явку своїх представників, хоч і були повідомлені у встановленому порядку. Разом з тим, така неявка не перешкоджає розгляду справи, позаяк присутність представників сторін не визнавалась обов`язко-вою, а матеріалів справи достатньо для розгляду скарги по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Житомирської області від 17.05.2018р. частково задоволено позов та присуджено до стягнення з ПП «ВКФ «Геліос» на користь Житомирської ОДПІ 665 441 грн. 22 коп. основної заборгованості, а також 9 981 грн. 62 коп. сплаченого судового збору, в решті позову відмовлено. На примусове виконання рішення 22.06.2018р. місцевим господарським судом видано наказ.(т.1, арк.справи 209-213, 217).

Матеріалами справи стверджується, що 26.09.2018р. начальником Відділу примусового вико-нання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юс-тиції у Житомирській області об`єднано матеріали виконавчих проваджень №56748976; №48723191 №42949718; №50392464 у зведене виконавче провадження №57302312, а також утворено виконав-чу групу.(т.2, арк.справи 6, 14-15, 17).

З відповідей на запити державного виконавця вбачається про відсутність інформації щодо номерів рахунків, відкритих ПП «ВКФ «Геліос» у банках та інших фінансових установах, а також відсутність реєстрації за боржником транспортних засобів, сільськогосподарської техніки та вели-котонажних автомобілів або інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлу-атації у вулично-дорожній мережі загального користування за боржником також. Також не зареєс-тровано за ПП «ВКФ «Геліос» і земельних ділянок на території Житомирської області.(т.2, арк.спра-ви 19-23).

В ході виконання ВП №57302312 державний виконавець встановив, що ухвалою Господар-ського суду Житомирської області від 31.12.2013р. у справі №7/107-Б за заявою ДПІ у м.Житомирі до боржника ПП «ВКФ «Геліос» про визнання банкрутом - затверджено мирову угоду від 26.12. 2013р., укладену між кредиторами та ПП «ВКФ «Геліос» та погоджену Адміністрацією Державної прикордонної служби України 27.12.2013р. Провадження у справі №7/107-Б припинено.(т.2, арк. справи 24-35).

Відповідно до п.п.3.2 мирової угоди, з метою погашення кредиторських вимог боржника тре-тя особа - Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України зобов`язується добудувати та ввести в експлуатацію незавершений будівництвом житловий будинок по вул.Наро- дицькій, 20 у м. Житомирі, а також оформити право власності на частину добудованого майна, від-повідно до п.3.12 додатку №1; боржник зобов`язується оформити право власності на частину добу-дованого майна, визначеного у п. 3.1 мирової угоди, з врахуванням п.3.13 додатку №1, який є не-від`ємною частиною даної мирової угоди.

До мирової угоди складено додаток №1 у справі №7/107-Б про банкрутство ПП «ВКФ «Ге-ліос», у п.3.8 якого зазначено, зокрема, що об`єкт, після завершення будівництва та введення у екс-плуатацію, є спільною частковою власністю боржника та Північного регіонального управління Дер-жавної прикордонної служби України.

Відповідно до п.п.3.12 додатку №1, боржник відступає своє право на частину об`єкту зага-льною площею 460,41 м2, а Північне регіональне управління Державної прикордонної служби про-водить фінансування будівництва частини площі 446,86 м2, яка залишається за ПП ВКФ «Геліос».

За домовленістю сторін частки у об`єкті після ведення його в експлуатацію розподіляються таким чином: Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України є власни-ком 42-х квартир, загальною площею 3 193,59 м2 та частини цокольного приміщення загальною площею 68,41 м2; ПП «ВКФ «Геліос» є власником приміщень цокольного поверху загальною пло-щею 300,36 м2 та двох трикімнатних квартир загальною площею 146,50 м2.

Крім того, сторони мирової угоди зазначили. що протягом одного місяця після завершення будівництва, ПП ВКФ «Геліос» та Північне регіональне управління Державної прикордонної служ-би зобов`язані оформити право власності на об`єкт відповідно до часток зазначених у п.3.12 До-датку №1 (п.п.3.13 додатку №1 до мирової угоди).

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов мирової угоди від 26.12.2013р. Північним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України здійснено повне фінансування об`єкту та завершено його будівництво, про що в управлінні Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області зареєстровано декларацію від 11.05.2017р. №ЖТ 20 про готовність об`єкту до експлуатації.(т.2, арк.справи 36-42).

Вбачається, що Північним регіональним управлінням Державної прикордонної служби Ук-раїни направлено на адресу Підприємства для розгляду та підписання Акт розподілу збудованого і введеного в експлуатацію об`єкту: «Будівництво багатоповерхового житлового будинку на терито-рії Оліївської сільської ради Житомирського району (по вул.Народицькій, 20 в м.Житомирі)». В за-значеному Акті розподілу збудованого об`єкту зазначено, що Приватне підприємство «Виробни-чо-комерційна фірма «Геліос» (інд.код 22049099) є власником: 2 (двох) трикімнатних квартир №№ 46, 47 загальною площею 154,5 м2, приміщень цокольного поверху загальною площею 225 м2 та приміщень технічного поверху загальною площею 73,8 м2. Згідно п.5 - Акт розподілу часток скла-дений з метою подальшого оформлення права власності на належні сторонам частки.(т.2, арк.спра-ви 91).

Матеріали справи свідчать, що ПП ВКФ «Геліос» акт не підписано.

Матеріали справи також містять судові рішення у справі №906/1032/17, якими Господарсь-кий суд Житомирської області відмовив ПП «ВКФ «Геліос» в задоволенні позову до Північного ре-гіонального управління Державної прикордонної служби України про зобов`язання змінити умови правочину шляхом підписання окремого правочину (договору) в редакції, запропонованій позива-чем. Тобто, ПП «ВКФ «Геліос» просило встановити умови про розподіл часток в об`єкті будівниц-тва за адресою: м.Житомир, вул.Народицька, 20, що визначені у п.3.12 Додатку №1 до мирової уго-ди, затвердженої ухвалою господарського суду Житомирської області від 31.12.2013р. у справі №7/ 107-Б про банкрутство, встановити таким чином: Північне регіональне управління Державної при-кордонної служби України є власником 55 (пятдесяти пяти квартир) та частини цокольного примі-щення загальною площею 68,41 м2; ПП «ВКФ «Геліос» є власником приміщень цокольного повер-ху загальною площею 300,36 м2 та 5 (п`яти) трикімнатних квартир.(т.2, арк.справи 43-46).

Матеріали справи свідчать, що 14.02.2019р. до суду першої інстанції від державного вико-навця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головно-го територіального управління юстиції у Житомирській області надійшло подання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами у справі №906/978/17, згідно якого просить суд визначити частку майна боржника ПП «ВКФ «Геліос» в завершеному бу-дівництвом житловому будинку на території Оліївської сільської ради Житомирського району Жит-ловий масив «Народицький» будинок №1 (по вул.Народицькій, 20 в м.Житомирі).(т.2, арк.справи 2-4).

Обґрунтовуючи звернення Державний виконавець зазначив, що при виконанні зведеного ви-конавчого провадження №57302312 щодо стягнення 941 082 грн. 95 коп. заборгованості встановле-но факт розподілу мировою угодою від 26.12.2013р.(з додатком №1), укладеною між кредиторами та ПП «ВКФ «Геліос» в межах провадження у справі №7/107-Б частки в об`єкті будівництва за ад-ресою: м.Житомир, вул.Народицька, 20, а саме: Північному регіональному управлінню ДПС Украї-ни - 42 квартири площею 3193,59 м2 та частину цокольного приміщення загальною площею 68,41 м2; ПП «ВКФ «Геліос» - частину цокольного приміщення загальною площею 300,36 м2 та 2 трикім-натні квартири загальною площею 145,50 м2.

Посилаючись на положення ч.2 ст.331, ч.2 ст.266 ЦК України державний виконавець вважає частку у праві спільної часткової власності об`єктом цивільних прав, на яке можливо звернути стя-гнення, тому просить суд визначити частку майна боржника ПП «ВКФ «Геліос».

Як вже зазначалось, ухвалою від 28.03.2019р. відмовлено в задоволенні подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, у справі № 906/978/17.(т.2, арк.справи 125-127).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна та не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Право Позивача (стягувача) очікувати на виконання, а обов`язок Відповідача (боржника) виконати дії, передбачені рішенням суду, що набрало законної сили, - є обов`язковим на всій тери-торії України. Рішення, ухвали, постанови господарського суду виконуються у порядку, встановле-ному Законом України «Про виконавче провадження».(ст.124 Конституції України).

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуа-льних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і ос-овположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/ 97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні ви-конавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень, який передбачає, зокрема, мож-ливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Процесуальне законодавство встановлює, що питання про визначення частки майна борж-ника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державно-го чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з ін-шими особами. (стаття 335 ГПК України).

Предметом апеляційної скарги є правомірність відмови у задоволенні подання про визначен-ня частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що спільна власність це власність декількох (двох і більше) осіб на один об`єкт. Якщо при цьому частки кожного із співвласників визначені, то це спільна часткова власність, а якщо частки не визначені спільна сумісна власність. Такі норми містить глава 26 розділу І книги третьої Цивільного кодексу України (надалі в тексті - ЦК України).

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Зазначена правова позиція відображена в постано-ві Верхового Суду України від 16.11.2016 №6-1443цс16є.

Згідно положень ч.1 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Майно, що є у спільній частковій власності, може, відповідно до ст.367 ЦК України, бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові пра-ва та обов`язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами.(ст.190 ЦК України).

Разом з тим, визначення частки в спільному майні можливе лише у разі, коли боржник во-лодіє спільно з іншими особами таким майном.(ч.1 ст.335 ГПК України).

Частиною другою статті 366 ЦК України встановлено, що у разі неможливості виділу в на-турі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направ-ленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у пра-ві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Так, ст.ст.316, 317 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (май-но), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Влас-никові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ст.328 ЦК України).

При цьому, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, спо-руди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з мо-менту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до за-кону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.(ч.2 ст.331 ЦК України).

За положеннями пункту 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'-єктів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 13.04.2011р. №461, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) нале-жать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про го-товність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).

Таким чином, щоб новостворене майно стало об`єктом цивільно-правових відносин, потріб-не виконання трьох умов: 1) завершення будівництва; 2) прийняття до експлуатації; 3) державна ре-єстрація.

Доки цих умов не виконано, особа вважається лише власником матеріалів, обладнання то-що, які були використані у процесі цього будівництва (створення майна) (частина третя статті 331 ЦК України).

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 06.07.2016р. по справі №3-576гс16, в якій зокрема, вказано, що до прийняття об'-єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власнос-ті на цей об`єкт не виникає. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно пра-во власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (абзац 1 частини 3 статті 331 ЦК України).

Крім того, відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'-єкта нерухомого майна - державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Право власності включає в себе зокрема право володіння. При цьому до моменту державної реєстрації таке право у боржника не виникло, а тому неможливо застосувати порядок визначення частки у майні передбачений ст.335 ГПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що визначення частки майна боржника у майні, можлива лише за умови зареєстрованого права влас-ності на зазначене майно.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що на майно, визначене додатком 1 мирової угоди від 26.12.2013р. - право власності ПП ВКФ «Геліос» не зареєстровано, оскільки не підписаний акт розподілу збудованого і введеного в експлуатацію об`єкту. Таким чином, саме кредитор співвлас-ника майна, що є у спільній частковій власності, в разі недостатності в останнього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення - може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.(ч.1 ст.366 ЦК України).

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів звернення Позивача до суду з позовом про виділ в натурі частки Відповідача із спільного майна в житловому будинку на території Оліївської сільської ради Житомирського району Житловий масив «Народицький» будинок №1 (по вул.Наро-дицькій, 20 в м.Житомирі).

На переконання колегії - всі доводи та вимоги апеляційної скарги розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та без-посередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни ос-каржуваної ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284, 339, 340 Господарського про-цесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконав-чої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на ухвалу гос-подарського суду Житомирської області від 28.03.2019р. у справі №906/978/17 залишити без задо-волення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №906/978/17 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.