ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року Справа № 924/142/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Найдич М.А.

відповідача: представник не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача фермерського господарства "Тимчук"

на рішення господарського суду Хмельницької області, ухвалене 11.03.2019р., повне рішення складено 11.03.2019р., у справі № 924/142/19

за позовом приватного підприємства "Агро Добробут", смт. Катеринівка Катеринопільського району Черкаської області

до фермерського господарства "Тимчук", с. Левківка Старокостянтинівського району Хмельницької області

про стягнення 119734,17 грн., з яких 104000,00 грн. боргу, 11796,16 грн. пені, 1638,36 грн. процентів, 2299,65 грн. інфляційних нарахувань

В лютому 2019 року Приватне підприємство «Агро Добробут» звернулось до господарського суду Хмельницької області із позовом до Фермерського господарства «Тимчук» про стягнення 119 734,17 грн., з яких 104 000,00 грн. - основний борг, 11 796,16 грн. - пеня, 1 638,36 грн. - процентів, 2 299,65 грн. - інфляційних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору поставки насіння UA160401-ГВ від 16.04.2018 року в частині сплати повної вартості поставленого ним товару /а.с. 2-3/.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 11.03.219 року у справі № 924/142/19, позов Приватного підприємства «Агро Добробут» до Фермерського господарства «Тимчук» про стягнення 119 734,17 грн., з яких 104 000,00 грн. боргу, 11 796,16 грн. пені, 1 638,36 грн. процентів, 2 299,65 грн. інфляційних нарахувань задоволено.

Стягнуто з Фермерського господарства «Тимчук» на користь Приватного підприємства «Агро Добробут» 104 000,00 грн. боргу, 11 796,16 грн. пені, 1 638,36 грн. процентів, 2 299,65 грн. інфляційних нарахувань, 1 921,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач в порушення покладеного на нього обов`язку згідно з договором своє зобов`язання щодо повного розрахунку за товар не виконав, а тому з урахуванням перевіреного судом розрахунку пені, процентів та інфляційних втрат, останній дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю /а.с. 28-30/.

Відповідач ФГ «Тимчук», не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Хмельницької області від 11.03.2019 року у справі № 924/142/19 скасувати в частині стягнення 11 796,16 грн. пені, 1 638,36 грн. процентів, 2 299,65 грн. інфляційних нарахувань та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує, що не можуть бути штрафними санкціями у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) заявлені вимоги позивача, оскільки ФГ «Тимчук» не може виконати свої зобов`язання з форс мажорних причин, що передбачено самим Договором /а.с. 42-43/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду (головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Тимошенко О.М., суддя Юрчук М.І.) від 29.05.2019 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Тимчук» на рішення господарського суду Хмельницької області від 11.03.2019 року у справі № 924/142/19, призначено справу до розгляду на 03.07.2019 року об 11:00 год. /а.с. 76-78/.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.07.2019 року № 01-04/482 у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Тимошенка О.М. у період з 26.06.2019 року по 02.08.2019 року (включно) та відповідно до статті 32 ГПК України, ст. 155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пунктів 19, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 924/142/19.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2019 року визначено для розгляду справи колегію суддів: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Савченко Г.І.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.07.2019 року, апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Тимчук» на рішення господарського суду Хмельницької області від 11.03.2019 року у справі № 924/142/19, яке призначено до розгляду на 03.07.2019 року прийнято у новому складі суду: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Савченко Г.І.

В судовому засіданні 03.07.2019 року представник позивача ПП «Агро Добробут» заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 11.03.2019 року у справі № 924/142/19 залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідач ФГ «Тимчук» участі уповноваженого представника в судовому засіданні 03.07.2019 року не забезпечив, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с. 79/.

Разом з тим, відповідачем до суду 01.07.2019 року подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із неможливістю забезпечити явку свого представника /а.с. 81/.

Розглянувши клопотання ФГ «Тимчук» про відкладення розгляду справи, колегія суддів ухвалила відмовити у його задоволенні з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч.11, 12 ст.270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При цьому відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Відповідач ФГ «Тимчук» був своєчасно, 29.05.2019 року, повідомлений про дату, час і місце розгляду справи - 03.06.2019 року /а.с. 79/, відповідно, мав достатньо часу забезпечити явку в судове засідання іншого представника, оскільки діюче законодавство не обмежує представництво інтересів в суді певним колом осіб.

Таким чином, клопотання боржника про відкладення розгляду справи до задоволення не підлягає, оскільки повідомлені ним причини неявки судом поважними не визнано.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

16.04.2018 року між Приватним підприємством «Агро Добробут» (постачальник) та Фермерським господарством «Тимчук» (пкупець) укладено Договір поставки насіння № UА160401-ГВ, у відповідності до п.1.1 якого пстачальник зобов`язується поставити покупцю насіння сільськогосподарських культур, а покупець зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Відповідно до п.п.2.1, 2.2 Договору, поставці підлягає товар, асортимент, кількість, ціна та вартість якого встановлюється в специфікаціях (додатках до даного договору, що є невід`ємними його частинами). Загальну суму (ціну) цього договору складає вартість всіх товарів, поставлених на його умовах.

Зобов`язання постачальника по постачанню товару вважаються виконаними після передачі товару покупцю у місці поставки згідно видаткової накладної на товар або акту приймання-передачі товару (п.3.3 Договору).

Згідно з п.3.4 Договору, право власності на товар, а також ризики випадкової втрати (знищення) та/або пошкодження товару переходять від постачальника до покупця в день поставки товару покупцю. Днем поставки товару покупцю вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної або акту приймання-передачі товару.

У розділі договору «Умови оплати» сторони погодили, зокрема, що порядок та строки розрахунків за поставлений товар визначається даним договором та специфікаціями (додатками) до нього. У випадку, якщо товар був поставлений на умовах цього договору без підписання сторонами відповідних специфікацій (додатків), такий товар підлягає оплаті протягом 3 банківських днів з моменту (дня) поставки (п.4.1 Договору).

За умовами п.4.3 Договору, при проведенні розрахунків за товар в безготівковій формі покупець у графі «призначення платежу» платіжного доручення зобов`язаний зазначити найменування та реквізити даного договору та відповідних специфікацій (додатків), згідно яких здійснюється платіж. В разі не зазначення цих даних, постачальник має право на власний розсуд зарахувати отримані кошти за товар (в рахунок авансової оплати або оплати вже поставленого товару).

Для розрахунків по цьому договору постачальник має право виставляти рахунки на оплату, які мають містити обов`язкові посилання реквізити договору та відповідної специфікації (п.4.4 Договору).

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що постачальник зобов`язаний передати покупцю товар на умовах, визначених Договором.

Покупець зобов`язаний прийняти товар у постачальника та своєчасно і в повному обсязі проводити розрахунки за товар на умовах, викладених в Договорі. Покупець зобов`язаний прийняти товар в повному обсязі, що визначений договором та специфікаціях (додатках) до нього (п.6.2 Договору).

Відповідно до п.8.4 Договору, у випадку порушення термінів або умов оплати товару покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення, а також проценти на суму прострочення згідно ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі 5 % річних.

У п.8.5 Договору сторони домовилися про продовження до 3 років строку позовної давності щодо вимог зі стягнення неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошових зобов`язань за цим договором та про те, що стягнення неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошових зобов`язань за даним договором не припиняється строком, визначеним п.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Договір набуває чинності з дня його підписання представниками обох сторін і діє до 31.12. 2018 року, а в частині виконання сторонами взятих на себе по Договору зобов`язань - до моменту їх повного виконання сторонами (п.10.1 Договору).

Згідно з п.10.2 Договору, усі специфікації, додатки та доповнення до цього договору, викладені в письмовій формі, є його невід`ємною частиною /а.с. 8-10/.

16.04.2018 року сторонами підписано Специфікацію № 1 до Договору поставки насіння від 16.04.2018 року № UA160401-ГВ, в якій визначили що за цим Додатком поставці підлягає насіння в наступному асортименті, кількості, ціні та вартості: насіння кукурудзи ДМС Бенефіс в кількості 100 за ціною 1 083,33 грн. за одиницю товару, вартістю 130 000,00 грн. з ПДВ.

У специфікації також зазначено, що загальна вартість товару, що поставляється по цьому додатку, становить 130 000,00 грн., в тому числі ПДВ 21 666,67 грн. Поставка товару, зазначеного в даному додатку, здійснюється постачальником за адресою: Черкаська обл., м. Катеринопіль, вул.Соборна, 55 В/1; умови поставки згідно правил ІНКОТЕРМС-2010: FСА (склад продавця).

Крім того, у специфікації сторони узгодили, що покупець зобов`язаний сплатити загальну вартість товару, що поставляється згідно з цим Додатком: I платіж 20 % - до 16.04.2018 року; II платіж 80 % - до 15.10.2018 року; (остаточний розрахунок). Постачальник зобов`язується поставити зазначений в даному додатку товар покупцю в строк до 16.04.2018 року, за умови належного виконання покупцем умов щодо оплати товару.

На виконання умов Договору № UA160401-ГВ від 16.04.2018 року позивач поставив відповідачу насіння кукурудзи ДМС Бенефіс в кількості 100 т на загальну суму 130 000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 344 від 16.04.2018 року та товарно-транспортною накладною № Р344 від 16.04.2018 року, які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств /а.с. 12-13/.

Разом з тим, відповідач всупереч умов укладеного між сторонами Договору належним чином взятих на себе зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку не виконав, оплату поставленого товару здійснив лише на суму 26 000,00 грн. (платежами по 13 000,00 грн.), що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача від 17.04.2018 року /а.с. 20/.

09.11.2018 року та 29.01.2019 року ПП «Агро Добробут» направлено на адресу ФГ «Тимчук» претензії (вих. № 2140, вих. № 66) з вимогою відшкодувати суму основного боргу в розмірі 104 000,00 грн. Окрім цього повідомлено, що у разі не оплати зазначеної заборгованості підприємство змушене буде звернутись до суду із вимогою про стягнення існуючої заборгованості та штрафних санкцій передбачених Договором, процентів, інфляційних втрат /а.с. 14-19/.

З огляду на те, що претензії ПП «Агро Добробут» залишені ФГ «Тимчук» без відповіді та задоволення, позивач ПП «Агро Добробут» звернувся до господарського суду Хмельницької області із відповідним позовом про стягнення основного боргу в сумі 104 000,00 грн., пені в сумі 11 796,16 грн., процентів в сумі 1 638,36 грн. та інфляційних втрат в сумі 2 299,65 грн.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору № № UA160401-ГВ від 16.04.2018 року, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Так, доказами наявними в матеріалах справи, а саме видатковою накладною № 344 від 16.04.2018 року та товарно-транспортною накладною № Р344 від 16.04.2018 року, підтверджується факт поставки відповідачу товару на загальну суму 130 000,00 грн. Зазначені видаткові накладні підписані представниками сторін без заперечень і скріплені їх печатками.

Позивачем направлено на адресу відповідача претензії за вих. № 2140 від 09.11.2018 року та за вих. № 66 від 29.01.2019 року про погашення суми основного боргу, яка становить 104 000,00 грн., оскільки відповідачем лише частково оплачено товар на суму 26 000,00 грн. В свою чергу, відповідач претензії позивача залишив без відповіді та задоволення.

Відтак, поскільки відповідач всупереч умов Договору поставки № UA160401-ГВ від 16.04.2018 року (Специфікація №1 - Додаток до Договору) та норм чинного законодавства, отриманий від позивача товар не оплатив, а вимогу про сплату боргу залишив без задоволення, то позовні вимоги про стягнення заборгованості по оплаті отриманого товару у сумі 104 000,00 грн. є такими, що підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню на підставі ст.ст.525, 526 ЦК України, ст.ст.173, 193 ГК України.

Щодо вимоги про стягнення пені в розмірі 11 796,16 грн. за період просрочення з 16.10.2018 року по 07.02.2019 року.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Виходячи із змісту ст.ст.546, 548 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 8.4 Договору № UA160401-ГВ від 16.04.2018 року сторони погодили, що у випадку порушення термінів або умов оплати товару покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення, а також проценти на суму прострочення згідно ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі 5% річних.

У п.8.5 Договору сторони домовилися про продовження до 3 років строку позовної давності щодо вимог зі стягнення неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошових зобов`язань за цим договором та про те, що стягнення неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошових зобов`язань за даним договором не припиняється строком, визначеним п. 6 ст.232 Господарського кодексу України.

Поскільки прострочення відповідача по оплаті товару має місце, тому вимоги позивача про стягнення пені є підставними та правомірно задоволеними місцевим господарським судом у розмірі 11 796,16 грн. за розрахунком позивача.

Щодо вимог про стягнення 1 638,36 грн. 5 % річних та 2 299,65 грн. інфляційних втрат за період прострочення з 16.10.2018 року по 07.02.2019 року.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

З огляду на наявність прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання місцевий суд, здійснивши перерахунок, перевірений апеляційним судом, слушно задовольнив вимоги позивача про стягнення річних у розмірі 1 638,36 грн. та інфляційних втрат у розмірі 2 299,65 грн.

Доводи апелянта, що вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій не можуть бути заявлені до стягнення, оскільки ФГ «Тимчук» не може виконати свої зобов`язання з форс мажорних причин, судом оцінюється критично, адже виконання господарського зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею) у відповідності до вимог закону так і умов договору, яка є фактично платою за користування боржником грошовими коштами кредитора за весь період прострочки виконання грошового зобов`язання. Таким чином, скрутне фінансове становище або відсутність коштів у боржника не позбавляє права кредитора на отримання додаткової суми коштів у вигляді неустойки, зокрема як одного із способів захисту своїх майнових прав та інтересів.

Таким чином, заперечення апелянта, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, адже не спростовують наведених судових висновків, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Відповідно до ст.ст.74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п.1 част.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги ФГ «Тимчук» не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для скасування рішення господарського суду Хмельницької області від 11.03.2019 року у справі № 924/142/19 відсутні.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Хмельницької області від 11.03.2019р. у справі № 924/142/19 залишити без змін, апеляційну скаргу фермерського господарства "Тимчук" залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу № 924/142/19 повернути господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "08" липня 2019 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Савченко Г.І.