ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/15705/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання Браславець Ю.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2019

у справі №910/15705/18 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту"

про стягнення 11944,84 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2018 Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту" про стягнення 11944,84 грн. пені.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору про закупівлю товарів №т-20/ від 21.02.2018, а саме порушенням строків поставки товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність підстав для стягнення з відповідача пені.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2019 у справі №910/15705/18 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 2219,20 грн. пені та 327,36 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Рішення вмотивовано частковою доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач 05.03.2019 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апелянт вважає, що судом не було в повній мірі досліджено методику розрахунку штрафних санкцій, що здійснив позивач, що призвело до винесення неправомірного рішення у справі, не враховано, що строки поставки товарів визначені у специфікації до договору та є різними для кожного товару.

Вказує, що відповідач 19.09.2018 виконав вимогу позивача №3201вих-18850 від 18.09.2018 та сплатив на його користь штрафні санкції за прострочення виконання умов договору в розмірі 9 417, 64 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1011 від 19.09.2018, у зв`язку з чим не погоджується з розрахунком позивача, відповідно до якого розмір штрафних санкцій становить 11 944, 84 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача 26.03.2019 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 у справі №910/15705/18 апеляційну скаргу відповідача залишено без руху, з огляду на неподання документів, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

16.04.2019 від відповідача надійшов супровідний лист, до якого, зокрема, додано платіжне доручення №1196 про сплату 2 643,00 грн. судового збору.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019, у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Іоннікова І.А., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 у справі №910/15705/18 поновлено відповідачу строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

21.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (найменування змінено на Акціонерне товариство "Укртрансгаз") в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" Публічного акціонерним товариством "Укртрансгаз" (далі - покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту" (далі - постачальник, відповідач) укладено договір про закупівлю товарів №т-20/ (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується у визначений цим договором строк передати у власність покупця: турбіни та мотори код ЄЗС ДК 021:2015 (42110000-3) (запасні частини до МК-8) (далі - товари), зазначені в специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною (далі - специфікація), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі товари (п.1.1), найменування (номенклатура, асортимент), кількість товарів, одиниця виміру, ціна за одиницю, строк поставки, місце поставки, інші умови зазначаються у специфікації (п.1.2), загальна сума цього договору становить 3690000,00 грн., у тому числі податок на додану вартість - 615000,00 грн. (п.3.1), постачальник зобов`язується передати покупцю товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до специфікації. Покупець залишає за собою право змінити місце поставки товарів, про що сторони складають додаткову угоду (п.5.1), право власності на товари переходить від постачальника до покупця в день прийняття товарів покупцем за видатковою накладною (п.5.6), датою поставки товарів за цим договором є приймання покупцем товарів за кількістю та якістю відповідно до п.5.13 цього договору та передача постачальником покупцю в повному обсязі наведених документів (п.5.8), покупець зобов`язаний прийняти поставлені товари у порядку, визначеному цим договором, оплатити товари своєчасно та в повному обсязі згідно умов цього договору (п.п.6.1, 6.1.1, 6.1.2), постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором (п.п.6.3, 6.3.1), за порушення строків поставки товарів або недопоставки товарів постачальник на вимогу покупця сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товару понад тридцять днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі семи відсотків вартості товарів, поставку яких прострочено. Сплата пені та/або штрафу не звільняє постачальника від виконання зобов`язань за цим договором (п.7.4), цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє в частині поставки товарів по 31.12.2018, а в частині розрахунків - до їх повного виконання (п.11.1).

Відповідно до специфікації до договору, підписаної між контрагентами, останніми погоджено, зокрема, ціну за одиницю товару, строк поставки кожного найменування товару та місце поставки.

На виконання умов укладеного між сторонами договору відповідачем було поставлено, а позивачем прийнято товар на загальну суму 3625200,00 грн., що підтверджується видатковими накладними постачальника №РН-000008 від 07.08.2018 на суму 812001,60 грн. та №РН-000005 від 11.07.2018 на суму 2813198,40 грн., копії яких наявні в матеріалах справи.

Як зазначив позивач, внаслідок порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту" з листом-вимогою за №3201вих-18-785 від 04.09.2018, однак відповідач залишив вказану претензію без відповіді та задоволення.

Отже, за твердженнями позивача, відповідачем було поставлено товар за видатковою накладною №РН-000008 від 07.08.2018 на суму 812001,60 грн. із порушенням обумовлених між сторонами строків на 27 днів, а товар на суму 64800,00 грн. не було поставлено взагалі, у зв`язку із чим позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 11944,84 грн. пені.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За змістом ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у вказаній справі становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням обставин вказаної господарської справи, а також з огляду на відсутність клопотань учасників справи про розгляд справи з викликом осіб, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Стаття 11 ЦК України визначає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором купівлі-продажу.

Згідно з ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст.663 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Статтями 525, 526 ЦК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як свідчать матеріали справи, 21.02.2018 між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався у погоджені в специфікації до договору строки поставити позивачу товари, а останній, в свою чергу, зобов`язався прийняти та оплатити поставлений товар.

Відповідно до узгодженої між сторонами специфікації до договору, відповідач повинен був поставити такі товари:

- вкладиш кришки силового шатуна 8209-2201 у кількості 2 шт. на суму 82 000,00 грн.(без ПДВ),

- вкладиш силового шатуна 8209-2202 у кількості 2 шт. на суму 82 000,00 грн.(без ПДВ),

- втулка силового шатуна 8201-220005 у кількості 2 шт. на суму 92 668,00грн.(без ПДВ),

- палець силового поршня 8201-210007 у кількості 4 шт. на суму 152 000,00 грн.(без ПДВ),

- свічка запалювання СН-436 у кількості 16 шт. на суму 44 528,00 грн.(без ПДВ),

у строк 140 календарних днів з дати укладання договору;

- кришка силового циліндра 8209-1400-1 у кількості 1 шт. на суму 54 000,00 грн. (без ПДВ) у строк 170 календарних днів з дати укладання договору;

- втулка силового циліндра 8209-1301-2 у кількості 4 шт. на суму 2 147 804, 00 грн. (без ПДВ),

- поршень силового циліндра8209-2100 у кількості 2 шт. на суму 420 000,00 грн. (без ПДВ),

у строк 180 календарних днів з дати укладання договору.

Договір про закупівлю товару №т-20/ підписаний сторонами 21.02.2018. Тобто, строк у 140 календарних днів спливає 11.07.2018, строк у 170 календарних днів спливає 07.08.2018.

Судом першої інстанції встановлено, що з урахуванням положень ст.530 ЦК України та умов специфікації до договору, строк виконання відповідачем зобов`язання по поставці позивачу вкладишів кришки силового шатуна 8209-2201 на суму 98400,00 грн., вкладишів кришки силового шатуна 8209-2202 на суму 98400,00 грн. та втулок силового шатуна 8201-2200005 на суму 111201,60 грн. сплив 11.07.2018, а кришки силового циліндра 8209-1400-1 на суму 64800,00 грн. сплив 10.08.2018.

З матеріалів справи слідує, що вкладиші кришки силового шатуна 8209-2201 на суму 98400,00 грн., вкладиші кришки силового шатуна 8209-2202 на суму 98400,00 грн. та втулки силового шатуна 8201-2200005 на суму 111201,60 грн. були поставлені відповідачем 07.08.2018 відповідно до видаткової накладної №РН-000008 від 07.08.2018, а кришки силового циліндра 8209-1400-1 на суму 64800,00 не були поставлені відповідачем взагалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов`язання.

За приписами ст. 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У ч. 1 ст. 549 ЦК України вказано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 548 ЦК України унормовано, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

При цьому, право учасників господарських правовідносин встановлювати інші, ніж передбачено Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобов`язань, у тому числі, встановлювати неустойку за порушення негрошового зобов`язання, визначено ч. 2 ст. 546 ЦК України, що узгоджується із свободою договору, яка передбачена ст. 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності - договірної санкції за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань.

За умовами п. 7.4 договору, за порушення строків поставки товарів або недопоставки товарів постачальник на вимогу покупця сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товару понад тридцять днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі семи відсотків вартості товарів, поставку яких прострочено, сплата пені та/або штрафу не звільняє постачальника від виконання зобов`язань за цим договором.

Оскільки судом встановлено факт невиконання відповідачем обов`язку з поставки товару у строк, який погоджений сторонами в договорі, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення пені.

З поданого позивачем розрахунку вбачається, що останнім здійснено нарахування пені за несвоєчасну поставку відповідачем товару на загальну суму 308 001,60 грн. за видатковою накладною №РН-000008 від 07.08.2018 за період з 12.07.2018 по 07.08.2018 (27 календарних днів), а нарахування пені за непоставку товару на загальну суму 64 800,00 грн. відбулось за 56 календарних днів з дати, коли товар повинен був бути поставлений, тобто з 11.08.2018.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, судом зазначено, що згідно вимог чинного законодавства України прострочка виконання зобов`язання виникає з наступного дня після обумовленої сторонами дати його належного виконання, а день фактичної поставки товару не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені.

Отже, за розрахунком суду, період прострочення виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару на суму 308001,60 грн. за видатковою накладною №РН-000008 від 07.08.2018 складає 26 днів (12.07.2018 по 06.08.2018), а за не поставку відповідачем товару на загальну суму 64 800,00 грн. нарахування відбувається за 56 календарних днів з наступного дня після дати, коли товар повинен був бути поставлений, тобто з 11.08.2018, внаслідок чого обґрунтованим є розмір пені на суму 11 636,84 грн.

Згідно платіжного доручення №1011 від 19.09.2018 відповідачем на рахунок філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" Публічного акціонерним товариством "Укртрансгаз", згідно листа - вимоги позивача №3201вих-18-785 від 04.09.2018 було сплачено 9417,64 грн. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Судом першої інстанції враховано вказаний платіж відповідача згідно платіжного доручення №1011 від 19.09.2018 з урахуванням призначення платежу як часткову оплату пені за прострочення виконання зобов`язань за договором про закупівлю товарів №т-20/ від 21.02.2018, внаслідок чого правомірно відмовлено у задоволенні позову на вказану суму.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог на суму 2219,20 грн.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам відповідача, викладеним у відзиві на позов, яким була надана оцінка судом першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про часткове задоволення позову.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2019 у справі №910/15705/18.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2019 у справі №910/15705/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2019 у справі №910/15705/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/15705/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 09.07.2019.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

І.А. Іоннікова