ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2019 р. м. Київ Справа№ 911/2391/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання Браславець Ю.Ю.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 20.06.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 04.03.2019 про відмову у прийнятті позовної заяви

у справі № 911/2391/17 (головуючий суддя Чонгова С.І., судді Христенко О.О., Лилак Т.Д.)

за позовом Колективного сільськогосподарського підприємства "Орія"

до Приватного підприємства "Науково-виробниче сільськогосподарське підприємство "Бестер"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Трипільська сільська рада Обухівського району Київської області (третя особа 1)

Товариство з обмеженою відповідальністю "Серпень-Груп" (третя особа 2)

про зобов`язання звільнити земельну ділянку

за зустрічним позовом Приватного підприємства "Науково-виробниче сільськогосподарське підприємство "Бестер"

до Колективного сільськогосподарського підприємства "Орія"

про визнання припиненим права користування земельною ділянкою

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Серпень-Груп"

до Приватного підприємства "Науково-виробниче сільськогосподарське підприємство "Бестер"

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки

В судовому засіданні 20.06.2019 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.03.2019 у справі №911/2391/17 відмовлено у прийнятті позовної заяви Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області.

Ухвала обґрунтована тим, що позовна заява Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Серпень груп" про визнання відсутнім у ТОВ "Серпень-груп" зареєстрованого права користування земельною ділянкою загальною площею 1,8226га, що виділена на місцевості двома масивами: №1 земельна ділянка площею 3936,00кв.м., кадастровий номер 0:01:046:0008, надана для розміщення виробничої бази, №2 земельна ділянка площею 14290,00кв.м., кадастровий номер :06:001:0002, не підлягає розгляду у даному судовому процесі з огляду на ч. 3 ст. 49 ГПК України, відповідно до якої треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов'язки позивача, проте процесуально такі треті особи не є позивачами у справі, отже інша третя особа не може заявляти до них вимог.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, Трипільська сільська рада Обухівського району Київської області звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти позовну заяву до спільного розгляду у справі №911/2391/17.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу невмотивованою, винесеною з довільним трактуванням положень ст. 49 ГПК України, яка не містить жодних норм права, якими б керувався суд при відмові у прийнятті позовної заяви.

З моменту винесення ухвали Господарського суду Київської області від 25.10.2018, якою прийнято позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ТОВ "Серпень-груп" до ПП "Науково-виробниче сільськогосподарське підприємство "Бестер" про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки до спільного розгляду у справі, ТОВ "Серпень-груп" було наділено всіма без виключення правами позивача у справі.

Апелянт наголошує, що ТОВ "Серпень-груп" звертається до суду з самостійними вимогами на предмет спору, помилково вважаючи себе титульним користувачем земельної ділянки. При цьому, спірна земельна ділянка є комунальною власністю, і не передавалась ні у власність, ні в оренду, ні в користування ТОВ "Серпень-груп".

На переконання скаржника, самостійність вимог третьої особи Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області полягає в тому, що остання вважає, що має виключне право володіння та розпорядження земельною ділянкою, що входить в межі села Трипілля Обухівського району Київської області, яке порушене ТОВ "Серпень-груп". Трипільська сільська рада Обухівського району Київської області повністю заперечує вимоги ТОВ "Серпень-груп" щодо користування земельною ділянкою, яка йому не належить і переслідує мету вирішити спір на свою користь.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу 01.04.2019 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 у справі №911/2391/17 апеляційну скаргу Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області залишено без руху.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019, у зв'язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Іоннікова І.А., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 23.05.2019.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019, у зв'язку з перебуванням судді Іоннікової І.А. у відпустці для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 відкрито апеляційне провадження, зазначено, що розгляд справи відбудеться 23.05.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 відкладено розгляд справи на 20.06.2019, приймаючи до уваги неявку представників позивача та третьої особи - 2.

Представник Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області в судовому засіданні апеляційної інстанції 20.06.2019 підтримав доводи своєї апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти позовну заяву до спільного розгляду у даній справі.

Представник Приватного підприємства "Науково-виробниче сільськогосподарське підприємство "Бестер" в судовому засіданні апеляційної інстанції 20.06.2019 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти позовну заяву до спільного розгляду у даній справі.

Представник Колективного сільськогосподарського підприємства "Орія" в судовому засіданні апеляційної інстанції 20.06.2019 заперечував проти доводів Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області, викладених в апеляційній скарзі, просив її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Серпень-Груп" в судовому засіданні апеляційної інстанції 20.06.2019 заперечував проти доводів Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області, викладених в апеляційній скарзі, просив її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, рішенням Господарського суду Київської області від 09.10.2017 первісний позов задоволено повністю. Зобов'язано Приватне підприємство "Науково-виробниче сільськогосподарське підприємство "Бестер" звільнити самовільно займану земельну ділянку площею 0,3134га, розташовану в межах земельної ділянки загальною площею 1,429га (кадастровий номер :06:001:0002), яка перебуває у постійному користуванні Колективного сільськогосподарського підприємства "Орія" на підставі державного акту на право постійного користування землею від 12.03.1999 серії 1-КВ №001848 за адресою: вул. Франка, с. Трипілля, Обухівського району Київської області, від наступних тимчасових будівель і споруд, позначених на виготовленій ТОВ "Компанія земельні справи" схемі обстеження земельної ділянки: - понтон рибне господарство (позначено на схемі за №1); вбиральня (позначено на схемі за №2); тимчасова будівля (позначено на схемі за №3); тимчасова будівля (позначено на схемі за №3.1); тимчасова будівля (позначено на схемі за №3.2); тимчасова будівля (позначено на схемі за №3.3); паркан залізний (позначено на схемі за №5); доріжки бетонні (позначено на схемі за №13). Стягнуто з Приватного підприємства "Науково-виробниче сільськогосподарське підприємство "Бестер" на користь Колективного сільськогосподарського підприємства "Орія" 1600,00 грн. витрат по сплаті судового збору. У зустрічному позові відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 рішення Господарського суду Київської області від 09.10.2017 у справі №911/2391/17 скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовлено повністю. Зустрічний позов задоволено в повному обсязі. Визнано припиненим право користування Колективного сільськогосподарського підприємства "Орія" земельною ділянкою площею 1,8226 га, що виділена на місцевості двома масивами: № 1 земельна ділянка площею 3936,00 кв.м., кадастровий номер 0:01:046:0008, надана для розміщення виробничої бази, № 2 земельна ділянка площею 14290,00 кв. м. кадастровий номер :06:001:0002. Стягнуто з Колективного сільськогосподарського підприємства "Орія" на користь Приватного підприємства "Науково-виробниче сільськогосподарське підприємство "Бестер" судові витрати по сплаті судового збору 1600,00 грн. за подання зустрічної позовної заяви та 3520,00 грн. за подання апеляційної скарги.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.09.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 у справі № 911/2391/17 скасовано в частині задоволення зустрічного позову та стягнення з Колективного сільськогосподарського підприємства "Орія" на користь Приватного підприємства "Науково-виробниче сільськогосподарське підприємство "Бестер" судових витрат по сплаті судового збору 1600,00 грн. за подання зустрічної позовної заяви та 1760,00 грн. за подання апеляційної скарги, рішення Господарського суду Київської області від 09.10.2017 у справі №911/2391/17 скасовано в частині відмови у зустрічному позові, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 у справі № 911/2391/17 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.09.2018 справу №911/2391/17 прийнято до провадження; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 25.10.2018.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.10.2018 прийнято позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору товариства з обмеженою відповідальністю "Серпень-Груп" до Приватного підприємства "Науково-виробниче сільськогосподарське підприємство "Бестер" про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки до спільного розгляду у справі № 911/2391/17.

24.10.2018 представником відповідача за первісним (позивача за зустрічним позовом) подано клопотання про зміну предмету позову, в якій останній просить суд змінити прохальну частину зустрічної позивної заяви та читати її у наступній редакції:

"Визнати відсутнім у КСП "Орія" права користування земельною ділянкою загальною площею 1,8226га, що виділена на місцевості двома масивами: №1 земельна ділянка площею 3936,00кв.м., кадастровий номер 0:01:046:0008, надана для розміщення виробничої бази, №2 земельна ділянка площею 14290,00кв.м., кадастровий номер :06:001:0002".

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.10.2018 задоволено клопотання відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) щодо зміни предмету позову; підготовче судове засідання відкладено на 22.11.2018.

27.02.2019 Трипільська сільська рада Обухівського району Київської області звернулась до Господарського суду м. Києва з позовом (з самостійними вимогами третьої особи) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Серпень-Груп" про визнання відсутнім у ТОВ "Серпень-груп" зареєстрованого права користування земельною ділянкою загальною площею 1,8226га, що виділена на місцевості двома масивами: №1 земельна ділянка площею 3936,00кв.м., кадастровий номер 0:01:046:0008, надана для розміщення виробничої бази, №2 земельна ділянка площею 14290,00кв.м., кадастровий номер :06:001:0002.

Позов обґрунтований відсутністю у ТОВ "Серпень-груп" права користування спірною земельною ділянкою на умовах оренди або з інших підстав. Позивач зазначає, що Трипільська сільська рада Обухівського району Київської області має виключне право володіння та розпорядження земельною ділянкою, що входить в межі села Трипілля Обухівського району Київської області, яке порушене новим відповідачем ТОВ "Серпень-груп".

Відмовляючи у прийнятті вищевказаної позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області, не підлягає розгляду у даному судовому процесі.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Під час винесення оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд керувався положеннями ст.ст. 45, 49, 234 ГПК України, якими визначено поняття сторін в судовому процесі, правовий статус третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, та визначено вимоги до ухвали суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 234 ГПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Згідно з ч. 1 ст. 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Частиною 5 статті 49 ГПК України передбачено, що до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Тобто, при пред'явленні третьою особою самостійних вимог щодо предмета спору, дії останніх розцінюються як дії відповідача при реалізації його права на пред'явлення зустрічного позову, а отже треті особи мають право пред'явити позовну заяву, до якої застосовуються правила, що регулюють пред'явлення зустрічного позову.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 180 ГПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Аналізуючи вимоги частини 2 статті 180 ГПК України, колегія суддів зазначає, що основними ознаками зустрічного позову, які також застосовуються до вимог третьої особи, є: 1) виникнення з одних правовідносин та 2) задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до приписів ст. 180 ГПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред'явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Оскаржувана ухвала не містить жодної процесуальної норми, якою суд керувався, відмовляючи у прийнятті позовної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Київської області від 25.10.2018 прийнято позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору товариства з обмеженою відповідальністю "Серпень-Груп" до Приватного підприємства "Науково-виробниче сільськогосподарське підприємство "Бестер" про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки до спільного розгляду у справі №911/2391/17.

Тобто, у відповідності до положень ч. 3 ст. 49 ГПК України ТОВ "Серпень-груп" було наділено всіма без виключення правами позивача у справі.

За змістом процесуального законодавства треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, - це суб'єкти спірних матеріальних правовідносин, які вступають у чужий процес із метою захисту своїх суб'єктивних прав чи охоронюваних законом інтересів.

Самостійність вимог третьої особи полягає в тому, що вона вважає, ніби в матеріальних правовідносинах із відповідачем перебуває саме вона, і саме її право порушене відповідачем. Третя особа із самостійними вимогами заперечує вимогу позивача і переслідує мету вирішити спір не на користь позивача, а на свою користь. Третя особа із самостійними вимогами процесуально протиставляє себе не лише відповідачу, а й позивачу.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права шляхом звернення з самостійними вимогами (позовом).

Учасники справи це суб'єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення.

Таким чином, згідно системного аналізу зазначених норм, при подачі третьою особою самостійних вимог щодо предмету спору, вона наділяється усіма правами і усіма обов'язками позивача, та відповідно наділяється правовим статусом - сторони спору.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.10.2018 прийнято позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Серпень-Груп" до Приватного підприємства "Науково-виробниче сільськогосподарське підприємство "Бестер" (відповідача у справі) про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки до спільного розгляду у справі № 911/2391/17.

Таким чином з моменту винесення вказаної ухвали Господарського суду Київської області від 25.10.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Серпень-Груп" було наділено всіма без виключення правами позивача у справі.

Вступ до справи третьої особи з самостійними вимогами тягне за собою певні наслідки як для неї самої, так і для решти учасників процесу.

Апелянт зазначає, що фактично ТОВ «Серпень-групп» звертається до суду з самостійними вимогами на предмет спору помилково вважаючи себе титульним користувачем земельної ділянки.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Серпень-Груп" безпідставно заявило, що автоматично набуло права постійного користування земельною ділянкою площею 1,8226 га, що виділена на місцевості двома масивами: №1 земельна ділянка площею 3936,00 кв.м., кадастровий номер 0:01:046:0008, надана для розміщення виробничої бази, №2 земельна ділянка площею 14290,00 кв.м., кадастровий номер :06:001:0002 - з моменту укладення з попереднім власником (КСП «Орія») договору купівлі-продажу нерухомого майна серії НАО №986551 стосовно нежитлової будівлі магазину «Жива риба», що розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, село Трипілля, вул. Франка, будинок під номером 12/2 та договору купівлі-продажу нерухомого майна серії НАО №986554 стосовно нежитлової будівлі гаражу на 15 тракторів, що розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, село Трипілля, вул. Франка, будинок під номером 12/1.

Трипільська сільська рада Обухівського району Київської області вважає, що ця земельна ділянка є комунальною власністю і не передавалася ні у власність, ні в оренду, ні в користування ТОВ «Серпень-груп».

Трипільська сільська рада Обухівського району Київської області обрала способом захисту прав - визнання в судовому порядку відсутності права у Товариства з обмеженою відповідальністю "Серпень-Груп" щодо постійного користування земельною ділянкою площею 1,8226 га, що виділена на місцевості двома масивами: №1 земельна ділянка площею 3936,00 кв.м., кадастровий номер 0:01:046:0008, надана для розміщення виробничої бази, №2 земельна ділянка площею 14290,00 кв.м., кадастровий номер :06:001:0002.

Самостійність вимог третьої особи Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області полягає в тому, що вона вважає, що має виключне право володіння та розпорядження земельною ділянкою, що входить в межі села Трипілля і порушене новим відповідачем ТОВ «Серпень-груп». Третя особа із самостійними вимогами (Трипільська сільська рада Обухівського району Київської області) повністю заперечує вимогу ТОВ «Серпень - груп» щодо користування земельною ділянкою, яка їм не належить і переслідує мету вирішити спір на свою користь.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" від 03.07.2014 зазначено, що ключовим для концепції справедливого розгляду справи як у цивільному, так і кримінальному провадженні є те, щоб скаржник не був позбавлений можливості ефективно представляти свою справу в суді та мав змогу нарівні із протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Принцип рівності сторін вимагає "справедливого балансу між сторонами", і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом".

У рішеннях судів та інших органах з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються (§ 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Севярін та інші проти України»).

У § 23 та § 25 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» зазначено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень.

Судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не наведено обґрунтованих підстав та норм права, на яких вона ґрунтується.

Крім цього, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Скорик проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачених статтею 6 Конвенції. Суд також зазначив, що мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Місцевий господарський суд невірно застосував норми ГПК України, а тому дійшов помилкового висновку про відмову у прийнятті позовної заяви Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області до спільного розгляду у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що було зроблено скаржником та не спростовано іншими учасниками справи.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області з підстав, викладених у ній, підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала Господарського суду Київської області від 04.03.2019 у справі №911/2391/17 про відмову у прийнятті позовної заяви підлягає скасуванню, а матеріали справи підлягають передачі до Господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо прийняття позовної заяви Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області до спільного розгляду у справі №911/2391/17.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 04.03.2019 у справі №911/2391/17 про відмову у прийнятті позовної заяви задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 04.03.2019 у справі №911/2391/17 про відмову у прийнятті позовної заяви скасувати.

3. Матеріали справи №911/2391/17 повернути до Господарського суду Київської області для вирішення питання щодо прийняття позовної заяви Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області до розгляду у справі №911/2391/17.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 09.07.2019.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська