ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2019 р. Справа№ 910/7245/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі: Петрик М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Юхименко Д.Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-Український будівельний альянс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019

у справі № 910/7245/18 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-Український будівельний альянс"

про стягнення 29 086,58 грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-Український будівельний альянс" про стягнення 29 086,58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем в силу положень ст.27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за шкоду завдану застрахованому транспортному засобу при зіткненні з листом полікарбонату, що впав з території будівельного майданчику відповідача.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі №910/7245/18 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-український будівельний альянс" на користь Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" страхове відшкодування у розмірі 29068,58 грн. та 1762,00 грн. судового збору.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивач звернувся до відповідача з вимогою про виплату реально понесених витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля, що є обґрунтованим та доведеним належними та допустимими доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі №910/7245/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що після отримання заяви ОСОБА_1 та її реєстрації в журналі Єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні порушення, на місце події мала бути направлена слідчо-оперативна група для фіксації всіх обставин ДТП, чого здійснено не було. Суд першої інстанції помилково кваліфікував даний страховий випадок за ризиком «попадання предметів», а не «ДТП». Також апелянт зазначає, що висновок про результати звернення громадянина не може бути належним та допустимим доказом визначення обставин страхового випадку місця його настання та види відповідача у настанні страхової події. Апелянт звертає увагу на відмінність в описі пошкодження спричинених ТЗ страхувальнику, який міститься в висновку, та матеріалах страхової справи, наданих позивачем. Відповідач не визнає факту, що ним здійснювалось будівництво на будівельному майданчику по вул.. Бориспільській, з якого вилетів лист полікарбонату;

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-Український будівельний альянс" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

19.03.2019 відповідачем подано до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2019. розгляд апеляційної скарги було призначено на 18.04.2019.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді Власова Ю.Л. у відрядженні, розгляд справи призначений на 18.04.2019 не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2019 розгляд справи № 910/7245/18 призначено на 23.05.2019.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 у зв`язку з призначенням судді Власова Ю. Л., який є головуючим, на посаду судді Верховного Суду, справу № 910/7245/18 передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу справ від 20.05.2019, справу № 910/7245/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Руденко М. А., Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2019 року прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-Український будівельний альянс" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/7245/18 у складі колегії суддів: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Руденко М. А., Пономаренко Є. Ю. до свого провадження та призначено до розгляду на 03.07.2019.

Позиції учасників справи

29.03.2019 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Позивач, заперечуючи проти доводів апелянта, вказав, що з боку страхувальника всі умови договору були виконані, а тому жодних підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування у позивача не було.

Явка представників сторін

Представник позивача у судове засідання 03.07.2019 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, в матеріалах справи міститься відзив на апеляційну скаргу, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 03.07.2019 за відсутності представника відповідача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

25.03.2016 між Публічним акціонерним товариством "Страхова Компанія "Універсальна" (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник), укладено договір № 3014/261/000669 добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням транспортним засобом "Citroen", д.р.н. НОМЕР_1 .

27.05.2016 під час руху автомобіля "Citroen", д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , (власник ОСОБА_2 ) по вул. Бориспільській у м. Києві на транспортний засіб з будівельного майданчику впав лист полікарбонату розміром 2*10 м та пошкодив автомобіль.

Згідно п. 2.1, 2.2 договору страхування страховим випадком за договором є факт понесення збитків страхувальником (вигодо набувачем) внаслідок пошкодження, знищення або втрати застрахованого транспортного засобу, складових частин, деталей або додаткового обладнання в результаті дії страхових ризиків, які відбулись протягом строку та на території договору. Страховими ризиками за цим договором є події, зазначені в п. 1.2 договору як застраховані, де А4 попадання предметів - падіння або попадання сторонніх предметів на поверхню ТЗ, в тому числі напад тварин.

Пунктом 6.2.9 договору страхувальнику надано право у разі настання події, яка має ознаки страхового випадку, діяти відповідно до умов розділу 7 цього договору та повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений п. 7.1.1 договору.

У разі настання події, що має ознаки страхового випадку із ТЗ страхувальник зобов`язаний негайно, але не пізніше 48 годин, з моменту, як тільки йому стане відомо про настання події, повідомити страховика за телефоном з подальшим письмовим повідомленням у формі заяви на виплату страхового відшкодування в строк не пізніше 3 місяців, з моменту, як страхувальник довідався або повинен був довідатись про страховий випадок. Вказане повідомлення повинно містити повну інформацію про обставини настання події, відому страхувальнику (дата, час і місце настання події, характер пошкоджень, зовнішні прояви цих пошкоджень, а також номер та дату набрання чинності договором; не пізніше 7 календарних днів з дня настання події в світлий час доби або при достатньому штучному освітленні та забезпечивши умови для повного огляду ТЗ, надати представнику страховика пошкоджений ТЗ або його залишки, а також пошкоджені деталі та частини для проведення обов`язкового огляду. Невиконання страхувальником/ водієм будь-яких обов`язків та умов, передбачених розділом 7 договору, дає право страхувальнику відмовити у виплаті страхового відшкодування (п. 7.1.1, 7.1.7, 7.1.8, 7.4 договору).

27.05.2016 про випадок, що має ознаки страхового було повідомлено страховиком страхувальника (повідомлення зареєстровано в журналі звернень за № 45796).

До матеріалів справи долучено письмові пояснення ОСОБА_1 , з яких вбачається, що 27.05.2016 водій повідомив про випадок страховика та органи МВС. В поясненнях зазначено, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем "Citroen", д.р.н. НОМЕР_1 27.05.2016 по вул. Бориспільській зі сторони вул. Привокзальної в сторону ст. м. Червоний Хутір проїжджаючи будинок № 21 зі сторони ЖК "Оберіг" на автомобіль вилетів лист полікарбонату розміром 10*2 м і пошкодив його. Свідками даної події були пасажири автомобіля (дружина та син) та будівельники ЖК "Оберіг". Повідомлення датоване 30.05.2016.

ОСОБА_2 30.05.2016 було подано заяву про виплату страхового відшкодування, в якій зазначено про подію, вказано про повідомлення органів МВС та запропоновано сплатити страхове відшкодування по рахунку СТО.

Згідно п. 8.1.1.5 договору при настанні страхового випадку за ризиком "попадання предметів" основним документом, який підтверджує факт настання страхового випадку та розмір збитків є оригінал довідки органів МВС, яка підтверджує факт настання страхового випадку.

До матеріалів справи долучено висновок про результати розгляду звернення громадян від 22.06.2016, в якому вказано, що Старший ДОП Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві старший лейтенант поліції Басанський О.В. під час проведення перевірки за зверненням громадянина ОСОБА_1 , встановив: 27.05.2016 до Дарницького УП надійшло звернення громадянина ОСОБА_1 про те, що 27.05.2016 (дата з урахуванням пояснень від 15.02.2018 № 2778/125/48/02-2018) за адресою: м. Київ. вул. Бориспільська, 21 на автомобіль "Citroen", д.р.н. НОМЕР_1 впав лист полікарбонату з будівництва, що пошкодив його, а саме пошкодження лакофарбового покриття автомобіля з лівого боку. Інформація зареєстрована в журналі єдиного обліку за № 38281, 38322 від 27.05.2016. В бесідах з працівниками будівництва за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 21- 45 останні від дачі письмових пояснень відмовилися, усно повідомили, що 27.04.2016 року був сильний вітер та поривом вітру з подвір`я будівництва підняло лист полікарбонату котрий в подальшому впав на автомобіль "Citroen", д.р.н. НОМЕР_1 . Начальник будівельної дільниці ТОВ "Північноукраїнський будівельний альянс" гр. ОСОБА_3 в телефонній розмові ( НОМЕР_2 ) повідомив, що з`явитися для дачі письмових пояснень не може в зв`язку з постійною зайнятістю, усно повідомив, що лист полікарбонату, яким 27.05.2016 року було пошкоджено автомобіль - "Citroen", д.р.н. НОМЕР_1 , на подвір`ї будівництва був закріплений належним чином, але в наслідок пориву вітру його перекинуло через паркан. Гр. ОСОБА_3 повідомив, що гр. ОСОБА_1 після даної події з питаннями щодо відшкодування збитків чи вирішення даної ситуації не звертався.

Відповідно до страхового акту № 22815/1 сума страхового відшкодування позивачем була визначена у розмірі 29 068,58 грн. (сума згідно рахунку СТО та аварійного сертифікату).

09.06.2016 р. позивачем на підставі Страхового акту № 22815/1 здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 29 068,58 грн. на рахунок СТО (ТОВ "Ніко Авант"), що підтверджується платіжним дорученням № 107790 від 09.08.2016.

04.10.2017 р. позивачем було надіслано відповідачу письмову вимогу № УНІ1763Р щодо відшкодування шкоди у сумі 29 068,58 грн.

Відповідач долучив до матеріалів справи відповідь на вимогу № 0566 від 02.11.2017 з доказами направлення, в якій заперечував проти стягнення з нього суми збитків, в зв`язку з неналежним повідомленням страхувальником про подію та невизначеністю розміру збитків.

Спір у справі виник у зв`язку з наявністю підстав для відшкодування винною особою витрат в сумі 29 068,58 грн., які понесені позивачем, в межах виплаченої суми.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Нормами ст. 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону України "Про страхування").

Статтею 988 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування у встановлений договором строк.

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Citroen», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована позивачем за договором добровільного страхування наземного транспорту № 3014/261/000669 від 25.03.2016.

Згідно ст. 990, 991 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Як вбачається з матеріалів справи, страхувальник виконав свої зобов`язання щодо повідомлення страховика про настання страхового випадку та надання доказів в підтвердження настання страхового випадку, а тому у позивача були відсутні підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування. Крім того, страховик має право, за наявності певних підстав відмовити у виплаті страхового відшкодування, однак це являється його правом, а не обов`язком.

Судом першої інстанції правомірно було кваліфіковано страховий випадок за ризиком «попадання предметів» а не «ДТП» та застосовано до спірних правовідносин п. 8.1.1.5 договору страхування, оскільки як вбачається з пояснень потерпілого ОСОБА_2 та встановлено позивачем у страховому акті № 22815/1, обставинами настання страхового випадку було саме попадання/падіння предметів на транспортний засіб, а тому в цій частині доводи апелянта є безпідставними.

Посилання апелянта на те, що після отримання заяви ОСОБА_1 та її реєстрації в журналі Єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні порушення, на місце події мала б бути направлена слідчо-оперативна група для фіксації всіх обставин ДТП, чого здійснено не було, колегія суддів зазначає наступне.

У висновку про результати розгляду звернення громадянина від 22.06.2016, затвердженого начальником Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві зазначено, що інформацію ОСОБА_1 було зареєстровано в журналі єдиного обліку за № 38281 та 38322 від 27.05.2016 та було прийнято рішення про проведення перевірки на підставі Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до п. 1.1, 1.3, 2.1, 4.1, 4.3 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 10 жовтня 2004 року N 1177 "Про затвердження Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України" це Положення встановлює єдиний порядок приймання, реєстрації, розгляду, узагальнення та аналізу звернень громадян в апараті МВС, закладах, установах і підприємствах, що належать до сфери управління МВС, а також визначає порядок контролю за його дотриманням. Громадяни України мають право звернутися до апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, їх керівників із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявами або клопотаннями про реалізацію своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, а також зі скаргами про їх порушення. У разі якщо у зверненні, яке надійшло до МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, міститься інформація про кримінальні правопорушення, що вчинені або готуються, таке звернення невідкладно надсилається за належністю до відповідного органу досудового розслідування для реєстрації, проведення досудового розслідування та прийняття рішення згідно з вимогами кримінального процесуального законодавства. Керівники апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, та їх заступники при розгляді звернень громадян зобов`язані уважно вникати в їх суть, у разі потреби вимагати у виконавців матеріали їх перевірки, направляти працівників апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів, уживати інших заходів для об`єктивного вирішення поставлених авторами звернень питань, з`ясовувати і усувати причини та умови, які спонукають громадян скаржитись, якщо це не суперечить чинному законодавству. Безпосередні виконавці при здійсненні перевірок за зверненнями обов`язково спілкуються з їх авторами, з`ясовують усі порушені питання та обставини, детально вникають в їх суть, вживають заходів щодо захисту конституційних прав громадян у межах своєї компетенції відповідно до чинного законодавства. За результатами перевірки звернення складається мотивований висновок про результати розгляду звернення громадян, який має містити в собі об`єктивний аналіз усіх зібраних матеріалів і повинен відповідати порядку його складання

Отже, оскільки, правоохоронними органами було встановлено відсутність ознак кримінального правопорушення, то звернення ОСОБА_1 було розглянуто в порядку передбаченому Законом України "Про звернення громадян" та надано відповідний висновок, затверджений начальником Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві, який містить об`єктивний аналіз зібраних матеріалів та є належним та допустимим доказом в підтвердження викладених у ньому обставин.

Крім того, матеріали справи не містять доказів оскарження дій Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві, викладених у висновку.

Стосовно посилання апелянта на відмінність в описі пошкоджень, спричинених транспортному засобу страхувальника, які містяться у висновку та в матеріалах страхової справи, наданих позивачем до суду, колегія суддів зазначає наступне.

В п. 8.1.2 договору перелічено документи, що можуть підтвердити розмір заподіяного збитку, однак, в п. 8.2 договору вказано, якщо розрахунок суми страхового відшкодування здійснюється на основі звіту аварійного сертифікату страховика, і страхувальник самостійно здійснює ремонт, то документи зазначені у п. 8.1.2 за рішенням страховика можуть не надаватись. Розрахунок суми страхового відшкодування при настанні страхового випадку за ризиком "попадання предметів" здійснюється на основі: аварійного сертифікату підготовленого уповноваженою страховиком особою, звіт судового експерта або оцінювача; калькуляції вартості відновлювального ремонту на СТО, відповідно до зазначеного у п. 1.12 договору варіанту (п. 10.1 договору).

Колегія суддів відзначає, що ні довідка ДАІ, на яку посилається апелянт, ні висновок про результати розгляду звернення громадянина не може слугувати доказом визначення розгляду збитків, оскільки останні не наділені повноваженнями надавати оцінку пошкодженому автомобілю, так як не являються спеціалістами в галузі авто товарознавчого дослідження транспортних засобів.

До матеріалів справи було долучено акт огляду транспортного засобу від 30.05.2016, складений аварійним комісаром Харченко С.В., в якому зазначено пошкодження транспортного засобу "Citroen", д.р.н. НОМЕР_1 з долученням фотографій.

Також позивач долучив рахунок СТО № 00764 від 15.07.2016 на суму відновлювального ремонту 29 068,58 грн. і аварійний сертифікат та розрахунок страхового відшкодування, в яких зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля "Citroen", д.р.н. НОМЕР_1 складає 29 068,58 грн.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, правовідносини, які виникли з договору страхування і його належного виконання не впливають на обставину щодо завдання збитків власнику транспортного засобу "Citroen", д.р.н. НОМЕР_1 .

Посилання відповідача на те, що потерпілий не звертався до відповідача з вимогою про відшкодування збитків є безпідставним, оскільки, вибір особи, до якої потерпілий звертається з вимогою про відшкодування збитків (заподіювач чи страховик) є його правом і не спростовує обов`язку заподіювача шкоди щодо її відшкодування.

Як було зазначено вище, матеріалами справи доведено факт сплати позивачем ОСОБА_2 страхового відшкодування у розмірі 29 068,58 грн. на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту.

За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи в межах фактичних витрат.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За зобов`язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента або особи, яка завдала шкоду (статті 1166 ЦК України). Крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою.

Згідно ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Підприємницькі товариства, кооперативи відшкодовують шкоду, завдану їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства чи кооперативу.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Відповідно до п. 4.2, 4.7 "Охорона праці" Терміни та визначення основних понять ДСТУ 2293-99 стан захищеності особи та суспільства від ризику зазнати шкоди; Фізичне ушкодження і (або) збитки, заподіяні здоров`ю людей і (або) майну чи навколишньому середовищу.

Згідно п. 4.2, 4.7 Системи стандартів безпеки праці ОХОРОНА ПРАЦІ І ПРОМИСЛОВА БЕЗПЕКА У БУДІВНИЦТВІ Основні положення ДБН А.3.2-2-2009 під час зведення будівельних об`єктів повинні бути вжиті заходи для запобігання впливу на працівників та населення, яке перебуває на прилеглій до будівельного об`єкта території, небезпечних і шкідливих виробничих факторів. За можливості впливу таких факторів необхідно розробити та реалізувати заходи відповідно до вимог цих Норм, інших нормативних документів, нормативноправових актів. Роботодавці незалежно від форм власності будівельних організацій зобов`язані забезпечити дотримання цих норм і правил працівниками організацій. Функціональні обов`язки посадових осіб та інших працівників підприємства з безпеки праці повинні бути затверджені керівником організації.

Згідно п. 4.13.1 ДБН А.3.2-2-2009 у разі одночасного виконання робіт генпідрядником і субпідрядниками (підрядниками) забезпечення виконання заходів з охорони праці загального характеру (улаштування огорожі будівельних майданчиків, зон дії небезпечних факторів, дверних прорізів ліфтових та вентиляційних шахт, технологічних прорізів у перекриттях, покриттях тощо; улаштування захисних козирків і сіток, забезпечення місць загального користування освітленням та плакатами з безпеки праці, знаками безпеки) є обов`язком генпідрядника. Недотримання генпідрядником цих вимог не знімає відповідальності з субпідрядника (підрядника) за порушення ним правил і норм безпеки праці під час виконання робіт і можливі у зв`язку з цим нещасні випадки. 4.13.2 Дотримання безпечних умов праці під час виконання монтажних і спеціальних будівельних робіт, виконання протипожежних заходів, дотримання законодавства з охорони праці є обов`язками субпідрядника. 4.13.3 Під час здійснення підрядником робіт поза будівельним майданчиком або на відокремленій ділянці виконання усіх заходів з охорони праці і протипожежної безпеки покладається на підрядника.

Пунктами 4.15, 4.16, 4.19, 6.2.1, 6.3.2, 6.3.4 ДБН А.3.2-2-2009 передбачено, що перед початком робіт генпідрядник (субпідрядник, підрядник) повинен визначити небезпечні для людей зони, в яких існує постійний вплив або може існувати потенційний вплив небезпечних факторів, що пов`язані чи не пов`язані з характером робіт, що виконуються. До зон потенційно небезпечних факторів належать: - ділянки території поблизу будівлі чи споруди, що зводиться; - поверхи (яруси) будівель, споруд на одній захватці, над якими здійснюється монтаж (демонтаж) конструкцій, устаткування; - зони переміщення будівельно-дорожніх машин, обладнання або їх частин, робочих органів; - зони, над якими переміщуються вантажозахоплювальні пристрої з вантажем кранами (зони, над якими переміщуються частини баштового крана, зокрема противаги, частини балочної стріли баштового крана, по якій не переміщується вантажний візок, не вважаються небезпечними). Розміри небезпечних зон визначаються згідно з додатком Е. Зони потенційно небезпечних факторів повинні мати сигнальне огородження згідно з ГОСТ 23407. Будівельні майданчики та виробничі дільниці повинні бути огороджені згідно з ГОСТ 23407. Конструкція захисних огорож повинна задовольняти таким вимогам: - огорожі, що прилягають до місць проходу людей за межами будівельного майданчика, повинні мати висоту не менше ніж 2,0 м і бути обладнані суцільним захисним козирком із несучою здатністю витримувати снігове навантаження, а також навантаження від падіння дрібних предметів; ці огорожі повинні бути без прорізів, крім воріт і хвірток, які охороняються протягом робочого часу і замикаються після закінчення робіт. Матеріали (конструкції) необхідно розміщувати на вирівняних майданчиках та вживати заходів, що запобігають самовільному зсуву, осіданню, опаданню і розкочуванню. Майданчики для складування повинні мати стоки поверхневих вод. Забороняється здійснювати складування матеріалів, виробів на насипних неущільнених ґрунтах. Складування матеріалів та виробів відповідно до ПВР повинен забезпечувати керівник робіт. У разі виявлення порушення вимог чинних правил складування він повинен терміново вжити заходів для усунення порушення. Застосування матеріалів та виробів, що були заскладовані з порушенням правил, керівником робіт повинно бути тимчасово зупинено до вирішення питання про можливість їх подальшого використання. Це рішення повинно бути задокументовано. Складування інших матеріалів, конструкцій і виробів необхідно здійснювати відповідно до вимог стандартів на ці матеріали. Методи та способи складування нестандартних матеріалів і конструкцій необхідно зазначати в ПВР. Складувати матеріали та обладнання на робочих місцях необхідно так, щоб не створювалась небезпека під час виконання робіт і не звужувались проходи.

Отже особа, що здійснює будівництво несе відповідальність за безпеку на будівництві та прилягаючих до нього територіях.

Як зазначає апелянт, в матеріалах справи відсутні докази, що саме ним здійснювалось будівництво на будівельному майданчику по вулиці Бориспільській, 21.

В той же час, у висновку про результати розгляду звернення громадянина ОСОБА_1 від 22.06.2016 Дарницьким управлінням поліції ГУНП в м. Києві було встановлено, що лист полікарбонату впав з будівельного майданчику за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 21-45, будівельні роботи на якому проводяться ТОВ «Північно-Український будівельний альянс».

Крім того, як вбачається з дозволу на виконання будівельних робіт № ІУ 32 Державної архітектурно-будівельної інспекції України, який є у вільному доступі в мережі інтернет, генеральним підрядником будівництва об`єкту за адресою м. Київ, вул. Бориспільська, 18-26 є ТОВ «Північно-Український будівельний альянс».

Також у висновку про результати розгляду звернення громадянина ОСОБА_1 від 22.06.2016 Дарницьким управлінням поліції ГУНП в м. Києві було відібрані усні пояснення гр. ОСОБА_3 , що відповідно до довідки є відповідальним виконавцем робіт, і який підтвердив факт падіння листу полікарбонату та пошкодив транспортний засіб.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до відповідача з вимогою про виплату реально понесених витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля, що є обґрунтованим та доведеним належними та допустимими доказами, а тому суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 29 068,58 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Оскільки позивач звернувся до відповідача з вимогою про виплату реально понесених витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля, що є обґрунтованим та доведеним належними та допустимими доказами, а тому суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 29 068,58 грн.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/7245/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-Український будівельний альянс" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 року у справі № 910/7245/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 року у справі № 910/7245/18 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/7245/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 08.07.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко