ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
судді Західного апеляційного господарського суду Кордюк Г.Т.
"05" липня 2019 р. Справа №907/400/18
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 20.06.2019 у справі №907/400/18 суд постановив, зокрема: повернутися до розгляду справи у підготовчому провадженні; продовжити підготовче засідання у цьому ж засіданні суду; залучити до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Закарпатську митницю ДФС; відкласти підготовче засідання у справі на 10.07.2019.
Не погодившись з ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 20.06.2019 у справі №907/400/18, позивач звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні клопотання відповідача про повернення до розгляду справи у підготовчому провадженні та залучення до участі у справі третьої особи.
27.06.2019 до суду від позивача надійшла апеляційна скарга (доповнення до поданої раніше апеляційної скарги), в якій позивач просить ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 20.06.2019 у справі №907/400/18 скасувати як таку, що перешкоджає подальшому розгляду справи по суті, а справу направити для продовження розгляду по суті до суду першої інстанції без участі третьої особи.
Автоматизованою системою документообігу суду справу №907/400/18 розподілено до розгляду судді доповідачу Бойко С.М. Введено до складу судової колегії суддів Матущака О.І. та Якімець Г.Г.
27.06.2019 від головуючого судді Бойко С.М. поступила заява, в якій посилаючись на п. 1 ч. 1 ст. 35 ГПК України та те, що адвокат Бойко В.В., яка надає ТОВ Термінал правову допомогу в даній справі, являється її донькою, з метою дотримання рівня довіри до судової влади просить відвести себе від розгляду апеляційної скарги ТОВ Термінал на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 20.06.2019 у справі №907/400/18.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.06.2019 задоволено заяву головуючого судді Бойко С.М. про самовідвід; передано апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Термінал на ухвалу господарського суду Закарпатської області від 20.06.2019 у справі №907/400/18 для здійснення повторного автоматизованого розподілу для заміни головуючого судді Бойко С.М. у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України.
Автоматизованою системою документообігу суду справу №907/400/18 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Матущака О.І. та Якімець Г.Г.
Відповідно до ст.34 ГПК України питання, що виникають під час колегіального розгляду справи судом, вирішуються більшістю голосів суддів. Головуючий голосує останнім. При ухваленні рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання рішення чи ухвали. Судді не мають права розголошувати міркування, що були висловлені у нарадчій кімнаті. Суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Розглянувши матеріали апеляційної скарги, більшістю голосів суддів вирішено відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Термінал на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 20.06.2019 у справі №907/400/18.
Однак, головуючий суддя Кордюк Г.Т. не погоджується з таким рішенням, а, відтак, висловлює окрему думку з огляду на наступне:
Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини другої статті 254 ГПК України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення не допускається.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, предметом апеляційного оскарження є ухвала місцевого господарського суду про повернення до розгляду справи у підготовчому провадженні, продовження підготовчого засідання, залучення третьої особи та відкладення розгляду справи.
Однак, жодна з вчинених судом в оскаржуваній ухвалі процесуальних дій, не входить до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, які визначені ст. 255 ГПК України.
Відповідно до п.4 ч.5 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
Посилання апелянта на можливість оскарження ухвали Господарського суду Закарпатської області від 20.06.2019 у справі №907/400/18 в апеляційному порядку вважаю безпідставним оскільки перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у статті 255 ГПК України, є вичерпним.
Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення зі справи.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.10.2018 у справі №912/1398/18.
При цьому, вважаю безпідставним посилання апелянта на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справ №18/1544-10 та Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі №756/671/16-ц, оскільки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справ №18/1544-10 викладено правову позицію щодо можливості оскарження ухвали про відмову в зміні способу виконання рішення, яка обумовлена існуванням конфлікту приписів статей 255 і 331 Господарського процесуального кодексу України, а у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі №756/671/16-ц викладено правову позицію щодо можливості оскарження ухвали суду за результатами вирішення питання про привід боржника.
Крім того, слід зазначити, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності. Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії. Так, у справі "Sunday Times v. United Kingdom" ЄСПЛ суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права, як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та засади моральності суспільства.
До цих правил, які визначають сталість правозастосування, відноситься і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія. Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом" зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (справа "Steel and others v. The United Kingdom"). Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні (наведена правова позиція викладена в ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2018 по справі № 910/4647/18).
Беручи до уваги те, що ч. 1 ст. 255 ГПК України передбачено вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку і вказаний перелік не містить ухвали, яку скаржник оскаржує, вважаю, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Термінал на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 20.06.2019 у справі №907/400/18 підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 5 ст. 260 ГПК.
Суддя Кордюк Г.Т.