ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2019 року м.Дніпро Справа № 904/209/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.,

секретар судового засідання Колесник Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Болид К» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2019 (суддя Ніколенко М.О., повне рішення складено 26.03.2019) у справі №904/209/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційне підприємство «Оріон-плюс», м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Болид К», м. Дніпро

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Цертум», м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 580826,57 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційне підприємство «Оріон-плюс звернулося у Господарський суд Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Болид К» про стягнення суми основного боргу у розмірі 445180,60 грн, пені у сумі 103760,71 грн,

23070,19 грн інфляційних втрат і 5816 грн 3% річних.

Позов мотивований порушенням відповідачем обов`язку зі сплати за отриманий на умовах договору купівлі-продажу № 1710 від 17.10.2017 товар.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2019 у справі №904/209/18 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Болид К» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційне підприємство «Оріон-Плюс» основний борг у розмірі 445179,67 грн, пеню у сумі 81487,51 грн, інфляційні втрати розмірі 23 070,19 грн, 8816,00 грн 3% річних і витрати з оплати судового збору у сумі 8378,30 грн.

Провадження у справі в частині вимог про стягнення основного боргу у розмірі 0,93 грн закрито.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване доведеністю факту отримання відповідачем товару за договором купівлі-продажу № 1710 від 17.10.2017, у зв`язку з чим на підставі положень статті 692 Цивільного кодексу України, у останнього з`явився обов`язок його оплати з моменту прийняття цього товару.

Місцевий господарський суд відхилив заперечення відповідача щодо відсутності у позивача права вимоги через укладення ним договору відступлення права вимоги з третьою особою, оскільки в порушення вимог статті 514 Цивільного кодексу України, у вказаному договорі відступлення права вимоги не вказано детального опису відступленої вимоги, у зв`язку з чим такий договір є неукладеним, тому не породжує жодних юридичних наслідків і не може бути підставою для відмови в позові.

Місцевий господарський суд здійснивши перерахунок обчисленої позивачем без врахування положень статті 232 Господарського кодексу України пені, обмежив строк її нарахування шістьма місяцями і частково задовольнив позов в цій частині, стягнувши з відповідача пеню за період заборгованості з 24.05.2018 по 23.11.2018 у сумі 81487,51 грн.

Провадження у справі про стягнення 0,93 грн основного боргу закрито через відмову позивача від позову у цій частині.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Болид К» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій з урахуванням доповнень від 18.04.2019 і пояснень від 20.05.2019 просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2019 у справі № 904/209/19 в частині задоволення позовних вимог і в цій частині ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Скаржник вважає, що місцевий господарський суд безпідставно задовольнив позов, оскільки після укладення договору про відступлення права вимоги, позивач втратив право звернення з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Болид К» за зобов`язаннями, які з`являться або можуть з`явитися у період з 05.10.2017 по 31.12.2019.

Скаржник не погоджується з висновком місцевого господарського суду стосовно того, що у договорі відступлення права вимоги його сторони не визначили предмет договору уступки, оскільки в матеріалах справи немає доказів наявності інших правочинів, на підставі яких у відповідача з`явились зобов`язання перед позивачем, що свідчить про погодження сторонами зобов`язання, право вимоги виконання якого до боржника є предметом договору відступлення, і це зобов`язання існувало на момент укладення правочину, що узгоджується з положеннями статті 514 Цивільного кодексу України.

Договір про відступлення права вимоги сторонами укладений з відкладальною умовою, тому на думку скаржника право вимоги з оплати основної суми боргу, пені, 3% річних та індексу інфляції за правочином, здійсненим після укладення договору відступлення, могло бути передано на користь третьої особи.

Крім того, скаржник зазначає, що залишення рішення місцевого господарського суду призведе до подвійного стягнення з відповідача грошових коштів за одним і тим самим зобов`язанням.

Скаржник зазначає, що місцевий господарський суд порушив вимоги частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України, оскільки до вимог про стягнення 22273,20 грн пені застосував позовну давність без пред`явлення стороною у спорі заяви про її застосування.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційне підприємство «Оріон-плюс» заперечує проти її доводів, просить залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Позивач заперечує відступлення ним третій особі права вимоги до відповідача виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу № 1710 від 17.10.2017.

Договір не містить опису зобов`язання, право вимоги за яким передається третій особі, тому на думку позивача вимога з оплати вартості отриманого відповідачем за накладною № РН-0000068 від 23.05.2018 товару вартістю 600199,63 грн не передавалася Товариству з обмеженою відповідальністю «Цертум».

Також позивач наголошує, що станом на дату укладення договору відступлення права вимоги зобов`язання за договором купівлі-продажу № 1710 від 17.10.2017 товару відповідно до накладної № РН-0000068 від 23.05.2018 не існувало, тому воно не могло бути відступлене третій особі.

Позивач зазначає, що договір № 17/08 про відступлення права вимоги укладено як окремі пункти договору № 11/10 від 05.10.2017, водночас редакція договору № 11/10 від 05.10.2017 наданого в якості доказу у справі № 904/5840/18, на відміну від редакції цього ж договору у даній справі, не містить пунктів 10.2-10.9, відповідно до яких позивач відступив третій особі право вимоги виконання відповідачем зобов`язань за договором № 1710 від 17.10.2017.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційне підприємство «Оріон плюс» 31.05.2019 звернулося до апеляційного господарського суду із клопотанням про призначення судової експертизи, з метою встановлення часу виготовлення тексту всіх сторінок договору № 11/10 від 05.10.2017.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Цертум», з урахуванням додаткових пояснень від 12.06.2019, підтримує доводи апеляційної скарги і вважає, що оскаржене рішення підлягає скасуванню.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Цертум» не погоджується з місцевим господарським судом, який дійшов висновку, що договір про відступлення права вимоги не укладений, оскільки дії сторін договору про відступлення права вимоги, як-то повідомлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційне підприємство «Оріон-плюс» (первісний кредитор) Товариство з обмеженою відповідальністю «Болид К» (боржник) про відступлення права вимоги, погодження сторонами зобов`язання право вимоги за яким передається, свідчать про його укладення.

В якості доказів, що підтверджують укладення договору № 17/08 про відступлення права вимоги як складової частини договору № 11/10, третя особа посилається на складені позивачем первинні документи, в яких є посилання на договір відступлення, а також його звернення з позовом до третьої особи про стягнення заборгованості за товар, поставлений по договору № 11/10 від 05.10.2017 в межах справи № 904/5840/18.

В той же час звернення з позовом внаслідок порушення відповідачем зобов`язань право вимоги за якими відступлене за договором третій особі, остання вважає недобросовісними діями позивача.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою судді Центрального апеляційного господарського суду Парусніковим Ю.Б. від 15.04.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Болид К» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2019 у справі № 904/209/19 залишено без руху.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.05.2019 колегією суддів у складі головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач), суддів Білецької Л.М., Верхогляд Т.А. відкрито провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Болид К» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2019 у справі № 904/209/19.

У судовому засіданні 24.06.2019 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційне підприємство «Оріон-Плюс» (постачальник) уклало 17.10.2017 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Болид К» (покупець) договір купівлі-продажу № 1710 (далі Договір купівлі-продажу; т.1, а.с.13-15), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар на умовах даного договору.

Згідно із пунктом 2.1 Договору купівлі-продажу, найменування товару, його кількість й ціна, а також загальна вартість товару поставка якого буде здійснюватися у відповідності до цього договору, зазначається у рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 2.4 Договору купівлі-продажу визначено, що датою поставки продукції вважається дата фактичного отримання покупцем продукції в супроводі наступних документів: рахунку фактури, видаткової накладної.

Відповідно до пункту 9.3 Договору купівлі-продажу жодна із сторін не має права передавати свої права по даному договору третій особі без письмової згоди іншої сторони.

Договір набирає чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2018. У випадку, якщо жодна із сторін не заявила про розірвання договору, договір вважається пролонгованим на тих самих умовах на наступний календарний рік (пункт 10.1 Договору купівлі-продажу).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційне підприємство «Оріон-плюс» поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «Болид К» товар (прокат плоский з вуглецевої сталі, гарячеоцинкований, в рулонах DХ51D 0,33*1000) на загальну суму 600199,63грн., що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № РН-0000068 від 23.05.2018 (т. 1, а.с. 16).

Покупець частково розрахувався з постачальником за отриманий товар, сплативши 155019,96 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційне підприємство «Оріон-плюс» звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю «Болид К» з вимогами за вих. № 2809/65 від 28.09.2018 та за вих. № 2510/65 від 25.10.2018 про сплату боргу за отриманий відповідно до умов Договору купівлі-продажу товар у сумі 445180,60 грн, що підтверджується накладними поштового відправлення № 744 і № 395 та описом вкладення (т. 1, а.с. 24-29).

Зазначені обставини підтверджуються сторонами по справі № 904/209/19.

В матеріалах справи міститься договір №11/10 (т.1, а.с. 167-172) укладений 05.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційне підприємство «Оріон-плюс» (продавець) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Цертум» (покупець).

Відповідно до розділу 1 договору №11/10 «Предмет договору», постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити цей товар на умовах даного договору.

У розділі 10 договору № 11/10 «Строк дії договору» пунктом 10.1 визначено, що договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2019. У разі, якщо жодна із сторін не заявила про розірвання договору, договір вважається пролонгованим на тих самих умовах на наступний календарний рік.

На окремому аркуші (т. 1, а.с. 171) викладені пункти 10.2-10.9, згідно із якими в рамках договору № 11/10 від 05.10.2017 сторони уклали договір відступлення права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Болид К» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Латран» по виконанню зобов`язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційне підприємство «Оріон-плюс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цертум».

Зокрема, пункти 10.2, 10.3 і 10.9 викладені у наступній редакції:

« 10.2 На відміну від положень пункту 10.1 договору, положення пунктів 10.2-10.9 діють до повного виконання сторонами своїх зобовязань. Водночас сторони дійшли згоди вважати положення пунктів 10.2-10.-9 договору договором № 17/08 про відступлення права вимоги. Договір № 17/08 про відступлення права вимоги є складовою і невід`ємною частиною договору.

10.3 Постачальник уступає покупцю права вимоги виконання товариством з обмеженою відповідальністю «Болид К» (боржник-1), всіх зобовязань з оплати заборгованості, пені, 3% річних і інфляційних втрат, котрі з`являться та/або можуть зявитися у майбутньому у строк з 05.10.2017 по 31.12.2019 на підставі факту поставки товару постачальником на користь боржника-1.

10.9 За відступлення всіх вищезазначених прав вимоги покупець зобовязаний сплатити постачальнику не пізніше 31.12.2091 грошову суму у розмірі 1580000,00 грн за умови отримання покупцем оригіналів документів, які стосуються передачі прав відповідно до договору № 17/08 про відступлення права вимоги».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Цертум» надіслало на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Болид К» повідомлення про укладення договору уступки права вимоги № 17/08 (т. 1, а.с. 126).

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Апеляційний господарський суд зазначає, що у відповідності до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 663 та частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві, а покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно із частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Видатковою накладною № РН-00000068 від 23.05.2018 підтверджується отримання відповідачем товару на суму 600199,63 грн, поставленого позивачем за умовами Договору купівлі-продажу.

З огляду на положення статті 692 Цивільного кодексу України, оскільки у Договорі купівлі-продажу сторони не узгодили строки оплати поставленого товару, є обґрунтованим висновок місцевого господарського суду, що обов`язок відповідача зі сплати товару настав з моменту його отримання з 23.05.2018.

За змістом статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Покупець частково оплатив товар у сумі 155019,96 грн, доказів оплати отриманого товару у повному обсязі матеріали справи не містять, у зв`язку з чим місцевий господарський суд правомірно задовольнив позов в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 445179,67 грн.

Також місцевим господарським судом на підставі статті 625 Цивільного кодексу України у повному обсязі задоволено вимоги щодо стягнення 3% річних у сумі 8816,00 грн і інфляційних втрат у сумі 23070,19 грн.

Місцевий господарський суд вимоги про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язань задовольнив частково, у сумі 81487,51 грн, здійснивши її перерахунок за період обмежений статтею 232 Господарського кодексу України.

Апеляційний господарський суд зазначає, що посилання скаржника на порушення місцевим господарським судом частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України, що на його думку сталося внаслідок безпідставного застосування позовної давності за відсутності відповідної заяви, є довільним тлумаченням правозастосовної діяльності суду в індивідуалізації правових норм в даному випадку, оскільки місцевий господарський суд зменшив обчислений позивачем розмір штрафних санкцій на 22273,20 грн на підставі положень статті 232 Господарського кодексу України, відповідно до якої період їх нарахування обмежений шестимісячним строком і не застосовував позовну давність.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності у позивача права вимоги до відповідача за Договором купівлі-продажу, через відступлення права вимоги за цими правовідносинами третій особі, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений, зокрема, у разі передачі ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із статтею 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Крім того, за договором про відступлення права вимоги не може бути передано зобов`язання, яке не містить ідентифікуючих ознак, зокрема, правових підстав виникнення боргу, документів на підтвердження права вимоги.

Саме таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у справі

№ 6-459 цс17 і Верховний Суд у складі колегії суддів касаційного господарського суду у справі № 905/146/18.

Однак, предметом укладеного в рамках договору № 11/10 від 05.10.2017 договору № 17/08 уступки права вимоги є перехід від Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційне підприємство «Оріон-плюс» (первісний кредитор) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цертум» (новий кредитор) права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Болид К» виконання зобов`язань з оплати заборгованості, пені, трьох процентів річних й інфляційних втрат, які виникнуть та/або можуть виникнути в майбутньому, у строк з 05.10.2017 по 31.12.2019, на підставі факту поставки боржнику товару первісним кредитором.

Тобто, в порушення положень статей 512, 514 Цивільного кодексу за договором відступлення права вимоги № 17/08 передане зобов`язання, яке не існувало на той момент і не містить ідентифікуючих ознак зобов`язання, що є предметом договору відступлення.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд доходить до висновку, що зміни кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Болид К» за Договором купівлі-продажу на підставі договору відступлення права вимоги № 17/08 не відбулось, тому Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційне підприємство «Оріон-плюс» на момент ухвалення оскарженого рішення мало право вимоги виконання відповідачем зобов`язань за Договором купівлі-продажу.

З цих же підстав апеляційний господарський суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про призначення судової експертизи договору № 11/10 від 05.10.2017, оскільки матеріали справи є достатніми для вирішення спору по суті.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Болид К» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2019 у справі

№ 904/209/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2019 у справі № 904/209/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.07.2019

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді Л.М. Білецька

Т.А. Верхогляд