номер провадження справи 5/44/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2019 Справа № 908/494/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Рачук О.О., розглянувши матеріали справи

За позовом: Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжбудсервіс" (69039, м. Запоріжжя, вул. Тимірязєва, буд. 100, )

про спонукання укласти договір

За участю представників сторін:

Від позивача: Рак Д.А., довіреність № 400/20-19 від 02.01.2019, член правління

Від відповідача: не з`явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

01.03.2019 р. до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Концерну "Міські теплові мережі" від 27.02.2019 р. за вих. № 826/27 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжбудсервіс" про спонукання укласти договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2019 р. справу № 908/494/19 призначено до розгляду судді ПроскуряковуК.В.

Ухвалою від 05.03.2019 р. вказану позовну заяву залишено без руху на підставі п.п. 7, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 162 ГПК України та надано Концерну "Міські теплові мережі" строк для усунення недоліків терміном 10 днів з дня отримання вказаної ухвали шляхом направлення на адресу відповідача та суду належних доказів, які підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви від 27.02.2019 р. за вих. № 826/27 та доданих до неї документів, письмової інформації щодо вжиття позивачем заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи та підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, докази чого надати до суду у вказаний вище строк.

Ухвалою суду від 20.03.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/494/19 в порядку загального позовного провадження, присвоєно справі номер провадження - 5/44/19, підготовче засідання призначено на 17.04.2019 р. з повідомленням (викликом) сторін, явку у судове засідання представників сторін визнано обов`язковою. Ухвалою суду від 17.04.2019 р. розгляд справи у підготовчому провадженні відкладено на 15.05.2019 р. з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 15.05.2019 р. продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 18.06.2019 р., закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті, перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 03.06.2019р. з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 03.06.2019 р. судом оголошено перерву в судовому засіданні до 26.06.2019 р. з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні 26.06.2019 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, судові засідання здійснювались із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу за допомогою ПАК "Оберіг".

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, зазначивши, що Концерн "МТМ" здійснює постачання теплової енергії в гарячій воді в нежитлове підвальне приміщення, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, просп. Моторобудівників, буд. 54, прим. 50а, прим. 49а , яке належить на праві приватної власності ТОВ "Запоріжбудсервіс". Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Позивач, з урахуванням вимог діючого законодавства України, надіслав відповідачу договір № 340577 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 15.01.2019 р., проте зазначений договір повернувся на адресу Концерну "МТМ" з довідкою поштового відділення "За закінченням терміну зберігання". На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 48 Конституції України, п. 1 ч. 2 ст. 16, ст. 3, 6, 203, 208, 626, 627, 322, 628, 638, 642, 643, 649, Цивільного кодексу України, ст. ст. 179, 181, 187, 275 Господарського кодексу України, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою КМУ 21.07.2005 р. (у поточній редакції від 30.08.2017р.) № 630 позивач просить вважати договір № 340577 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 15.01.2019р. укладеним.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце призначеного судового засідання був повідомлений належним чином шляхом направлення на його адресу відповідних ухвали суду. Клопотань про розгляд справи без участі представника відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Документи запропоновані ухвалою суду від 20.03.2019 р. не надіслав.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 14.05.2019 р., отриманого судом з офіційного сайту Міністерства юстиції України: https://usr.minjust.gov.ua, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжбудсервіс" () є 69039, м. Запоріжжя, вул. Тимірязєва, буд. 100.

В матеріалах справи містяться копії ухвал суду від 17.04.2019 р., від 15.05.2019 р., які направлялися судом на адресу відповідача та повернулись до суду з відміткою УДППЗ «Укрпошта» причини повернення - за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Наявні матеріли справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд,

ВСТАНОВИВ:

Як пояснив представник позивача, Концерн «Міські теплові мережі» здійснює постачання теплової енергії в гарячій воді в нежитлове підвальне приміщення, що знаходиться за адресою просп. Моторобудівників, буд. 54, прим. 50а, прим. 49а, м. Запоріжжя .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Деражвного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомоого майна щодо обєкта нерухомого майна №152258085 від 10.01.2019 р., №152258642 від 10.01.2019 р. вказані приміщення на праві приватної власності належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Запоріжбудсервіс», підставою виникнення права власності є: договір купівлі-продажу №1339 від 19.08.2011 р., договір купівлі-продажу №1337 від 19.08.2011 р., які посвідчені приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу.

Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.

Відповідно до ч.ч. 2, 6 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

В ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642, 643 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до змісту статей 6, 627 Цивільного кодексу України свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

За змістом ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Пунктом 3 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 21.07.2005 р. № 630 - ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

Пунктом 8 Правил передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Договір).

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово - комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди.

Отже, нежитлове приміщення, в якому знаходиться відповідач, розташоване у багатоквартирному житловому будинку, відповідне обладнання якого приєднане до внутрішньобудинкових систем та, відповідно до вищезазначеного, відповідач є Споживачем послуг і суб`єктом у сфері житлово - комунальних послуг.

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Відповідно до статті 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Під захистом права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Згідно ч. 3 ст. 181 ГК України сторона, яка одержала Договір, у разі згоди з його умовами, оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

17.01.2019 р. Концерн «Міські теплові мережі» направив на адресу відповідача лист від 15.01.2019 р. за вих. №317/09-1 щодо підписання договору №340577, відповідно до якого просить розглянути документ у зазначений термін, оформити його належним чином та один примірник повернути на адресу філії Концерну «МТМ» Шевченківського району. До зазначеного листа додано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води на 3 аркушах у двох примірниках. Факт направлення вказаної кореспонденції підтверджується описом вкладення у цінний лист від 17.01.2019 р.

Вказаний лист підписано в.о. директора ТОВ «МТМ» ОСОБА_1 , однак позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження його повноважень щодо підписання такої пропозиції.

Крім того, вказана кореспонденція повернулась на адресу Концерну «МТМ» з довідкою УДППЗ «Укрпошта» - за закінченням терміну зберігання.

Отже, відповідач не отримав від позивача проекту договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої і тому позивач скориставшись своїм правом звернувся до суду з позовною вимогою вважати договір №340577 від 15.01.2019 р. між Концерном «МТМ» та ТОВ «Запоріжбудсервіс» укладеним.

Суд зазначає, що позивачем у позовній заяві взагалі не наведено тексту договору №340577 від 15.01.2019 р. про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Крім того, позивач, з одного боку, просить спонукати відповідача укласти договір, а з іншого, саме в прохальній частині позовної заяви просить суд вважати укладеним вказаний договір. При цьому, неможливо встановити на яких умовах позивач просить вважати укладеним цей договір, отже суд приходить до висновку, що позивачем обраний невірний спосіб захисту порушеного права.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до стаття 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-79, 86, 129, 233, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 08.07.2019 р.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.