ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 918/290/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Пількова К.М. і Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко І.М.,

учасники справи:

позивач - приватне акціонерне товариство "РІВНЕАЗОТ",

представник позивача - Мацегорін А.О., адвокат (довіреність від 23.01.2019 № 640-юд, свідоцтво від 04.11.2017 № 1305),

відповідач-1 - приватне акціонерне товариство "Азоттон",

представник відповідача-1 - Герман Г.Ю., адвокат (договір від 17.06.2019 б/н, ордер від 17.06.2019 № 711, свідоцтво від 26.01.2018 № 1359),

відповідач-2 - компанія PROGRESS OST-WEST HANDELSGESELLSHAFT m.b.H,

представник відповідача-2 - не з`явився,

розглянув касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ"

на рішення господарського суду Рівненської області від 22.10.2018 (головуючий суддя Церковна Н.Ф.)

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2019 (головуючий Дужич С.П., судді: Тимошенко О.М. і Огороднік К.М.)

у справі № 918/290/17

за позовом приватного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" (далі - ПАТ "РІВНЕАЗОТ")

до: 1) приватного акціонерного товариства "Азоттон" (далі - ПАТ "Азоттон");

2) компанії PROGRESS OST-WEST HANDELSGESELLSHAFT m.b.H (далі - Компанія),

про визнання неправомірними дій щодо укладення договору.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "РІВНЕАЗОТ" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до ПАТ "Азоттон" та Компанії (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) про визнання недійсним договору купівлі-продажу обладнання від 21.09.2016 (далі - Договір), укладеного ПАТ "Азоттон" та Компанією.

Позовна заява обґрунтована тим, що:

- 29.04.1996 ВАТ "Рівнеазот" (правонаступником якого є ПАТ "РІВНЕАЗОТ") та СП "Азоттон" (зміна найменування на ПАТ "Азоттон") було укладено договір про передачу в оренду майна № 15 (далі - Договір № 15), який за рішенням господарського суду Рівненської області від 03.12.2015 у справі № 918/1165/15, яке набрало законної сили 19.09.2016, припинив свою дію з 31.12.2013. Крім того, вказаним рішенням ПАТ "Азоттон" було зобов`язано забрати з території ПАТ "РІВНЕАЗОТ" рухоме майно, а саме: одну трансформаторну підстанцію; два відбирача рідини; одну кран-балку; один зварювальний апарат; три компресори АО-1200; один причіп тракторний; один трактор ЮМЗ; одну установку затарювання та стягнуто з ПАТ "Азоттон" на користь ПАТ "РІВНЕАЗОТ" 372 270,88 грн. збитків;

- ПАТ "РІВНЕАЗОТ" з листа Компанії дізналось про те, що 21.09.2016 ПАТ "Азоттон" та Компанією було укладено Договір, за умовами якого ПАТ "Азоттон" відплатно відчужило на користь Компанії одну естакаду наливу рідкого аміаку в цистерни, три компресори АО-1200, один деревообробний верстат та шість аміачних ємностей, який (Договір) є спробою ПАТ "Азоттон" ухилитися від виконання рішення господарського суду Рівненської області від 03.12.2015 у справі № 918/1165/15 та який порушує, таким чином, права та законні інтереси ПАТ "РІВНЕАЗОТ" як стягувача за вказаним рішенням;

- Договір укладено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, і у момент його вчинення контрагентами не було додержано вимог статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Рішенням господарського суду Рівненської області від 22.10.2018, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2019, закрито провадження у справі в частині позовних вимог до Компанії та відмовлено у задоволенні позову до ПАТ "Азоттон".

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що ПАТ "РІВНЕАЗОТ" не було доведено, яким чином спірний Договір порушує його права чи охоронювані законом інтереси, а задоволення позовних вимог не призведе до відновлення прав ПАТ "РІВНЕАЗОТ".

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ПАТ "РІВНЕАЗОТ" звернулось до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а саме: статей 772, 785 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України); статті 238 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

ПАТ "Азоттон" подало відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Від Компанії відзив на касаційну скаргу не надходив.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників ПАТ "РІВНЕАЗОТ" та ПАТ "Азоттон", Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що 29.04.1996 ВАТ "Рівнеазот" як орендар (правонаступником якого є ПАТ "РІВНЕАЗОТ") та СП "Азоттон" як орендодавцем (зміна найменування на ПАТ "Азоттон") було укладено Договір № 15, за умовами якого орендодавець передає орендарю в оренду майно згідно з додатками № 1 та № 2, які знаходяться в установчому фонді СП "Азоттон".

01.07.2001 додатковою угодою № 1 до Договору № 15 сторони продовжили строк його дії та зазначили, що він є продовженим на рік, якщо за один місяць до припинення його дії ні одна із сторін не направила іншій стороні офіційний документ про вимогу про припинення дії цього договору.

18.11.2013 у зв`язку з відсутністю подальшої доцільності оренди майна ПАТ "РІВНЕАЗОТ" листом № 5760 повідомило ПАТ "Азоттон" про припинення дії Договору № 15 та просило повідомити час та порядок приймання-передачі орендованого майна з оренди.

11.03.2014 листом № 12 ПАТ "Азоттон" надано письмову відповідь ПАТ "РІВНЕАЗОТ", яким повідомило про готовність приступити до приймання-передачі майна з оренди.

19.03.2015 ПАТ "РІВНЕАЗОТ" надіслало ПАТ "Азоттон" вимогу про прийняття майна, в якій просило негайно вжити заходів до належного оформлення акта приймання-передачі орендованого майна.

15.04.2015 ПАТ "РІВНЕАЗОТ" листом № 1630 вимагало від ПАТ "Азоттон" негайно сплатити на користь ПАТ "РІВНЕАЗОТ" грошові кошти в сумі 348 822,07 грн. - за утримання майна ПАТ "Азоттон" та вжити заходів щодо прийняття і вивезення свого майна за межі території ПАТ "РІВНЕАЗОТ".

Оскільки ПАТ "Азоттон" безпідставно ухилялося від прийняття свого майна з оренди, ПАТ "РІВНЕАЗОТ" звернулось до суду з позовом про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 03.12.2015 у справі № 918/1165/15 за позовом ПАТ "РІВНЕАЗОТ" до ПАТ "Азоттон" про зобов`язання вчинити дії та стягнення збитків (витрат) вимоги ПАТ "РІВНЕАЗОТ" задоволено частково. Визнано Договір № 15 таким, що припинив свою дію з 31.12.2013, та зобов`язано ПАТ "Азоттон" забрати з території ПАТ "РІВНЕАЗОТ" рухоме майно, а саме: трансформаторну підстанцію; два відбирача рідини; кран-балку; зварювальний апарат; три компресори АО-1200; причіп тракторний; трактор ЮМЗ; установку затарювання, а також стягнуто з ПАТ "Азоттон" на користь ПАТ "РІВНЕАЗОТ" 372 270,88 грн. збитків. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 у справі №918/1165/15 скасовано рішення господарського суду Рівненської області від 03.12.2015 у частині задоволення позову щодо зобов`язання забрати з території ПАТ "РІВНЕАЗОТ" трансформаторну підстанцію та в частині стягнення з ПАТ "Азоттон" збитків у сумі 372 270,88 грн. У цій частині прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, а пункт 4 резолютивної частини рішення викладено в такій редакції: "4. Стягнути з ПАТ "Азоттон" на користь ПАТ "РІВНЕАЗОТ" 2 436,00 грн. сплати судового збору". У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.06.2016 у справі № 918/1165/15 постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 скасовано в частині відмови у позові щодо зобов`язання ПАТ "Азоттон" забрати з території ПАТ "РІВНЕАЗОТ" трансформаторну підстанцію. У цій частині рішення господарського суду Рівненської області від 03.12.2015 року залишено без змін, а в частині відмови у стягненні збитків справу направлено на новий розгляд до Рівненського апеляційного господарського суду.

19.09.2016 за результатами нового розгляду вимог ПАТ "РІВНЕАЗОТ" щодо стягнення збитків у сумі 372 270,88 грн. у справі № 918/1165/15 постановою Рівненського апеляційного господарського суду залишено без змін рішення господарського суду Рівненської області від 03.12.2015.

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

21.09.2016 ПАТ "Азоттон" та Компанією укладено Договір, за умовами якого ПАТ "Азоттон" платно реалізувало Компанії обладнання, а саме: одну естакаду наливу рідкого аміаку в цистерни; три компресори АО-1200; один деревообробний верстат та шість аміачних ємкостей.

Згідно з пунктом 2.1 Договору обладнання вважається поставленим при підписанні покупцем акта приймання-передачі (додаток 1).

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що право власності на обладнання переходить до покупця з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі, який є невід`ємною частиною цього договору.

У цей же день, 21.09.2016, представниками ПАТ "Азоттон" і Компанії було підписано акт приймання-передачі обладнання, згідно з яким ПАТ "Азоттон" передало Компанії у власність зазначене у Договорі майно.

22.11.2016 постановами головного державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області було відкрито виконавчі провадження № 52933571 та № 52933412 з виконання наказу господарського суду Рівненської області № 918/1165/15 про стягненню з ПАТ "Азоттон" на користь ПАТ "РІВНЕАЗОТ" 372 270,88 грн. збитків, 7 411,06 грн. та 2 436,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

23.12.2016 постановою головного державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області у виконавчих провадженнях № 52933571 та № 52933412 було проведено опис та арешт майна боржника, яке знаходиться на території ПАТ "РІВНЕАЗОТ", а саме: сховище аміаку в кількості шість штук; естакаду зрідженого і газоподібного аміаку; нежитлову будівлю - приміщення зрідженого і газоподібного аміаку з щитовим приміщенням та трансформаторною підстанцією; кран-балку; три компресори АО-1200, із забороною користуватись вказаним майном.

24.03.2017 Компанія звернулась до ПАТ "РІВНЕАЗОТ" про надання можливості з демонтажу і транспортування викупленого нею обладнання з території останнього.

Причиною виникнення спору в даній справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання недійсним Договору, укладеного ПАТ "Азоттон" та Компанією.

Приймаючи оскаржувані рішення, суди виходили з того, що відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати у спосіб, визначений у статті 16 ЦК України.

Судами встановлено, що ПАТ "РІВНЕАЗОТ" у своїй позовній заяві просить визнати Договір недійсним, оскільки, на думку ПАТ "РІВНЕАЗОТ":

- укладення Договору, вчиненого внаслідок зловмисної домовленості сторін, є спробою ПАТ "Азоттон" ухилитися від виконання рішення господарського суду Рівненської області від 03.12.2015 у справі № 918/1165/15 щодо оплати на користь ПАТ "РІВНЕАЗОТ" 372 270,88 грн. збитків та витрат зі сплати судового збору;

- при укладенні Договору сторонами не було дотримано порядку, передбаченого Положенням про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), затвердженого наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 06.09.2001 № 201 та зареєстрованого Міністерством юстиції України від 21.09.2001 № 833/6024, оскільки Договір не містить необхідних відомостей про осіб, що його підписали, зміст договору викладений російською мовою, а укладення його відбулось у м. Шарштайн (Австрія);

- естакада наливу рідкого аміаку, згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.06.2008 № 19263517, є нерухомим майном, і її відчуження слід було вчиняти в письмовій нотаріальній формі договору;

- на момент укладання Договору ПАТ "Азоттон" не володіло майном, яке було предметом такого договору, оскільки фактично не забрало його з оренди, а тому, відповідно, не могло передати обладнання новому власнику.

При цьому судами зазначено, що згідно із статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей.

Статтями 215, 216 ЦК України передбачено, що вимога про визнання спірного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Тобто право на звернення з позовом про визнання недійсним оспорюваного договору надано лише стороні такого правочину та заінтересованій особі, права або законні інтереси якої порушено.

ЦК України та чинне законодавство не дає визначення поняття "заінтересована особа", тому коло заінтересованих осіб має з`ясовуватись у кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.

У пункті 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі № 18-рп/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес", яке вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, зокрема, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 ЦК України).

Також судами враховано, що, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, суду слід виходити з його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому Договір укладено ПАТ "Азоттон" та Компанією щодо майна, яке належить на праві власності ПАТ "Азоттон", а ПАТ "РІВНЕАЗОТ" не є його стороною.

За Договором реалізовано майно: одну естакаду наливу рідкого аміаку в цистерни; три компресори АО-1200; один деревообробний верстат та шість аміачних ємностей, яке на момент його відчуження не перебувало під арештом, не знаходилось у користуванні чи володінні ПАТ "РІВНЕАЗОТ" та не існувало судового спору з останнім щодо визначення його власником вказаного майна.

Тобто на час укладення між відповідачами спірного Договору у ПАТ "РІВНЕАЗОТ" був відсутній будь-який правовий титул щодо майна, яке було предметом цього правочину, оскільки, як вже зазначалося, рішенням господарського суду Рівненської області від 03.12.2015 у справі № 918/1165/15 Договір № 15, який укладений між ПАТ "РІВНЕАЗОТ" та ПАТ "Азоттон", визнано таким, що припинив свою дію ще з 31.12.2013, тобто за 3 роки до укладення оспорюваного Договору.

Крім того, рішенням господарського суду Рівненської області від 03.12.2015 у справі № 918/1165/15 було зобов`язано ПАТ "Азоттон" забрати з території ПАТ "РІВНЕАЗОТ" спірне майно (трансформаторну підстанцію; два відбирача рідини; кран-балку; зварювальний апарат; три компресори АО-1200; причіп тракторний; трактор ЮМЗ; установку затарювання) і стягнуто з ПАТ "Азоттон" на користь ПАТ "РІВНЕАЗОТ" 372 270,88 грн. збитків, пов`язаних з утриманням цього майна.

Будь-яких обтяжень на майно ПАТ "Азоттон" судом не накладалось.

Відповідно до статті 41 Конституції України в Україні право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права і кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно із статтями 317 та 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яким він розпоряджається на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Таким чином, ПАТ "Азоттон" вправі було укласти договір з реалізації свого майна, оскільки дії щодо неприйняття свого майна від ПАТ "РІВНЕАЗОТ", не позбавляли його як власника права власності на це майно, так і вчинення дій щодо його відчуження.

Що ж до посилань ПАТ "РІВНЕАЗОТ" на порушення судами статей 772, 785 ЦК України, то такі посилання були предметом розгляду судів попередніх інстанцій, і останніми встановлено, що у даному випадку взагалі не йдеться про наявність можливої відповідальності за неповернення майна, яке було предметом оренди та на даний момент є предметом відчуження за спірним Договором.

Накладення головним держвиконавцем Рівненського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області 23.12.2016 арешту на майно ПАТ "Азоттон" (сховище аміаку в кількості шість штук; естакаду зрідженого і газоподібного аміаку; нежитлову будівлю - приміщення зрідженого і газоподібного аміаку з щитовим приміщенням та трансформаторною підстанцією; кран-балку; три компресори АО-1200), частину з якого ПАТ "Азоттон" за рішенням господарського суду Рівненської області у справі № 918/1165/15 повинно було забрати з території ПАТ "РІВНЕАЗОТ" (трансформаторну підстанцію; два відбирача рідини; кран-балку; зварювальний апарат; три компресори АО-1200; причіп тракторний; трактор ЮМЗ; установку затарювання), а частина якого вже була реалізована ПАТ "Азоттон" за Договором і належала на праві власності Компанії (естакаду наливу рідкого аміаку в цистерни, три компресори АО-1200, деревообробний верстат та шість аміачних ємностей), - не є підставою для визнання спірного Договору недійсним та не перешкоджає державному виконавцю виконати наказ господарського суду Рівненської області № 918/1165/15 про стягнення з ПАТ "Азоттон" на користь ПАТ "РІВНЕАЗОТ" коштів: 372 270,88 грн. - збитків, 7411,06 грн. та 2436,00 грн. - витрат зі сплати судового збору, шляхом стягнення коштів з рахунку ПАТ "Азоттон" та шляхом продажу нереалізованого майна.

Посилання ПАТ "РІВНЕАЗОТ" про законність його вимог ґрунтуються на потенційній неможливості виконання судового рішення господарського суду Рівненської області від 03.12.2015 у справі № 918/1165/15 через укладення оскаржуваного Договору і фактично зводяться до оспорювання процедури виконання судового рішення в іншій судовій справі. Крім того, ПАТ "РІВНЕАЗОТ" не доведено того, що майна, належного на праві власності ПАТ "Азоттон" (за виключенням відчуженого за спірним Договором), недостатньо для задоволення вимог ПАТ "РІВНЕАЗОТ" у ході виконавчого провадження.

З таких мотивів суди дійшли висновку про відсутність підстав вважати, що укладення оскаржуваного правочину якимось чином впливає на права та охоронювані законом інтереси ПАТ "РІВНЕАЗОТ" у розрізі виконання рішення господарського суду Рівненської області від 03.12.2015 у справі № 918/1165/15. Відомості ж річного звіту ПАТ "Азоттон" за 2016 рік щодо вартості основних засобів ПАТ "Азоттон", опубліковані на його офіційному сайті, також не можуть свідчити про неможливість виконання ним зазначеного судового рішення, а відтак і про наявність умислу на невиконання цього рішення шляхом укладення спірного договору, враховуючи, зокрема, і те, що цей правочин був укладений між відповідачами раніше за відкриття виконавчих проваджень № 52933571 та № 52933412.

Таким чином, ПАТ "РІВНЕАЗОТ" не доведено порушення його законних права чи охоронюваних інтересів спірним Договором, а тому визнання останнього недійсним не призведе до захисту його прав чи законних інтересів, оскільки укладений Договір жодним чином не зачіпає прав та інтересів ПАТ "РІВНЕАЗОТ", отже, суди дійшли правомірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Посилання в касаційній скарзі на те, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а саме: статей 772, 785 ЦК України; статті 238 ГПК України, - не приймаються Касаційним господарським судом, оскільки спростовуються викладеними у даній постанові доводами судів попередніх інстанцій.

Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, оскільки судами було прийнято рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що надає підстави залишити їх без змін.

У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше прийняті у даній справі судові рішення, а також враховуючи, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Рівненської області від 22.10.2018 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2019 у справі № 918/290/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя К. Пільков

Суддя В. Селіваненко