ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" червня 2019 р. Справа № 924/155/19

за позовом акціонерного товариства "Універсал Банк"

до приватного підприємства "Магнолія"

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

Суддя Смаровоз М.В.

Представники учасників процесу:

позивача: Сагайдак В.В. - за ордером;

відповідача: Марцонь В.Б. - за ордером;

третьої особи: не з`явився.

У судовому засіданні 26.06.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить суд стягнути з приватного підприємства "Магнолія" 2644,60 доларів США простроченої заборгованості по кредиту, 42691,24 доларів США заборгованості по кредиту, 6524,69 доларів США відсотків, 19325,05 грн. пені, посилаючись на положення генерального договору про надання кредитних послуг № BL5861 від 26.06.2008р., укладеного між акціонерним товариством "Універсал Банк" та громадянином ОСОБА_1 ; додаткової угоди № BL5861/BL5861-К від 26.06.2008р. до генерального договору (індивідуальна угода - кредит без відстрочення), укладеної між акціонерним товариством "Універсал Банк" та громадянином ОСОБА_1 ; договору поруки від 22.12.2015р., укладеного між акціонерним товариством "Універсал Банк" та приватним підприємством "Магнолія", договору поруки № BL5861-111 від 16.06.2017р., укладеного між акціонерним товариством "Універсал Банк", приватним підприємством "Магнолія" та громадянином ОСОБА_1 .

Відповідач у своєму клопотанні від 12.06.2019р. та у судовому засіданні 26.06.2019р. просить закрити провадження у справі. В обгрунтування поданого клопотання відповідач вказує на те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. № 2147-VIIІ господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов"язання, якщо сторонами цього основного зобов"язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб"єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов"язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

При цьому, відповідач звертає увагу на те, що аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018р. у справі № 308/10574/15-ц, провадження № 14-63цс-18.

При цьому, даний спір не відноситься до юрисдикції господарських судів, вважає відповідач.

Представник позивача у судовому засіданні 26.06.2019р. проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі заперечує, вважаючи його безпідставним.

Як встановлено судом, 26.06.2008р. між акціонерним товариством "Універсал Банк" (банком) та громадянином України - ОСОБА_1 (позичальником) було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № BL5861 від 26.06.2008р., відповідно до умов якого, банк зобов"язується надавати позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних в цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 85000 доларів США, у порядку і на умовах, зазначених у цьому договорі. Умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов"язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах цього договору оформлюється додатковою угодою до цього договору у формі окремої індивідуальної угоди, що є невід"ємною частиною цього договору (п. 1.1. договору).

Позичальник повинен виконати свої зобов"язання по поверненню в повному обсязі використаної суми ліміту за цим договором не пізніше 01.06.2028р., і виконати всі зобов"язання, передбачені індивідуальними угодами в терміни, встановлені індивідуальними угодами, але в будь-якому випадку терміни виконання зобов"язань позичальника за індивідуальними угодами не повинні перевищувати термін, передбачений цим пунктом договору, якщо тільки не застосовується інший коротший термін виконання зобов"язань, встановлений цим договором та/або згідно умов відповідної угоди сторін (пп. 1.2.1.).

26.06.2008р. між акціонерним товариством "Універсал Банк" (банком) та громадянином України - ОСОБА_1 (позичальником) було укладено додаткову угоду № BL5861/BL5861-К від 26.06.2008р. до генерального договору (індивідуальна угода - кредит без відстрочення), відповідно до якої банк зобов"язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 50000 доларів США, а позичальник зобов"язується прийняти, належним чином використовувати та повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даній індивідуальній угоді (п. 1 угоди).

Згідно із п.п. 3.1, 3.2. угоди за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування цією індивідуальною угодою встановлюється процентна ставка у розмірі 15,25% річних. За користування кредитними коштами понад строк (або терміни погашення за графіком погашення кредиту), встановлений генеральним договором та/або цією індивідуальною угодою, процентна ставка встановлюється у розмірі 30,50% річних.

Як передбачено п. 4 угоди, цільове призначення (мета) кредиту: споживчі потреби.

Ця індивідуальна угода є невід"ємною частиною генерального договору, складена українською мовою в трьох примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із сторін (п. 9). У подальшому між сторонами укладались додаткові угоди.

22.12.2015р. між акціонерним товариством "Універсал Банк" (кредитором) та приватним підприємством "Магнолія" (поручителем) було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_1 (боржником) усіх його зобов"язань перед кредитором, що виникли з генерального договору про надання кредитних послуг № BL5861 від 26.06.2008р. (основний договір), укладеного між кредитором та боржником , в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов"язання боржником (п. 1.1. договору).

Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до 01.06.2031 року (п. 4.1.).

16.06.2017р. між акціонерним товариством "Універсал Банк" (кредитором), приватним підприємством "Магнолія" (поручителем) та громадянином України - ОСОБА_1 (позичальником) було укладено договір поруки № BL5861-111, відповідно умов якого поручитель зобов"язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за порушення позичальником зобов`язань, що випливають з генерального договору про надання кредитних послуг № BL5861 від 26.06.2008р., укладеного між кредитором та позичальником, та з усіх кредитних договорів укладених до нього, зокрема з додаткової угоди № BL5861/BL5861 від 26.06.2008р. до генерального договору про надання кредитних послуг № BL5861 від 26.06.2008р. та додаткової угоди № 7 від 16.06.2017р. до генерального договору про надання кредитних послуг № BL5861 від 26.06.2008р. (з урахуванням всіх змін, доповнень, нових редакцій, новацій, додаткових угод, договорів про внесення змін, тощо, що внесені/укладені до нього або можуть бути внесені/укладені в подальшому та усіх додаткових угод, що укладені та будуть укладені в майбутньому до генерального договору про надання кредитних послуг № BL5861 від 26.06.2008р. (п. 1.1. договору).

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, враховуючи, згідно зі ст.236 ГПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує також висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 308/10574/15-ц), суд вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим, за змістом ст.ст. 1, 4 Господарського процесуального кодексу України України означений кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах. Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Водночас, у контексті даних приписів закону судом звертається увага на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 308/10574/15-ц, на яку посилається відповідач, наголошується, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

За таких обставин, судом відзначається, що незважаючи на те, що спір у даній справі виник між двома юридичними особами (АТ "Універсал Банк" та ПП "Магнолія" - сторонами договорів поруки від 22.12.2015р. та 16.06.2017р., укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання), однак, з огляду на те, що сторонами означеного основного зобов`язання (що виникло з укладенням генерального договору про надання кредитних послуг № BL5861 від 26.06.2008р. та додаткової (індивідуальної) угоди № BL5861/BL5861-К від 26.06.2008р.) є юридична особа - АТ "Універсал Банк" - та фізична особа - ОСОБА_1 (без зазначення в правочинах статусу даної особи як підприємця, причому, метою кредитування гр. ОСОБА_1 чітко визначено "споживчі потреби" - п.4 додаткової (індивідуальної) угоди № BL5861/BL5861-К від 26.06.2008р.), виходячи зі змісту вищенаведених положень закону, а також враховуючи висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 308/10574/15-ц), з огляду на предмет та підстави позову в даній справі, беручи до уваги, що згідно зі ст.236 ГПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин господарський суд зобов`язаний враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, судом констатується, що спір у справі № 924/155/19 не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Відтак, дана справа належить до юрисдикції загального суду та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 231 ГПК Украни господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

З огляду на вищевикладене та те, що дана справа не належить до справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів, провадження у справі підлягає закриттю.

Судом також відзначається, що, оскільки згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір" у разі закриття провадження у справі сплачена сума судового збору повертається особі, яка його сплатила, лише за її клопотанням, дане питання судом може бути вирішено у разі наявності поданого у встановленому законом порядку відповідного клопотання позивача.

Керуючись ст.ст. 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили 26.06.2019р. та може бути оскаржена у строки та порядку, встановлені ст. ст. 256, 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст ухвали складено 01.07.2019р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддруков. 4 прим. (рек. з пов. про вруч.): 1 - до справи; 2 - позивачу (м. Хмельницький, вул. Гагаріна, 5/1); 3 - відповідачу (32100, Хмельницька обл., Ярмолинецький р-н, с.мт. Ярмолинці, вул. Пушкіна, буд. 36); 4 - третій особі ( ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ).