ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
====================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року Справа № 915/240/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ржепецької К. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 32; ідентифікаційний код 14352406)

до відповідача: Фермерського господарства «КОЛОС» (57320, Миколаївська обл., Вітовський район, с. Білозірка; ідентифікаційний код 30405651)

про: стягнення 2357600,92 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Левченко Ю.В., за довіреністю;

від відповідача: Кіян О.В., за ордером,

Суть спору:

14.02.2019 акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з фермерського господарства «КОЛОС» заборгованості за кредитним договором № 310518-А/Ф від 31.05.2018 в сумі 2357600,92 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі кредитного договору № 310518-А/Ф від 31.05.2018; виписок по особовим рахункам; меморіальних ордерів №14777 від 05.06.2018, № 10061 від 05.07.2018, № 15679 від 08.08.2018, № 13658 від 11.09.2018, №14775 від 03.10.2018, № 14281 від 09.11.2018; претензії про усунення порушень умов кредитного договору № 21-5292 від 06.12.2018; вимоги про погашення заборгованості № 53/1-18/2 від 08.01.2019, та застосування норм статей 526, 629 Цивільного кодексу України та мотивовані тим, що в порушення умов кредитного договору та норм діючого законодавства позичальник не виконує свої зобов`язання за кредитним договором.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 01.03.2019. після виправлення недоліків позовної заяви, останню було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/240/19, яка розглядається за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 26.03.2019 о 10 год. 00 хв.; викладено вимоги до позивача; встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

18.03.2019 до суду від позивача надійшла заява б/н від 15.03.2019 (вх. № 4272/19) на виконання вимог ухвали Господарського суду Миколаївської області від 01.03.2019 № 915/240/19, у якій заявник, з урахуванням уточнення прохальної (резолютивної) частини позову, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 310518-А/Ф від 31.05.2018 в сумі 2357600,92 грн, що складається з: несплаченої частки кредиту 2000000,00 грн; несплачених відсотків за користування кредитом 129643,83 грн; пені за несвоєчасну сплату кредиту 179506,85 грн; пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту 4119,72 грн; інфляційних втрат за несвоєчасне погашення кредиту 44000,00 грн; інфляційних втрат за несвоєчасне погашення відсотків 330,52 грн, а також стягнути з відповідача судові витрати у справі № 915/240/19 у сумі 36324,52 грн.

25.03.2019 до суду від позивача надійшла заява б/н від 21.03.2019 (вх. № 4781/19) про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, що належить боржнику в межах суми позову у розмірі 2357600,92 грн.

Ухвалою суду від 27.03.2019 у задоволенні заяви акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» б/н від 21.03.2019 (вх. № 4781/19) про забезпечення позову у справі № 915/240/19 було відмовлено.

26.03.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 36 від 25.03.2019, в якому заявник вказав, що вважає суми відсотків річних, пені та інфляційних витрат, розрахованих відповідачем безпідставними та просив суд відмовити акціонерному товариству «Банк Кредит Дніпро» у задоволенні позовних вимог про стягнення з фермерського господарства «Колос» суми відсотків в розмірі 129643,83 грн; суми пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 179506,85 грн; суми пені за несвоєчасну сплату відсотків в розмірі 4119,72 грн; інфляційних витрат за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 330,52 грн.

Крім того, 26.03.2019 до суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 26.03.2019 (вх. № 4831/19) про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву.

За результатами судового засідання, проведеного 26.03.2019, судом оголошено перерву в підготовчому засіданні до 23 квітня 2019 року до 11 год. 00 хв.

26.03.2019 до суду від відповідача надійшло клопотання № 38 від 26.03.2019 про приєднання до матеріалів справи копії договору комплексного страхування посівів майбутнього врожаю сільськогосподарських культур № 220.994144883.0086 від 29.05.2018 та проведеного відповідачем свого розрахунку суми відсотків річних за несвоєчасне повернення кредитних коштів.

08.04.2019 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 05.04.2019 (вх. № 5608/19), за текстом якого заявник повідомив суд про те, що повністю не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві, вважає їх надуманими і такими, що не можуть бути підставою для відхилення позовних вимог у даній справі.

15.04.2019 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості № 46 від 12.04.2019, за текстом яких заявник зазначає, що вимога позивача про стягнення з ФГ «Колос» сум відсотків за кредитом в розмірі 129643,83 грн підлягає частковому задоволенню на суму 14958,90 грн.

23.04.2019 провідним спеціалістом відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області по справі № 915/240/19 від представника фермерського господарства «Колос» прийнято телефонограму з проханням відкласти попереднє судове засідання у справі № 915/240/19 на іншу дату, у зв`язку з хворобою представника ФГ «Колос».

Ухвалою суду від 23.04.2019 було продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 28 травня 2019 року об 11:30.

Ухвалою суду від 28.05.2019 було закрито підготовче провадження у справі №915/240/19, з призначенням її до судового розгляду по суті на 20 червня 2019 року о 09:30.

Станом на момент проведення судового засідання від учасників справи інших заяв як по суті справи, так і з процесуальних питань, до суду не надходило.

28.05.2019 в судове засідання з`явилися повноважні представники обох сторін, які підтвердили актуальність правових позицій позивача та відповідача, викладених в письмових заявах по суті справи.

Представник позивача просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача просив суд позовні вимоги задовольнити частково в сумі 2014958,90 грн, з яких: 2000000,00 грн - сума основної заборгованості за кредитним договором; 14958,90 грн - сума відсотків за кредитом.

Дану справу розглянуто судом за правилами загального позовного провадження.

20.06.2019 за результатами розгляду справи на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України суд підписав вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, заслухавши у судовому засіданні представників сторін, суд -

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2018 року між публічним акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та фермерським господарством «КОЛОС» був укладений кредитний договір № 310518-А/Ф (далі - Кредитний договір).

Відповідно абз. 3 п. 1.1 Статуту акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (нова редакція), рішенням акціонера банку від 27 квітня 2018 року тип акціонерного товариства змінено із публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство, а також змінено найменування Банку з публічного акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» на акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» є правонаступником прав та обов`язків публічного акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО».

Згідно з предметом вищенаведеного Кредитного договору позивач, як Банк, відкриває відповідачу, як Позичальнику, невідновлювальну кредитну лінію (надалі - Кредитна лінія) з лімітом кредитування, що дорівнює 2000000,00 грн на строк до « 01» листопада 2018 року включно, в межах якої зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується отримати Кредит, використати Кредит за цільовим призначенням, сплатити Плату за користування Кредитом, повернути Кредит у повному обсязі у строки та в порядку, передбаченому Договором, а також належно та у повному обсязі виконати усі інші умови, передбачені цим Договором.

За умовами наведеного договору:

- сторони погодились із тим, що Банк надає Позичальнику Кредит у межах Кредитної лінії строком до « 01» листопада 2018 року включно (п. 3.1 Договору);

- кредит, наданий Позичальнику, має бути повернений Позичальником у терміни і у порядку, передбаченими п. 3.1 та іншими положеннями цього Договору (п. 3.2 Договору);

- у будь-якому випадку, в останній день строку, визначеного п. 1.1. цього Договору, Позичальник зобов`язаний повністю погасити всі Боргові зобов`язання за цим Договором, в тому числі всю суму отриманого Кредиту, Плату за Кредит, штрафні санкцій, інші платежі, передбачені цим Договором (п. 3.3 Договору);

- у разі порушення позичальником строків повернення Кредиту, сума несплаченої заборгованості за кредитом вважається простроченою та переноситься банком на рахунки для обліку простроченої заборгованості позичальника за кредитом (п. 3.4 Договору);

- за користування Кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати на користь банку відповідну плату в порядку і на умовах, передбачених нижче (п. 5.1 Договору);

- проценти за користування Кредитом (проценти на поточну заборгованість за Кредитом) нараховуються Банком у розмірі 21 % процент річних (п. 5.2 Договору);

- проценти на прострочену заборгованість за Кредитом, нараховуються у розмірі, що на 5 процентних пунктів перевищує розмір процентної ставки, вказаної в п. 5.2 цього Договору, а саме: 26 % річних. Сторони підтверджують, що встановлення Банком вказаної процентної ставки не є односторонньою зміною умов цього Договору (п. 5.3 Договору);

- при розрахунку процентів за користування Кредитом приймається метод «факт/факт», згідно з яким, до розрахунку приймається фактична кількість днів у місяці і році, протягом яких позичальник користувався кредитом. Нарахування процентів здійснюється у валюті Кредиту щомісячно в останній банківський день звітного місяця та в день остаточного повернення кредиту. При розрахунку процентів враховується день надання кредиту і не враховується день його погашення (п. 5.4 Договору);

- сплата Позичальником процентів здійснюється щомісячно в строк до 10 числа (включно) кожного місяця, наступного за місяцем їх нарахування (п. 5.5 Договору);

- закінчення строку Ліміту кредитування, встановленого п. 1.1 цього Договору, не звільняє Позичальника від обов`язку сплачувати відповідно до умов цього Договору на користь Банку проценти за користування Кредитом, якщо заборгованість за Кредитом не була погашена (п. 5.6 Договору);

- банк приймає рішення про застосування санкцій за невиконання зобов`язань визначених цим розділом Договору, а також про застосування заходів відповідальності за неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань, визначених іншими умовами Договору, на власний розсуд (п. 10.1 Договору);

- за несвоєчасне погашення одержаного Кредиту, а також процентів за користування Кредитом, Банк має право стягнути, а Позичальник зобов`язаний сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період такого прострочення, від суми простроченої заборгованості за Кредитом та процентами за користування Кредитом, за кожен день прострочення та за весь час існування заборгованості, без застосування, встановлених законодавством обмежувальних строків (п. 10.2 Договору);

- цей договір набуває чинності з моменту його підписання і скріплення печатками сторін та діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє позичальника від зобов`язання виконати усі боргові зобов`язання за цим Договором та/або погасити всю заборгованість за сумою всіх Кредиту, процентами, комісіями та іншими платежами за цим Договором, а також від відповідальності, передбаченої чинним законодавством України (п. 11.17 Договору).

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

Предметом даного позову виступає майнова вимога банківської установи про стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором внаслідок порушення останнім строків розрахунків за наданим кредитом та нарахованими відсотками.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про кредитні зобов`язання.

Так, згідно з приписами статей 1054 (ч. 1), 1049 (ч. 1) Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредитні кошти в розмірі 2000000,00 грн, що підтверджується наданим позивачем меморіальним ордером № 14777 від 05.06.2018 (призначення платежу: «Надання кредитних коштів згідно кредитного договору № 310518-А/Ф від 31.05.2018»), які господарство повинно було повернути до 01.11.2018 включно.

Вищезазначена обставина підтверджена відповідачем та сторонами не оспорюється.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач по-перше, не повернув кредитні кошти банківській установі в означені строки; по-друге, частково виконав свої обов`язки щодо сплати процентів по Кредиту, що підтверджується меморіальними ордерами:

- № 10061 від 05.07.2018 на суму 29917,81 грн;

- № 15679 від 08.08.2018 на суму 35671,23 грн;

- № 13658 від 11.09.2018 на суму 35671,23 грн;

- № 14775 від 03.10.2018 на суму 34520,55 грн;

- № 14281 від 09.11.2018 на суму 36821,91 грн.

За даними позивача, відповідач порушує умови кредитного договору, ухиляється від погашення своєї заборгованості за наданим кредитом та нарахованими відсотками по кредиту.

З метою досудового врегулювання спору позивач оформив та скерував відповідачу претензію № 21-5292 від 06.12.2018, за тексом якої просив позичальника в 10-денний термін з моменту отримання цієї претензії погасити прострочену заборгованість шляхом перерахування суми простроченої заборгованості на рахунок позичальника в АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО».

Крім цього, 17.01.2019 позивач скерував на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості № 53/1-18/2 від 08.01.2019, за змістом якої, у зв`язку із невиконанням позичальником обов`язку зі своєчасної оплати заборгованості за Кредитним договором, Банк на підставі положень Кредитного договору, вимагає протягом 10 днів з дати отримання цієї вимоги повернути всю суму заборгованості за Кредитним договором в розмірі 2219745,68 грн, шляхом оплати суми заборгованості на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в Банку.

Матеріали справи не містять відповідей фермерського господарства «КОЛОС» на вищевказані претензію та вимогу.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до приписів статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту повного та своєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та сплати за них відсотків закон покладає на позичальника.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріалами справи (меморіальними ордерами, виписками з рахунку відповідача) підтверджується належне виконання позивачем свого обов`язку за договором щодо надання позичальнику кредитного ліміту у розмірі 2000000,00 грн. Відповідач скористався наданим йому невідновлювальним лімітом, що підтверджується вищевказаними доказами.

За вказаних обставин, у відповідача виник обов`язок повернути кредит та сплатити проценти у строк до 01.11.2018 (п. 3.1 Договору).

Відповідач не спростував вимоги позивача, не надав суду належні докази, які свідчать про повернення Банку у визначений строк несплаченої частки кредиту в розмірі 2000000,00 грн та відсутність заборгованості перед кредитором за договірними зобов`язаннями.

Отже, за висновками суду в спірних правовідносинах позичальником дійсно порушено умови Кредитного договору в частині повноти та своєчасності проведення розрахунків за наданим кредитом та нарахованими відсотками, в зв`язку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Так, позивачем доведено, а відповідачем підтверджено, що станом на момент звернення акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до суду з позовною заявою розмір простроченої заборгованості фермерського господарства «КОЛОС» за Кредитним договором становив 2000000,00 грн.

Судом перевірено розрахунок заборгованості за Кредитним договором та встановлено, що позивачем суму основної заборгованості в розмірі 2000000,00 грн зазначено вірно.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, матеріалами справи підтверджені та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача несплачених відсотків за користування кредитом в розмірі 129643,83 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Умовами Кредитного договору передбачено, що за користування Кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати на користь Банку відповідну плату, обумовлену Договором.

Заперечення фермерського господарства «КОЛОС», наведені у відзиві на позовну заяву, стосовно припинення права кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування відхиляються судом на підставі наведеного нижче.

Так, в обґрунтування вказаної позиції відповідач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2019 у справі № 444/9519/12.

Разом із тим, суд звертає увагу відповідача на те, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, так як в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Водночас, у п. 5.4 Кредитного договору сторони погодили, що при розрахунку процентів за користування Кредитом приймається метод «факт/факт», згідно з яким, до розрахунку приймається фактична кількість днів у місяці і році, протягом яких позичальник користувався кредитом. Нарахування процентів здійснюється у валюті Кредиту щомісячно в останній банківський день звітного місяця та в день остаточного повернення кредиту.

Таким чином, у даній справі сторонами у пункті 5.4 Кредитного договору з урахуванням принципу свободи договору (статті 6, 627 ЦК України) передбачено іншу домовленість, яка, на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абзацом 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, допускає нарахування Банком процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сторони договору окремо не визначали його строк, а погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування і термін щомісячного виконання зобов`язання. Натомість у справі, яка розглядається, сторонами було визначено строк дії кредитного договору, а саме, у відповідності до п. 11.17 Кредитного договору, цей договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань, а закінчення строку дії цього Договору не звільняє позичальника від зобов`язання виконати усі боргові зобов`язання за цим Договором та/або погасити всю заборгованість за сумою всіх Кредиту, процентами, комісіями та іншими платежами за цим Договором, а також від відповідальності, передбаченої чинним законодавством України.

Отже, відповідно до пункту 11.17 Кредитного договору, та враховуючи факт невиконання відповідачем договірних зобов`язань, Кредитний договір є таким, що діяв на час звернення банку до суду.

Відтак, враховуючи умови кредитного договору № 310518-А/Ф від 31.05.2018, відповідачем помилково застосовано до правовідносин сторін даного спору правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою ним у постанові від 13.12.2018 у справі № 913/11/18.

Таким чином, позивач цілком правомірно нарахував та просить стягнути з відповідача несплачені відсотки за користування кредитом.

Судом перевірено розрахунок відсотків за користування кредитом у розмірі 129643,83 грн та встановлено, що позивачем відповідну суму грн зазначено вірно, а отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату кредиту 179506,85 грн; пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту 4119,72 грн суд зауважує на такому.

У відповідності до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями, у відповідності до ст. 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до п. 10.2 Кредитного договору, за несвоєчасне погашення одержаного Кредиту, а також процентів за користування Кредитом, Банк має право стягнути, а Позичальник зобов`язаний сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період такого прострочення, від суми простроченої заборгованості за Кредитом та процентами за користування Кредитом, за кожен день прострочення та за весь час існування заборгованості, без застосування, встановлених законодавством обмежувальних строків.

Посилання відповідача у відзиві на настання страхового випадку, що виключає наявність вини господарства у невиконанні Кредитного договору не приймаються судом до уваги, оскільки у відповідності до положень ст. 617 ЦК України, не вважається випадком, а, отже не звільняє особу, яка порушила зобов`язання від відповідальності, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Крім того, суд погоджується з твердженням позивача, наведеним у відповіді на відзив про те, що умови Кредитного договору не пов`язують можливість виконання своїх зобов`язань позичальником із обставинами наявності або відсутності майбутнього врожаю.

Отже, на підставі статті 549 ЦК України та статті 230 ГК України, з урахуванням п. 10.2 Кредитного договору, позивач цілком правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню.

Судом перевірено розрахунок пені, нарахованої до стягнення за несвоєчасну сплату кредиту за період з 02.11.2018 по 31.01.2019 в сумі 179506,85 грн та встановлено, що позивачем суму пені зазначено вірно.

Судом також перевірено розрахунок пені, нарахованої до стягнення за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту за сукупний період з 02.11.2018 по 31.01.2019 в розмірі 4119,72 грн, та встановлено, що таке нарахування було проведено з допущенням помилок.

Судом здійснено перерахунок відповідного розміру пені за допомогою програми Законодавство та встановлено, що обґрунтованою сумою нарахування є 4131,00 грн.

Водночас, беручи до уваги те, що суд не може вийти за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 237 ГПК України), з відповідача належить стягнути суму пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту за сукупний період з 02.11.2018 по 31.01.2019, в розмірі, який був заявлений позивачем, 4119,72 грн.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату кредиту 179506,85 грн; пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту 4119,72 грн є доведеними та підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат за несвоєчасне погашення кредиту 44000,00 грн; інфляційних втрат за несвоєчасне погашення відсотків 330,52 грн суд зазначає наступне.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Інфляційні нарахування на суму боргу не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у зв`язку зі знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації користування цими коштами.

Ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

Заперечення відповідача щодо необґрунтованості нарахування позивачем інфляційних витрат через відсутність правових підстав для нарахування відсотків річних після закінчення строку кредитування відхиляються судом та спростовуються наведеним вище.

З наведеного вбачається, що на підставі ст. 625 ЦК України позивач цілком правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати.

Водночас, перевіривши розрахунки позивача в частині нарахування інфляційних втрат за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 44000,00 грн; інфляційних втрат за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 330,52 грн, які заявляє позивач, суд встановив, що нарахування позивача здійснені з допущенням помилок.

Судом здійснено перерахунок інфляційних витрат за допомогою програми Законодавство та встановлено, що обґрунтованою сумою нарахування інфляційних втрат за несвоєчасне погашення кредиту за період листопада по грудень 2018 року є 44224,00 грн, а обґрунтованою сумою нарахування інфляційних втрат за несвоєчасне погашення відсотків за період грудня 2018 року є 333,24 грн.

Водночас, беручи до уваги те, що суд не може вийти за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 237 ГПК України), з відповідача належить стягнути суми інфляційних втрат, в розмірі, який був заявлений позивачем, а саме: 44000,00 грн інфляційних втрат за несвоєчасне погашення кредиту та 330,52 грн інфляційних втрат за несвоєчасне погашення відсотків.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

За результатами розгляду справи, судовий збір, відповідно до положень ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-78, 86, 129, 219, 220, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з фермерського господарства «КОЛОС» (57320, Миколаївська обл., Вітовський район, с. Білозірка; ідентифікаційний код 30405651) на користь акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 32; ідентифікаційний код 14352406) заборгованість за кредитним договором № 310518-А/Ф від 31.05.2018 в сумі 2357600,92 грн, що складається з: несплаченої частки кредиту в розмірі 2000000,00 грн; несплачених відсотків за користування кредитом в розмірі 129643,83 грн; пені за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 179506,85 грн; пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту в розмірі 4119,72 грн; інфляційних втрат за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 44000,00 грн; інфляційних втрат за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 330,52 грн, а також 35364,02 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 32; ідентифікаційний код 14352406);

Відповідач: Фермерське господарство «КОЛОС» (57320, Миколаївська обл., Вітовський район, с. Білозірка; ідентифікаційний код 30405651).

Повне рішення складено та підписано судом 01.07.2019.

Суддя О.Г. Смородінова