СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2019 р. Справа № 905/729/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Барбашова С.В., суддя Чернота Л.Ф.

секретар судового засідання Євтушенко Є.В.

за участю представників:

прокурор - Алекаєв Ю.В., за посвідченням;

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу заступника керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1, м. Маріуполь вх. № 1764 Д/З на ухвалу господарського суду Донецької області від 22.05.2019 р. у справі № 905/729/19 (суддя - Бокова Ю.В.)

за позовом заступника керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1, м. Маріуполь, в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради, м. Маріуполь

до фізичної особи-підприємця Статнікова Андрія Анатолійовича, м. Маріуполь

про повернення земельної ділянки загальною площею 0,0900 га

ВСТАНОВИЛА:

Заступник керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1 звернувся до господарського суду Донецької області з позовом в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради (далі - позивач) до фізичної особи-підприємця Статнікова Андрія Анатолійовича (далі - ФОП Статніков А.А., відповідач) про зобов`язання останнього повернути на користь Маріупольської міської ради земельну ділянку загальною площею 0,0900 га, яка розташована по вул. Флотській (Краснофлотській) в Приморському районі м. Маріуполя з кадастровим номером :02:004: 0146 за актом приймання-передачі.

В обґрунтування позову прокурор посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором оренди земельної ділянки від 18.07.2007 р. в частині повернення Маріупольській міській раді спірної земельної ділянки після закінчення строку дії договору.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.04.2019 р. позовну заяву прокурора залишено без руху та зобов`язано скаржника протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, але не пізніше 16.05.2019 р. усунути недоліки позовної заяви, шляхом надання, в тому числі, документів на підтвердження вартості спірної земельної ділянки (ціни позову) та доказів доплати судового збору, виходячи з ціни спірного майна.

Ухвала суду мотивована, зокрема, з тих підстав, що у розумінні приписів п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 163 ГПК України та ч. 1 ст. 181 ЦК України прокурором заявлено позовну вимогу майнового характеру, тому в даному випадку ціна позову визначається вартістю спірної земельної ділянки.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.05.2019 р. позовну заяву прокурора повернуто заявнику на підставі ст. 174 ГПК України у зв`язку з неусуненням прокурором зазначених недоліків.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду від 22.05.2019 р., прокурор звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Прокурор вважає, що предметом позовної заяви є істотне порушення умов договору з боку орендаря, тому вимога про повернення земельної ділянки є похідною від факту закінчення договору оренди землі та свідчить про існування між сторонами саме договірних правовідносин.

Посилаючись на постанову Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі № 915/742/17, прокурор стверджує, що вимога про зобов`язання ФОП Статнікова А.А. повернути орендовану земельну ділянку за актом приймання-передачі Маріупольській міській раді у зв`язку з закінченням договору оренди землі є вимогою немайнового характеру.

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі.

Представники сторін у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

В позовній заяві прокурор посилається на договір оренди земельної ділянки від 18.07.2007 р., укладений між Маріупольською міською радою, як орендодавцем, та ПП Статніковим А.А . , як орендарем, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,0900 га по вул. Флотській в Приморському районі м. Маріуполя.

Згідно з п. 3.1 договору оренди, строк дії договору становить 10 років, датою закінчення договору є 19.06.2017 р.

Пунктом 3.2 договору оренди передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 2 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір поновлення терміну дії договору. В іншому випадку договір поновленню не підлягає.

Відповідно до розділу 5 договору оренди, земельна ділянка передається в оренду з метою та цільовим призначенням: для технічного обслуговування та ремонту автомобілів (будівництва та подальшого функціонування автомийки).

Згідно з п.п. 9.2.14 договору оренди, орендар зобов`язаний почати будівництво об`єкта не пізніше чим за 2 роки з дня прийняття рішення та закінчити будівництво у термін, не перевищуючий 1 календарного року після закінчення нормативного строку будівництва.

Підпунктом 9.2.7 договору оренди встановлено, що орендар зобов`язаний звернутися до орендодавця за 2 місяці до закінчення строку дії договору оренди з письмовою заявою про поновлення терміну дії договору. В іншому випадку договір поновленню не підлягає.

При цьому, п. 7.1 договору оренди сторонами погоджено, що орендар після припинення дії договору повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, в якому він одержав її в оренду.

Договір оренди зареєстрований у Маріупольському міському відділі Донецької РФ ДП «Центр Державного земельного кадастру», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 04.07.162.00322 від 27.07.2007 р.

Прокурор зазначає, що в подальшому ПП Статніков А.А. 29.02.2008 р. уклав договір суборенди земельної ділянки з ТОВ «Техпромавто» (без зміни цільового призначення) з метою та за цільовим призначенням - для будівництва та подальшого функціонування автомийки, який зареєстровано у Маріупольському міському відділі Донецької РФ ДП «Центр Державного земельного кадастру», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 04.08.162.00218 від 07.04.2008 р.

Строк дії договору суборенди спливає разом з договором оренди - 19.06.2017 р.

За доводами прокурора, протягом строку дії договору оренди земельна ділянка, яка передавалася для технічного обслуговування та ремонту автомобілів (будівництво та послідуюче функціонування автомийки), так і не була забудована, що підтверджується актом виїзного обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0146 головного спеціаліста відділу контролю за використанням активів Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради від 18.10.2018 р.

Станом на 27.02.2019 р. право оренди спірної земельної ділянки належить відповідачеві, а право суборенди - ТОВ «Техпромавто», на підтвердження чого до позовної заяви прокурором додано Інформацію Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 27.02.2019 р.

Незважаючи на те, що договір оренди земельної ділянки від 27.07.2007 р. є припиненим з підстав, передбачених ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір не поновлено за згодою сторін чи за рішенням суду, а припинено в силу імперативної норми закону у зв`язку з закінченням строку його дії, відповідач після закінчення договору оренди не повернув за актом прийому-передачі позивачеві земельну ділянку, яка є предметом цього договору, що стало підставою для звернення прокурора з даним позовом до господарського суду.

В обґрунтування підстав для представництва інтересів позивача у спірних правовідносинах прокурор посилається на бездіяльність Маріупольської міської ради, яка призводить до недоотримання місцевим бюджетом коштів від можливого використання земельної ділянки комунальної власності іншим платоспроможним суб`єктом господарювання.

При зверненні до господарського суду Донецької області прокуратурою Донецької області сплачено 1 921,00 грн. судового збору як за позовну вимогу немайнового характеру.

Натомість, в ухвалі від 26.04.2019 р. місцевий господарський суд дійшов висновку, що прокурором заявлено вимогу майнового характеру, тому судовий збір має сплачуватися у відсотковому співвідношенні від вартості спірної земельної ділянки.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; а за подання до позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 163 ГПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

При цьому, пунктом 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» конкретизовано, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов`язаннях (у тому числі в зв`язку з вимогами, заснованими на приписах частини п`ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Таким чином, якщо позовна вимога про зобов`язання повернути нерухоме майно є похідною від договірних зобов`язань, то судовий збір має сплачуватися як за вимогу немайнового характеру.

Прокурором та матеріалами справи доведено, що спір у справі виник внаслідок невиконання, на думку прокурора, відповідачем умов договору оренди щодо повернення Маріупольській міській раді земельної ділянки після припинення цього договору, тому з огляду на існування між сторонами договірних правовідносин, позовна вимога про повернення цієї земельної ділянки орендодавцеві є вимогою немайнового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ГПК України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Отже, ухвала господарського суду Донецької області від 22.05.2019 р. про повернення позовної заяви підлягає скасуванню з подальшою передачею справи на розгляд суду першої інстанції на виконання вимог ч. 3 ст. 271 ГПК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Наразі, суд апеляційної інстанції звертає увагу учасників справи на те, що в апеляційному провадженні переглядається не рішення суду, у випадку скасування або зміни якого суд апеляційної інстанції має здійснити перерозподіл судових витрат за позовом та розподілити між сторонами витрати, понесені скаржником в апеляційному провадженні, між сторонами у розумінні вимог ст. 129 ГПК України, а скасовується ухвала суду, яка перешкоджає подальшому розгляду справи.

З аналізу зазначених вимог чинного процесуального законодавства вбачається, що законодавцем не покладено на суд апеляційної інстанції обов`язку розподілу судового збору та інших судових витрат між сторонами за апеляційними скаргами на ухвали суду, які передують прийняттю рішення у справі, яке є результатом розгляду спору по суті, обов`язок такого розподілу нормами ГПК України передбачений лише у випадку зміни або скасування рішення суду.

У зв`язку з чим, розподіл судового збору, сплаченого прокуратурою Донецької області платіжним дорученням № 516 від 12.03.2019 р. на суму 1 921,00 грн. при зверненні до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на зазначену ухвалу суду, має бути здійснений господарським судом Донецької області при прийнятті відповідного судового рішення (кінцевої ухвали або рішення суду).

Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1 на ухвалу господарського суду Донецької області від 22.05.2019 р. у справі № 905/729/19 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 22.05.2019 р. у справі № 905/729/19 скасувати.

Справу № 905/729/19 передати на розгляд господарському суду Донецької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 09.07.2019 р.

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя С.В. Барбашова

Суддя Л.Ф. Чернота