РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.07.2019Справа № 910/6449/19
За позовом Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА» до Приватного акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА» про стягнення 30967,50 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерного страхової компанії «Омега» про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 30967,50 грн.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 09.07.2018 між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0197-00391, предметом якого є страхування транспортного засобу «Toyota-Avensis», державний номер НОМЕР_1 . 02.03.2018 о 13.10 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , транспортного засобу - сідельний тягач «DAF XF 95/430», державний номерний знак НОМЕР_3 та причіпа - «SDC CS46» державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 . Відповідно до відповіді від НПУ про дорожньо-транспортну пригоду 067909, виданої Управлінням патрульної поліції в Івано-Франківській області, та постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.04.2019 у справі № 344/4077/19, вказана дорожньо-транспортна подія сталася у наслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху. 04.03.2019 Страхувальник звернувся до ПАТ «СК «УСТ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування та надав усі необхідні документи. 11.03.2019 ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі рахунку № 201956 від 05.03.2019 було складено страховий акт № ЗСКА-9492 та розрахунок суми страхового відшкодування до нього. На підставі зазначених документів, ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 30967,50 грн.. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу транспортного засобу - сідельного тягача «DAF XF 95/430», державний номерний знак НОМЕР_5 та причіпа - «SDC CS46» державний номерний знак НОМЕР_4 станом на 02.03.2019 була застрахована в АСК «ОМЕГА» згідно полісу серії AM № 004215736 та полісу серії AM №004215739. Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі, перейшло право зворотної вимоги до особи, винної у скоєнні ДТП, яка відповідальна за заподіяний збиток (а враховуючи наявність у такої особи полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії AM № 004215736 та AM № 004215739 - до АСК «ОМЕГА»). Оскільки, згідно з витягу з бази даних МТСБУ Договір цивільно-правової відповідальності (поліс серії AM № 004215736 та AM № 004215739), укладений між винною особою та відповідачем передбачає франшизу у розмірі 0 гривень та ліміт відповідальності 100000,00 грн. за шкоду спричинену майну, позивач вважає за необхідне звернутись до відповідача з позовом на суму страхового відшкодування фактично виплаченого страхувальнику позивача.

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не надано належних доказів сплати страхового відшкодування власнику автомобіля «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки до позовної заяви надані документи на інший автомобіль, а саме «Ford» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

09.07.2018 між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0197-00391, предметом якого, згідно додатку №1 є страхування 35 транспортних засобів.

02.03.2018 о 13.10 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю п`яти транспортних засобів, а саме: «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , «Ford» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , «Mersedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_6 під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу - сідельний тягач «DAF XF 95/430», державний номерний знак НОМЕР_3 та причіпа - «SDC, вказана дорожньо-транспортна подія сталася у наслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху.

Згідно ч. 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами до відповідача.

Так позивач вказує, що 09.07.2018 між ним та ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0197-00391, предметом якого є страхування транспортного засобу «Toyota-Avensis», державний номер НОМЕР_1 , однак відповідно до копії додатку №1 до вказано договору, де зазначено перелік застрахованих транспортних засобів, автомобіль «Toyota-Avensis», державний номер НОМЕР_1 відсутній.

Надані позивачем докази стосуються іншого транспортного засобу, а саме «Ford» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Крім того, позивачем невірно зазначено водія автомобіля Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , замість ОСОБА_3 , вказано ОСОБА_1 , який є водієм автомобіля «Ford» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Також позивачем не надано належних доказів сплати страхового відшкодування власнику автомобіля «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає в зв`язку з недоведеністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.