ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 906/739/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Селіваненка В.П.,

за участю помічника судді Наумкіної П.В. (за дорученням головуючого судді),

представників учасників справи:

позивача - публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Укрзалізниця, Позивач, скаржник) - не з`явилися,

відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" (далі -ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ", Відповідач) - не з`явилися,

розглянув касаційну скаргу Укрзалізниці

на рішення господарського суду Житомирської області від 11.12.2018 (суддя Тимошенко О.М.) та

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.04.2019 (головуючий - суддя Розізнана І.В., судді: Грязнов В.В., Бучинська Г.Б.)

зі справи № 906/739/18

за позовом Укрзалізниці

до ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ"

про повернення орендованого нерухомого майна та стягнення неустойки.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Укрзалізниця у серпні 2018 року звернулася до господарського суду Житомирської області з позовом до ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" про зобов`язання повернути орендоване нерухоме майно та стягнення 1 328,80 грн неустойки.

1.2. Позов мотивовано тим, що термін дії укладеного сторонами договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 30.09.2014 № 1572 (з врахуванням додаткових договорів до нього), закінчився 31.03.2018. Відповідач всупереч пунктам 10.9 та 10.10 вказаного договору, частині другій статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" майно позивачу не повернув. У зв`язку з чим повинен сплатити неустойку у розмірі подвійної плати за користування нерухомим майном за час прострочення відповідно до частини другої статті 785 Цивільного кодексу України.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням господарського суду Житомирської області від 11.12.2018, залишеним без змін постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 09.04.2019, відмовлено у задоволенні позову.

2.2. Ухвалюючи рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору (31.03.2018) позивачем не направлялася відповідачу заява про припинення терміну дії договору, тому припинення дії договору оренди з 01.04.2018 не відбулося, а, отже, вимоги позивача про повернення майна та стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення повернення майна задоволенню не підлягають.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. У касаційній скарзі до Верховного Суду Укрзалізниця просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 11.12.2018 та постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 09.04.2019 у справі № 906/739/18, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. Укрзалізниця зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено та неправильно застосовано: статті 759, 763, 764 Цивільного кодексу України; пункт 2 статті 188, статтю 291 Господарського кодексу України; частини першу, другу статті 17, частину другу статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"; пункт 3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

4.2.1. Скаржник вважає, що судами не враховано, що відповідно до пункту 4 статті 10 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту залізничного транспорту загального користування" порядок списання, відчуження, передачі в користування, оренду, концесію майна, зазначеного в частині першій цієї статті, розпорядження іншим майном, внесеним до статутного капіталу Товариства, та майном, набутим Товариством, визначається Кабінетом Міністрів України.

4.2.2. Укрзалізниця стверджує, що суди попередніх інстанцій ухвалили оскаржувані рішення всупереч пункту 13 Порядку розпорядження майном публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 1054, яким передбачено, що відчуження майна шляхом продажу, оренда майна здійснюються на конкурентних засадах шляхом проведення електронних аукціонів з дотриманням таких принципів: добросовісна конкуренція серед учасників; відкритість та прозорість проведення електронних аукціонів; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка пропозицій учасників.

4.3. Скаржник вказує на те, що нормами законодавства не визначено, що вимога про припинення договору оренди має називатися виключно заявою. На переконання скаржника, така заява може бути направлена однією із сторін у формі листа, телеграмами, факсограми тощо. Істотне значення у даному випадку має зміст такої заяви, оскільки вона обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди, та факт її отримання.

4.4.1. Укрзалізниця зазначає, що правовими нормами не визначено обов`язкової для орендодавця процедури припинення договору оренди, а лише передбачено наслідки відсутності волевиявлення орендодавця протягом обумовленого терміну. При цьому відповідне волевиявлення орендодавця може бути висловлено ним як до закінчення терміну дії договору оренди, так і протягом одного місяця після закінчення цього строку.

4.4.2. Скаржник посилається на те, що аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 03.06.2008 у справі №2-11/9948-2007 та від 18.08.2009 у справі № 2/385.

4.4.3. Отже, на думку скаржника, чинним законодавством України не передбачено заборони щодо повідомлення про закінчення договірних орендних відносин раніше останнього дня дати закінчення договору.

4.5. Укрзалізниця зазначає, що надходження орендної плати та інших платежі за договором від відповідача не можна розцінювати як згоду орендодавця на пролонгацію договору оренди, оскільки відповідач сплачує кошти за фактичне користування майном, а здійснення платежів не є підставою продовження договору, термін дії якого закінчився.

4.6. Скаржник вважає безпідставним зазначення у оскаржуваному рішенні суду того, що "наразі діє укладений між сторонами договір про співробітництво №210/2011-ЦЮ від 29.09.11", адже договір оренди є самостійним договором, крім того, Укрзалізниця виконала умови договору про співробітництво від 29.09.11 №210/2011-ЦЮ.

4.7. Укрзалізниця зазначає, що ані суд першої інстанції, ані суд апеляційної інстанції не надали оцінку листу від 10.07.2018 року №ДН-4/01-4/1085. Крім того, не надано правової оцінки групі доказів у їх сукупності - листу від 20.03.2018 № НЗР-5/277, листу від 23.03.2018 № ДН-4/01-4/456 та листу від 10.07.2018 № ДН-4/01-4/1085.

5. Позиція відповідача, викладена у відзиві на касаційну скаргу

5.1. Від відповідача відзив на касаційну скаргу не надходив.

Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 08.07.2019 № 29.3-02/1103 у зв`язку з перебуванням судді Колос І.Б. на лікарняному призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 906/739/18, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Селіваненка В.П.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. 30.09.2014 ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" (орендар) та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області (орендодавець) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1572 (далі - Договір, Договір оренди).

6.2. Згідно з актом приймання-передачі орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно-майданчик площею 3,2 кв.м (реєстровий № 04713033.35. БКТЦВК060), що знаходиться за адресою: Житомирська область, Коростенський район, Копищанська сільрада, село Жабче, станція Пост Обвідний, у смузі полоси відводу залізниці. Майно передане в оренду для встановлення металевої щогли на залізобетонній опорі з метою надання послуг з доступу до Інтернету (пункт 1.2. Договору).

6.3. Договір було укладено на 7 місяців - з 30.09.2014 по 01.04.2015 включно (пункт 10.1 Договору).

6.4. Згідно з пунктом 10.4 Договору продовження цього Договору здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору.

6.5. Додатковим договором від 01.04.2015 № 1 до Договору сторони продовжили дію договору оренди нерухомого майна до 01.08.2015 включно.

6.6. Додатковим договором від 17.07.2015 № 2 до Договору сторони продовжили дію договору оренди нерухомого майна до 31.12.2015 включно.

6.7. 18.08.2015 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області втратило право виступати орендодавцем щодо нерухомого майна, переданого за Договором, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

6.8. Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - Укрзалізниця) набуло статусу орендодавця, про що 04.03.2016 укладено відповідний додатковий договір, яким внесені такі зміни до договору оренди:

- орендодавцем майна за договором оренди від 30.09.2014 № 1572 є Укрзалізниця. Найменування балансоутримувача змінено на структурний підрозділ виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень регіональної філії Південно-Західна залізниця;

- орендна плата за базовий місяць розрахунку - листопад 2015 року - становить 132,63грн.;

- орендна плата 100% перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця. Одержувач коштів - виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень Регіональної філії Південно-Західна Залізниця ПАТ Укрзалізниця;

- термін дії договору з 01 грудня 2015 року по 31 березня 2016 року включно;

- даний додатковий договір у частині терміну дії та розрахунків діє з 01.12.2015. Інші умови договору, не порушені у даному додатковому договорі, залишені без змін.

6.9. Передача майна в оренду від позивача до відповідача зафіксована в акті приймання-передачі від 04.03.2016 року.

6.10. Укрзалізницею та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" 11.04.2016 укладено додатковий договір, відповідно до пункту 10.1 якого цей Договір діє до 30.06.2016 включно.

6.11. Укрзалізниця та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" 27.07.2016 укладено додатковий договір, відповідно до пункту 10.1 якого цей Договір діє з 01.07.2016 до 31.07.2016 включно.

6.12. Укрзалізниця та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" 21.09.2016 укладено додатковий договір, відповідно до пункту 10.1 якого цей Договір діє з 01.08.2016 до 31.10.2016 включно.

6.13. Укрзалізниця та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" 13.12.2016 укладено додатковий договір, відповідно до пункту 10.1 якого цей Договір діє з 01.11.2016 до 31.03.2017 включно.

6.14. Укрзалізниця та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" 27.04.2017 укладено додатковий договір відповідно до пункту 10.1 якого цей Договір діє з 01.04.2017 до 30.06.2017 включно.

6.15. Листом від 05.12.2017 № ДН-4/01-4/1491 Укрзалізниця, посилаючись на закінчення строку дії договорів, у тому числі договору від 30.09.2014 № 1572, та непідписання додаткових угод, вимагала негайно повернути майно згідно із зазначеними договорами, за участю балансоутимувача - Коростенської дирекції залізничних перевезень.

6.16. Листом від 20.03.2018 № НЗР-5/277 Укрзалізниця повідомила відповідача про закінчення 31.03.2018 Договору оренди на підставі частини другої статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та вимагала повернення орендованого майна у відповідності до пунктів 10.9, 10.10 Договору. Вказаний лист було відправлено на адресу відповідача, що підтверджується поштовим повідомлення про відправку від 21.03.2018, та отримано ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" 23.03.2018, що підтверджується поштовим повідомлення про вручення та відстеження поштового відправлення на веб-сайті Укрпошти.

6.17. Виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень Укрзалізниці 23.03.2018 звернулася до відповідача з листом № ДН-4/01-4/456 про повернення майна протягом 3-х робочих днів після закінчення Договору оренди 31.03.2018, і запропоновано орендарю підписати акти приймання - передачі майна. Зазначений лист було відправлено на адресу відповідача із зворотнім повідомленням, що підтверджується поштовим повідомлення про відправку від 23.03.2018, та отримано ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" 27.03.2018, що підтверджується поштовим повідомлення про вручення та відстеження поштового відправлення на веб-сайті Укрпошти.

6.18. Виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень Укрзалізниці 10.07.2018 звернулася до Відповідача з листом № ДН-4/01-4/108 про повернення майна. Вказаний лист відповідач отримав 12.07.2018.

6.19 Відповідач відповіді на вказані листи не надав, викладені в них вимоги не виконав, майно не повернув. На думку відповідача, дію Договору оренди було продовжено на новий строк, платежі за оренду здійснюються належним чином.

6.20. Причиною виникнення даного судового спору стало питання про наявність або відсутність підстав для повернення відповідачем орендованого у позивача нерухомого майна та стягнення неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном.

7. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

7.1. Відповідно до положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України):

- за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (частина перша статті 759);

- якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (стаття 764);

- у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (частина перша статті 785).

7.2. Відповідно до частини четвертої статті 284 Господарського кодексу України (далі - ГК України) строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частиною другою статті 291 ГК України встановлено, зокрема, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічні положення містить частина друга статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

7.3. Відповідно до частини другої статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

7.4. Згідно з приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

8. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

8.1. Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

8.2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. (частина друга статті 300 Господарського процесуального кодексу України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

9.1. Ухвалюючи оскаржувані рішення, суди попередніх інстанції виходили з того, що листи, направлені відповідачу від 05.12.2017, 20.03.2018, 23.03.2018, 10.07.2018, не можуть бути належними та допустимими доказами висловлення позивачем заперечень щодо продовження дії договору в порядку статті 764 ЦК України та частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору заперечення відповідачу не направлялися. Тому суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що Договір оренди продовжував свою дію на кожні наступні 3 місяці без укладення додаткових договорів, і його дія не була припинена.

9.2. Проте суд касаційної інстанції вважає передчасними такі висновки судів попередніх інстанції, оскільки частина друга статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не встановлює форму заяви про припинення договору оренди. Така вимога може бути викладена однією із сторін у листі, телеграмі, факсограмі тощо. Істотне значення у цьому випадку має зміст такої заяви, оскільки вимога обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди, та її направлення у межах строку встановленого законом.

Таким чином, сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії такого договору.

9.3. Отже, помилковим є висновок судів попередніх інстанцій про необхідність направлення позивачем відповідних листів про припинення дії договору лише протягом одного місяця після закінчення строку дії договору. Натомість істотне значення для цієї справи має зміст листів позивача, направлених відповідачу 05.12.2017, 20.03.2018, 23.03.2018, 10.07.2018 та їх оцінка у сукупності з іншими обставинами справи.

9.4.1. На порушення положень статті 86 ГПК України судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи не надано належної правової оцінки змісту листів позивача від 05.12.2017, 20.03.2018, 23.03.2018, 10.07.2018 як окремо так і у їх сукупності. А саме, не було належним чином досліджено та проаналізовано їх зміст на предмет визначення позивачем правової підстави для розірвання укладеного з відповідачем договору. Оскільки листом від 05.12.2017 вказано про вимогу негайного повернення майна у зв`язку з закінченням строку дії договору, лист від 20.03.2018 містить лише твердження про припинення дії договору з 01.04.2018, тоді як у листах від 23.03.2018 та 10.07.2018 зафіксовано, що причиною розірвання договору є необхідність використання орендованого майна для потреб залізниці. Суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили та не проаналізували змісту зазначених листів у співвідношенні із строком дії договору та подальшими діями сторін.

9.4.2. Проте згідно з приписами частини третьої статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

9.5. Вирішуючи спір у справі, суди попередніх інстанцій зазначених обставин не врахували. Неправильне тлумачення та застосування статті 764 ЦК України та статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" стало наслідком передчасних висновків судів щодо пролонгації спірного договору оренди.

9.6. У зв`язку з цим передчасним є й висновок про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1 328,80 грн неустойки за користування майном на підставі частини другої статті 785 ЦК України.

9.7. Окрім того, необґрунтованими є посилання судів на договір від 29.09.2011 № 210/2011-ЦЮ про Співробітництво, оскільки за своєю правовою природою такий договір не породжує правовідносин з оренди, а протилежного судами також встановлено не було.

9.8. Також помилковими є висновки судів про продовження дії Договору у зв`язку з подальшою сплатою орендних платежів, адже сама по собі така сплата не є безумовною підставою для продовження дії договору оренди. Такі дії слід враховувати у сукупності з іншими діями сторін.

9.9. Оскільки вказаними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

9.10. Таким чином, судами першої та апеляційної інстанції надано неповну юридичну оцінку документам, наявним у справі, не з`ясовано усіх фактичних обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, неправильно застосовано статтю 764 ЦК України та статтю 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", що призвело до передчасних висновків про відмову позивачу у задоволенні позову.

9.11. Водночас суд касаційної інстанції згідно з частиною другою статті 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

10. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

10.1. З огляду на викладене касаційна скарга Укрзалізниці підлягає частковому задоволенню, оскаржувані судові рішення, відповідно до частини третьої статті 310 ГПК України, підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

10.2. У такому розгляді суду необхідно врахувати викладене, встановити обставини та оцінити докази, зазначені в цій постанові, у залежності від цього перевірити доводи учасників справи і прийняти в останній законне та обґрунтоване рішення.

11. Судові витрати

11.1. Враховуючи, що рішення та постанова судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд, розподіл судових витрат у справі, в тому числі, й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює господарський суд, який ухвалює рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 11.12.2018 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.04.2019 у справі № 906/739/18 скасувати.

Справу № 906/739/18 передати на новий розгляд до Господарського суду Житомирської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя В. Селіваненко