номер провадження справи 17/36/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2019 Справа № 908/193/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсун В.Л., при секретарі судового засідання Юсубовій Д.В., розглянувши матеріали справи № 908/193/19

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", 03680, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 28Д

до відповідача: приватної фірми "Борис", 69005, м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 68, кв. 28

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про звернення стягнення на заставне майно

Учасники у справі:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Кузнецова А.С., ордер серії ЗП № 005280 від 31.05.19;

ОСОБА_2, довіреність від 11.03.19 б/н;

від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

28.01.19 до господарського суду Запорізької області від товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (далі ТОВ "ОТП Факторинг Україна") надійшла позовна заява до приватної фірми "Борис" (надалі ПФ "Борис") за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) про звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно - нежиле приміщення в підвалі літ. А-4, загальною площею 89,0 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, проспект Металургів, приміщення 33, та належать приватній фірмі "БОРИС" на праві приватної власності, в рахунок погашення загальної заборгованості перед ТОВ "ОТП Факторинг Україна" за кредитним договором № СМ-8МЕ201/195/2007 від 27.09.07 в розмірі 135 975,53 грн., шляхом продажу на електронних торгах за узгодженою в договорі іпотеки вартістю: 329 129,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано ч. 1 ст. 8, ст. 124 Конституції України, ст.ст. 4, 20, 30, 129, 162, 164, 176 ГПК України, ст.ст. 590, 591 ЦК України та ст.ст. 7, 33, 35, 39 ЗУ "Про іпотеку", а також наступними обставинами. 27.09.07 між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого (за договором про відступлення права вимоги) є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та громадянином України ОСОБА_1 (третя особа у цій справі) укладений кредитний договір № CM-SME201/195/2007, за умовами якого Банк здійснив видачу Позичальнику кредитних коштів у сумі 18 000,00 доларів США. Виконання зобов`язань за кредитним договором було забезпечено іпотекою за договором іпотеки від 27.09.07 укладеного між Банком та ПФ "БОРИС", в яку передано нерухоме майно - нежиле приміщення в підвалі літ. А-4, загальною площею 89,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м . Запоріжжя, проспект Металургів, приміщення 33 , що належить ПФ "БОРИС". Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 12.08.10 у справі № 2-1668/10 присуджено до стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 134 510,42 грн. заборгованість за кредитним договором та 1465,11 грн. судових витрат. Позивач посилаючись на те, що рішення від 12.08.10 у справі № 2-1668/10 не виконано, просить суд задовольнити його вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів.

28.01.19 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 04.02.19 судом зазначену позовну заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" залишено без руху, позивачу визначено спосіб та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

У зв`язку з усуненням недоліків позовної заяви (заява про усунення недоліків від позивача надійшла до суду 18.02.19) у строк і спосіб визначений судом, ухвалою від 25.02.19 судом прийнято позовну заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/193/19 за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 27.03.19 о/об 10 год. 30 хв.

20.03.19 відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, за змістом якого ПФ "Борис" просить суд застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

22.03.19 через канцелярію суду до матеріалів справи надійшла заява від 22.03.19 за підписом ОСОБА_1 в прохальній частині якої, підписант заяви просить суд проводити розгляд справи без його участі. У вказаній вище заяві третя особа зазначила, що підтримує позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву та вважає, що строки звернення до суду у позивача пропущені.

Ухвалою від 27.03.19 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів - до 27.05.19 включно та оголошено перерву в підготовчому засіданні на 25.04.19 о/об 12 год. 00 хв.

Ухвалою від 25.04.19 судом закрито підготовче провадження у справі яку призначено до судового розгляду по суті на 28.05.19 об 10 год. 00 хв.

У судових засіданнях 28.05.19 та 03.06.19 судом оголошувалась перерва на 03.06.19 та на 18.06.19 відповідно, про що судом винесено відповідні ухвали.

У судовому засіданні 18.06.19 представники відповідача проти позову заперечили повністю з підстав викладених у відзиві на позовну давність. Зокрема, відповідач просить суд застосувати позовну давність до вимог ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ПФ "Борис" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Представники позивача та третьої особи в судове засідання призначене на 18.06.19 не з`явились. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Про дату час та місце судового засідання призначеного на 18.06.19 позивача та третю особу повідомлено належним чином, що підтверджується підписом представника позивача у розписці від 03.06.19 у цій справі, а також рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення ухвали суду від 03.06.19 у цій справі (вих. № 008947) 12.06.19 особисто ОСОБА_1 .

Приписами ч. 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України закріплено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності представників позивача та відповідача за наявними у матеріалах справи доказами.

У засіданні суду 18.06.19, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представникам відповідача повідомлено коли буде складено повне рішення.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням пояснень учасників справи, суд

ВСТАНОВИВ:

27.09.07 між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (Банк), яке змінило своє найменування на публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та громадянином України ОСОБА_1 (Позичальник) укладено кредитний договір № CM-SME201/195/2007 (далі кредитний договір), за умовами якого (п. 1 ч. 1 та п. 1 ч. 2) Банк надає Позичальнику кредит у розмірі 18000,00 доларів США, а Позичальник приймає та зобов`язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені у цьому договорі.

Згідно з п. 1 ч. 1 кредитного договору, кредит надається одним траншем на поточний рахунок НОМЕР_1. Дата остаточного повернення кредиту - 26.09.14. Річна база нарахування процентів - 360 днів у році.

Відповідно до п. 1.5.1 та п. 1.5.1.1. ч. 2 кредитного договору, погашення відсотків частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів (Додаток № 1 до договору) шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Нараховані в порядку передбаченому цим договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту в строк, передбачений у Графіку повернення кредиту та сплати процентів. Якщо до сплати процентів з моменту надання кредиту залишається не більше 3-х банківських днів, перше нарахування та сплата процентів здійснюється у наступному порядку.

Пунктом 1.9.1 ч. 2 кредитного договору передбачено, що Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором, договору іпотеки/поруки. При цьому виконання боргових зобов`язань повинно бути виконане позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

У п. 3.1 ч. 2 кредитного договору, сторони прийшли до згоди, що в якості забезпечення всіх своїх зобов`язань за цим договором позичальник керуючись положеннями чинного законодавства України, в тому числі, але не виключно, породженнями ст. 5 Закону України «Про іпотеку» цим передає чи зобов`язується забезпечити передачу майновим поручителем в іпотеку банку предмет іпотеки, який є власністю позичальника та/чи майнового поручителя відповідно до правовстановлюючих документів та забезпечити чинність договору іпотеки протягом всього строку дії цього договору.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (ЦК України) передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.ст. 6, 626, 627, 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України) визначено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (ЦК України), зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, п. п. 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Статтею 1054 ЦК України закріплено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

У ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником (громадянин України ОСОБА_1 /боржник) зобов`язання за кредитним договором № CM-SME201/195/2007 від 27.09.07, між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») (Іпотекодержатель) та приватною фірмою «Борис» (Іпотекодавець) укладено договір іпотеки від 27.09.07 PM-SME201/195/2007 (майнова порука) (далі договір іпотеки), за умовами якого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно (предмет іпотеки) - нежиле приміщення у підвалі літ. А-4, загальною площею 89,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, проспект Металургів, буд. 19, прим . 33, та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності… Вартість предмета іпотеки визначена за згодою між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем та становить 329 129,00 грн., що за курсом НБУ на дату укладення цього договору становить 65174,06 доларів США.

Пунктом 6.1 договору іпотеки передбачено, що за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель може задовольнити такі вимоги: всі боргові зобов`язання, не сплачені боржником і вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням боржником чи Іпотекодавцем його зобов`язань за цим договором, а також всіх фактичних витрат, понесених Іпотекодержателем у зв`язку із реалізацією його прав за цим договором.

Відповідно до п. 6.2 договору іпотеки, Іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення обставин щодо несплати боржником Іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі.

Згідно з п. 6.4.2 договору іпотеки, при виникненні іпотечного випадку Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю іпотечне повідомлення (цінним листом або листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною у цьому договорі) із зазначенням загальної суми боргових зобов`язань та граничного строку погашення боргових зобов`язань. У випадку непогашення боржником боргових зобов`язань у строк, передбачений в іпотечному повідомленні, право власності на предмет іпотеки переходить від Іпотекодавця до Іпотекодержателя в день, наступний за останнім днем строку погашення боргових зобов`язань, вказаному в іпотечному повідомленні. При цьому Іпотекодержатель зобов`язаний реалізувати предмет іпотеки протягом 1 року, суму, отриману від реалізації, направити на погашення боргових зобов`язань та інших фактичних вимог. Залишок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки після погашення боргових зобов`язань, інших фактичних вимог та відшкодування всіх витрат Іпотекодержателя, повертається Іпотекодавцю відповідно до чинного законодавства України.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.10 у справі № 2-1668/2010 р. (яке набрало законної сили 23.08.10, що засвідчено підписами голови вказаного районного суду та секретаря на копії рішення суду, яке наявне у матеріалах справи № 908/193/19) задоволено позов публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Запоріжжі до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору від 27.09.07. А саме, вказаним рішенням суд ухвалив стягнути солідарно з ОСОБА_1 (третя особа у даній справі), ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Запоріжжі заборгованості за кредитним договором у розмірі 134 510,42 грн., судовий збір (державне мито) у розмірі 1345,11 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

У подальшому, між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (Продавець) та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.10, за умовами якого (ст. 3) Продавець продає (переуступає) Покупцю права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься у Додатку № 1 до цього договору, у т.ч. кредитний договір № CM-SME201/195/2007 від 27.09.07), а Покупець приймає такий кредитний портфель та зобов`язується сплатити на користь продавця (п. 5.1. ст. 5) винагороду (254 908 163,06 грн.). Винагорода сплачується після підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі кредитного портфелю та отримання рахунку від продавця шляхом переказу коштів на банківський рахунок продавця.

Згідно з п. 3.3 договору купівлі-продажу кредитного портфелю, Покупець набуває усі права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу, правами вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу, а також правами вимоги до боржників щодо сплати штрафних санкцій.

Відповідно до Додатку № 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю (том 1 арк. спр. 27-29), ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передається, у т.ч. право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № CM-SME201/195/2007 від 27.09.07 щодо сплати останнім загальної суми боргу у розмірі 13 534,61 доларів США (12 909,54 доларів США заборгованість за кредитом, 625,07 доларів США заборгованість за процентами нарахованими на суму заборгованості боржника за кредитним договором).

Також, 26.11.10 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (Фактор) та ПАТ «ОТП Банк» (Клієнт) укладено договір про відступлення права вимоги (том 1 арк. спр. 30-32), який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., відповідно до умов якого, за цим договором до Фактора переходять всі права Клієнта як сторони, що іменується Іпотекодержатель у зобов`язаннях, які виникли на підставі договорів забезпечення в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором (включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки/застави).

Додатком № 1 до договору про відступлення права вимоги сторони визначили перелік договорів забезпечення, за якими Фактор отримує право вимоги, зокрема, договір іпотеки PM-SME201/195/2007 (майнова порука) від 27.09.07, укладений з ПФ «Борис» на забезпечення виконань зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № CM-SME201/195/2007 від 27.09.07.

Позивач посилаючись на не виконання рішення Орлджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.10 у справі № 2-1668/10, а також на те, що до нього перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за вищевказаним кредитним договором та договором іпотеки звернувся до суду з цим позовом.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду міста Києва від 22.04.16 у справі № 908/530/16 (яке набрало законної сили 11.05.16), в розгляді якої приймали участь: ПФ «Борис» (позивач), ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (відповідач), ПАТ «ОТП Банк» (третя особа), ОСОБА_1 (третя особа), приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна (третя особа), встановлено, зокрема, наступні обставини:

1. Щодо виконання між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) кредитного договору № CM-SME201/195/2007 від 27.09.07.

ПАТ «ОТП Банк» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором № CM-SME201/195/2007 від 27.09.07, надавши ОСОБА_1 кредит у розмірі 18000,00 дол. США, що підтверджено валютним меморіальним ордером № 44 від 27.09.07 та банківськими виписками з рахунку позичальника.

За Графіком повернення кредиту та сплати процентів за кредитним договором № CM-SME201/195/2007 від 27.09.07, позивальник повинен був сплачувати частину кредиту та проценти за його користуванням 26 числа відповідного місяця, починаючи з 26.10.07 по 26.09.14.

Відповідно до досудової вимоги вих. № 1095 від 09.04.14 про погашення заборгованості за Кредитним договором № CM-SME201/195/2007 від 27.09.2007 (вимога про усунення порушень), яка була направлена відповідачем ОСОБА_1 30.04.14 на його адресу, зазначену у кредитному договорі, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, встановлено, що відповідач, враховуючи допущені ОСОБА_1 . порушення щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, на підставі п. 1.9 Кредитного договору № CM-SME201/195/2007 від 27.09.2007, вимагав від позичальника дострокового виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором у повному обсязі шляхом сплати залишку заборгованості за кредитом у сумі 12909,54 дол. США та суми відсотків за користування кредитом у сумі 625,07 дол. США.

Позичальник отримав вказану вимогу 05.05.14, з огляду на що, відповідно до п. 1.9.1 Кредитного договору № CM-SME201/195/2007 від 27.09.07, ОСОБА_1 повинен був сплати заборгованість за кредитним договором у строк до 05.06.14.

Позичальник не сплатив суму заборгованості за Кредитним договором № CM-SME201/195/2007 від 27.09.07 у строк до 05.06.14;

2. Щодо виконання укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.10 встановлено наступне.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь ПАТ «ОТП Банк» платіжним дорученням № 01051 від 26.11.10 сплачено компенсацію вартості кредитного портфелю за договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.10 у розмірі 254 908 163,06 грн.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» підписаний (уповноваженими представниками сторін) та скріплений печатками сторін акт приймання-передачі кредитного портфелю від 26.11.10, в якому зазначено, що сторони підтверджують, що продавець передав, а покупець прийняв кредитний портфель, як зазначено у ст. 1 договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.10; винагорода за кредитний портфель складає 254 908 163,066 грн.

Згідно з Додатком № 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.10, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло права вимоги до ОСОБА_1 щодо сплати останнім загальної суми боргу за кредитним договором № CM-SME201/195/2007 від 27.09.07 у розмірі 13 534,61 дол. США (12 909,54 дол. США та 625,61 дол. США). Вказаний додаток підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк»;

3. Стосовно правовідносин сторін за договором іпотеки від 27.09.07 PM-SME201/195/2007 (майнова порука), який укладено між ЗАТ «ОТП Банк» (яке змінило своє найменування на ПАТ «ОТП Банк») (Іпотекодержатель) та ПФ «Борис» (Іпотекодавець).

04.06.14 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направлено на адресу ПФ «Борис» зазначену у договорі іпотеки досудову вимогу вих. № 2035 від 30.05.14 (листом з описом вкладення) про погашення заборгованості за кредитним договором № CM-SME201/195/2007 від 27.09.07 (вимога про усунення порушень), якою, враховуючи допущені ОСОБА_1 порушення щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, на підставі п. 1.9 кредитного договору № CM-SME201/195/2007 від 27.09.07, запропоновано ПФ «Борис» здійснити дострокове виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором у повному обсязі шляхом сплати залишку заборгованості за кредитом у сумі 12 909,54 дол. США та суми відсотків за користування кредитом у сумі 625,07 дол. США.

29.07.14 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2887, на договорі іпотеки PM-SME201/195/2007 (майнова порука) від 27.09.07, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - нежиле приміщення у підвалі літ. А-4, загальною площею 89,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, проспект Металургів, буд. 19 приміщення 33, що належить на праві власності ПФ «Борис», яка є майновим поручителем ОСОБА_1 за його кредитним зобов`язанням за Кредитним договором № CM-SME201/195/2007 від 27.09.07, укладеним з ПАТ «ОТП Банк»; за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі 12 909,54 дол. США заборгованості за кредитом; 625,07 дол. США заборгованості по відсоткам за користування кредитом, що разом становить 13 534,61 дол. США. Строк, за який проводиться стягнення - шість років шість місяців тринадцять днів, а саме з 27.09.07 року по 09.04.14.

Виконавчий напис нотаріуса (від 29.07.14, зареєстрований в реєстрі за № 2887) вчинено після спливу тридцяти днів з моменту надісланого іпотекодержателем повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю.

Судом встановлено обставини щодо здійснення нотаріусом виконавчого напису (від 29.07.14, зареєстрований в реєстрі за № 2887) поза межами передбаченого законом строку та обставини вчинення виконавчого напису щодо частини заборгованості, яка вже була стягнута за іншим виконавчим написом. У зв`язку із чим суд дійшов висновку про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 29.07.14, зареєстрованого в реєстрі за № 2887, таким, що не підлягає виконанню.

Як наслідок, господарський суд міста Києва рішенням від 22.04.16 у справі № 908/530/16 задовольнив позовні вимоги ПФ «Борис» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Положеннями ч. 4 ст. 75 ГПК України закріплено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, наведені вище обставини встановленні рішенням господарського суду міста Києва від 22.04.16 у справі № 908/530/16, яке набрало законної сили 11.05.16, не підлягають доказуванню під час розгляду цієї справи (№ 908/193/19), оскільки у ній беруть участь ті самі особи (у т.ч. їх правонаступники), щодо яких встановлено ці обставини.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні встановлені ст. 512 ЦК України, в силу якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 513 ЦК України закріплено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Як вже зазначалось вище, рішенням господарського суду міста Києва від 22.04.16 у справі № 908/530/16, яке набрало законної сили 11.05.16, встановлено факт підписання уповноваженими представниками ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» і скріплення печатками сторін, акту приймання-передачі кредитного портфелю від 26.11.10 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.10, а також факт сплати ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь ПАТ «ОТП Банк» (платіжним дорученням № 01051 від 26.11.10) компенсації вартості кредитного портфелю за зазначеним договором у розмірі 254 908 163,06 грн.

Наведеним, відповідно до умов п. 4.1. договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.10, підтверджується передача Покупцю (ТОВ «ОТП Факторинг Україна») кредитного портфелю - право вимоги до боржників (їх поручителів) щодо сплати загальної суми заборгованості боржників перед Продавцем за кредитними договорами, у т.ч. за кредитним договором № CM-SME201/195/2007 від 27.09.07 (№ 627 згідно з Додатком № 1 до договору кредитного портфелю).

Додатком № 1 до Договору про відступлення права вимоги від 26.11.10 сторони визначили перелік договорів забезпечення, за якими фактор отримав права вимоги, зокрема, договір іпотеки PM-SME201/195/2007 (майнова порука) від 27.09.07, укладений з ПФ «Борис» на забезпечення виконань ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № CM-SME201/195/2007 від 27.09.07.

Отже, ПAT «ОТП Банк» згідно з договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.10 та договору відступлення права вимоги від 26.11.10, відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CM-SME201/195/2007 від 27.09.07 та за договором іпотеки PM-SME201/195/2007.

Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ч.1).

У матеріалах справи № 908/193/19 відсутні докази повідомлення ПAT «ОТП Банк» чи ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ОСОБА_1 (боржника за кредитним договором № CM-SME201/195/2007 від 27.09.07) та ПФ «Борис» (іпотекодавця за договором іпотеки PM-SME201/195/2007) про відступлення прав вимоги за договорами купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.10 та відступлення права вимоги від 26.11.10.

Проте, таке не повідомлення не позбавляє обов`язку боржника/поручителя погашення заборгованості, і у разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові, таке виконання вважається належним (ч. 2 ст. 516 ЦК України), а ризик настання несприятливих наслідків пов`язаних із таким неповідомленням боржника несе новий кредитор.

Як свідчить зміст позовної заяви, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вказує на наявність загальної заборгованості за кредитним договором від 27.09.07 № CM-SME201/195/2007 в розмірі 135 975,53 грн.

На підтвердження розміру вказаної заборгованості позивач посилається на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 2-1668/2010 р. (набрало законної сили 12.08.10), яким присуджено до стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПAT «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором від 27.09.07 № CM-SME201/195/2007 у розмірі 134 510,42 грн. та 1465,11 грн. судових витрат, а всього 135 975,53 грн.

Статтею 129 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Положеннями Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Під судовим рішенням, яке ухвалює суд у порядку цивільного судочинства, мається на увазі будь-яке судове рішення, яким справа вирішується по суті, у тому числі й заочне рішення.

Відповідач в ході розгляду цієї справи по суті спору, а також у наданому до суду відзиві на позовну заяву не заперечував факту надання Банком (правонаступником якого є позивач) за кредитним договором від 27.09.07 № CM-SME201/195/2007 ОСОБА_1 кредиту в сумі 18 000,00 доларів США, а також факту невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 2-1668/2010 р., яким присуджено до стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 134 510,42 грн. на користь ПAT «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором від 27.09.07 № CM-SME201/195/2007 та 1465,11 грн. судових витрат.

Однак, відповідач посилаючись на встановлені рішенням суду від 22.04.16 у справі № 908/530/16 преюдиційні обставини щодо направлення позивачем на адресу ПФ «Борис» (Іпотекодавця) досудової вимоги за вих. № 2035 від 30.05.14 про погашення заборгованості за кредитним договором від 27.09.07 № CM-SME201/195/2007, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № PM-SME201/195/2007 від 27.09.07, який належить на праві власності ПФ «Борис» в рахунок погашення заборгованості за вказаним вище кредитним договором. У зв`язку із чим просить суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідач подав до суду заяву про застосування позовної давності, яка викладена у відзиві на позовну заяву.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 575 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» закріплено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, ч. 1 цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

У ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки. Тобто, у законі однозначно передбачено певні способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Як вже зазначалось вище, рішенням господарського суду міста Києва від 22.04.16 у справі № 908/530/16 визнано виконавчий напис приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 29.07.14 за реєстровим № 2887 вчинений на договорі іпотеки PM-SME201/195/2007 від 27.09.07 таким, що не підлягає виконанню.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивачем чи ПAT «ОТП Банк» було отримано задоволення вимог за кредитним договором № CM-SME201/195/2007 від 27.09.07 за рахунок звернення стягнення на спірний предмет іпотеки за вказаним вище виконавчим написом, іншим виконавчим написом чи іншим чином.

Також суду не надано доказів виконання заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 2-1668/2010 р., яким присуджено до стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 134 510,42 грн. на користь ПAT «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором від 27.09.07 № CM-SME201/195/2007 та 1465,11 грн. судових витрат.

Частина 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

У пункті 2.1 договору іпотеки сторони узгодили, що іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за кредитним договором у розмірі, валюті, порядку та у строк, які встановлені в кредитному договорі з усіма змінами і доповненнями до нього.

Судом враховано, що сторони узгодили право Банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частині (п. 1.9 кредитного договору).

При цьому, сторони передбачили, що зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути виконане позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання відповідної вимоги (пп. 1.9.1).

Як встановлено рішенням господарського суду м. Києва від 22.04.16 у справі № 908/530/16 (яке набрало законної сили 11.05.16), ТОВ «ОТП Факторинг Україна» враховуючи допущені ОСОБА_1 порушення щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, на підставі п. 1.9 Кредитного договору № CM-SME201/195/2007 від 27.09.2007, 30.04.14 направлено ОСОБА_1 досудову вимогу вих. № 1095 від 09.04.14 про погашення заборгованості за кредитним договором № CM-SME201/195/2007 від 27.09.07 (вимога про усунення порушень), якою вимагав від позичальника дострокового виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором у повному обсязі шляхом сплати залишку заборгованості за кредитом у сумі 12909,54 доларів США та суми відсотків за користування кредитом у сумі 625,07 доларів США. Вимога отримана ОСОБА_1 05.05.14, з огляду на що, відповідно до п. 1.9.1 Кредитного договору № CM-SME201/195/2007 від 27.09.07, ОСОБА_1 повинен був сплати заборгованість за кредитним договором у строк до 05.06.14.

Крім того, позивачем 04.06.14 на адресу ПФ «Борис» зазначену у договорі іпотеки була направлена досудова вимога (вих. № 2035 від 30.05.14) про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором № CM-SME201/195/2007 від 27.09.07 (з підстав визначених у п. 1.9 кредитного договору) шляхом сплати залишку заборгованості за кредитом у сумі 12 909,54 дол. США та суми відсотків за користування кредитом у сумі 625,07 дол. США.

При цьому, пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, позивач (кредитор) відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання.

Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора (позивача) у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі.

При цьому, таке право згідно з умовами пп. 1.9.1 п. 1.9. ч. 2 кредитного договору № CM-SME201/195/2007 від 27.09.07 виникає через тридцять календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги та за умови її невиконання.

Отже, позивач у цій справі мав право пред`явити позов до іпотекодавця (відповідача) протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі), а саме по 05.06.17 включно.

Позовну заяву, яка є предметом розгляду у цій справі, ТОВ "ОТП Факторинг Україна" направлено на адресу господарського суду 21.01.19, що підтверджується поштовим конвертом, який міститься у матеріалах справи.

Судом прийнято до уваги, що повернення позовної заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ПФ "БОРИС" про звернення стягнення на предмет іпотеки (нерухоме майно - нежиле приміщення в підвалі літ. А-4, загальною площею 89,0 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, проспект Металургів, 19 приміщення 33 , та належать Приватній фірмі "БОРИС" на праві приватної власності в рахунок погашення загальної заборгованості перед ТОВ "ОТП Факторинг Україна" за Кредитним договором №СМ-8МЕ201/195/2007 від 27.09.07 в розмірі 360 113,47 грн.), за ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.09.17 у справі № 908/1867/17 (яка набрала законної сили 19.09.17 і станом на 18.06.19 є чинною) не перериває перебігу позовної давності.

Таким чином, станом на час звернення ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до суду (21.01.19, справа № 908/193/19) позовна давність за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки до ПФ "Борис" спливла.

У зв`язку із чим, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви відповідача про застосування строку позовної давності та, як наслідок, про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ПФ "Борис" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 24, 73-80, 86, 91, ч. 4 ст. 116, ст. ст. 129, 202, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та п.п. 17.5. п. 1 Розділ ХІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК України.

Повне рішення складено 01.07.19.

Суддя В.Л. Корсун