ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року Справа № 918/318/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Величко К.Я.

за участю представників сторін:

позивача - Чехомський О.В.;

відповідача - 1 - не з`явився;

відповідача - 2 - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14 травня 2019 року у справі №918/318/19 (суддя Політика Н.А.)

за позовом Дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

до Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар`єр"

до Фізичної особи-підприємця Фіялки Андрія Миколайовича

про витребування майна з чужого незаконного володіння

Розпорядженням керівника апарату від 01 липня 2019 року №01-04/448 у справі №918/318/19 в зв`язку з перебуванням у відпустці судді - члена колегії - Миханюк М.В. та судді - члена колегії Саврія В.А. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі №918/318/19 визначено склад колегії суддів: головуюча суддя Коломис В.В., суддя Павлюк І.Ю., суддя Крейбух О.Г.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14 травня 2019 року у справі №918/318/19 позовну заяву і додані до неї документи повернуто Дочірньому підприємству "Західдорвибухпром" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, ДП "Західдорвибухпром" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Рівненської області скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Рівненської області норм матеріального та процесуального права.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання представники відповідачів не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідачів, оскільки останні були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Крім того, ухвалою апеляційного суду від 18 червня 2019 року явка представників сторін обов`язковою не визнавалась.

Безпосередньо в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав вимоги та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 травня 2019 року Дочірнє підприємство "Західдорвибухпром" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар`єр", фізичної особи-підприємця Фіялки Андрія Миколайовича про витребування від відповідачів майна - дробарки СМД-111 з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у 2011 році Підприємством було передано Товариству на зберігання майно, зокрема - Дробарку СМД-111, про що між сторонами було укладено, підписано та скріплено печатками Договір зберігання № 2 від 04.11.2011 року та Акт №1 передачі майна на зберігання від 04.11.2011 року до даного договору.

У зв`язку з необхідністю використання спірного майна (Дробарки СМД-111), Підприємство неодноразово зверталося з усними вимогами про повернення вказаного майна. Вказані вимоги не виконувалися.

18 червня 2018 року Підприємство звернулося до Товариства з письмовою претензією про невідкладне повернення Дробарки СМД-111, однак відповіді на вказану вимогу не надано, в зв`язку з чим ДП "Західдорвибухпром" звернулося до суду з позовом до ТОВ "Берестовецький спецкар`єр" про витребування майна (Дробарки СМД-111) від Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар`єр" (справа № 918/572/18).

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 04.12.2018 у справі №918/572/18, залишеним без змін постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.04.2019, первісний позов задоволено частково. Витребувано від Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар`єр" на користь Дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" "Автомобільні дороги України" дробарку СМД-111 балансовою вартістю 111 352 грн. 28 коп. (без ПДВ). Закрито провадження у справі в частині первісних позовних вимог про відшкодування вартості майна на загальну суму 452 190 грн. 59 коп. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Однак, як зазначає позивач, в ході виконавчого провадження ТОВ "Берестовецький спецкар`єр" надано ряд документів, згідно яких вбачається, що ВАТ "Берестовецький спецкар`єр" було укладено Договір кредитної лінії. Зобов`язання за Договором кредитної лінії (а саме: загальної суми заборгованості визначеної у Договорі відступлення прав вимоги за Договором кредитної лінії, укладеним між ФОП Фіялкою А . М. та Публічним акціонерним товариством "КРЕДОБАНК") ВАТ "Берестовецький спецкар`єр" було виконано шляхом передачі у власність ФОП Фіялки А . М. рухоме майно згідно Акту приймання-передачі рухомого майна від 29.12.2015 року. Відповідно до даного Акту приймання-передачі рухомого майна від 29.12.2015 року ВАТ "Берестовецький спецкар`єр" (заставодавець), передало у власність Фіялки А.М. (заставодержателъ) рухоме майно (в сумі 828 000 грн), у тому числі Дробарку СМД - 111.

Таким чином, позивач вважає, що оскільки майно (Дробарка СМД-111) з 2011 року є власністю ДП "Західдорвибухпром" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", то ВАТ "Берестовецький спецкар`єр" не мало права без відповідної правової підстави передавати дане майно у власність ФОП Фіялки А.М.

Місцевий господарський суд, розглянувши матеріали позовної заяви, посилаючись на те, що спірне майно передано згідно Акту приймання-передачі рухомого майна від 29.12.2015 року ВАТ "Берестовецький спецкар`єр" у власність Фіялки А.М. , прийшов до висновку, що залучення позивачем відповідача-1 - ВАТ "Берестовецький спецкар`єр" та подальше визначення вказаної особи в якості співвідповідача, є зловживанням процесуальними правами, що спрямоване на безпідставну зміну підсудності справи, з огляду на що повернув позовну заяву і додані до неї документи Дочірньому підприємству "Західдорвибухпром" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" без розгляду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Статтею 29 ГПК України визначено, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу. Позови у спорах за участю кількох відповідачів можуть пред`являтися до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання одного з відповідачів. Позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Разом з тим, відповідно до статті 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Таким чином суд може визнати зловживанням процесуальними правами саме конкретні дії учасників судового процесу, а не абстрактне поняття "зловживань".

Згідно з ч.ч. 1,2 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Як вбачається з позовної заяви та не заперечується представником позивача безпосередньо в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, позивачем подано даний позов до Господарського суду Рівненської області у зв`язку з тим, що місцезнаходженням відповідача-1 є: 35043, Рівненська обл., Костопільський р-н, с. Берестовець, вул. Сидорова, 3.

Однак, як вже зазначалося вище, у серпні 2018 року Дочірнє підприємство "Західдорвибухпром" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" "Автомобільні дороги України" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар`єр" про витребування від відповідача майна - дробарки СМД-111.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 04.12.2018 у справі №918/572/18, залишеним без змін постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.04.2019, первісний позов задоволено частково. Витребувано від Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар`єр" на користь Дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" "Автомобільні дороги України" дробарку СМД-111 балансовою вартістю 111 352 грн. 28 коп. (без ПДВ). Закрито провадження у справі в частині первісних позовних вимог про відшкодування вартості майна на загальну суму 452 190 грн. 59 коп. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Викладене в свою чергу свідчить про те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Однак слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є міра свободи, міра можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Так, господарське процесуальне законодавство містить застереження щодо заборони учасникам судового процесу зловживати наданими їм процесуальними правами.

Зловживання процесуальними правами - це особливий вид юридично значущої поведінки, яка полягає у діях (бездіяльності) учасника процесу, що суперечать завданням господарського судочинства.

Відповідно до ч.1 п.4 ч.2 ст.43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

При цьому, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. (ч.3 ст.43 ГПК України).

Зі змісту п.4 ч.2 ст.43 ГПК України вбачається, що зловживання процесуальними правами є необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

За таких обставин, завідомо безпідставна зміна підсудності справи полягає у тому, що особа залучивши безпідставно відповідача-1 - ВАТ "Берестовецький спецкар`єр", отримує право вибору суду (в залежності від адреси місцезнаходження співвідповідача) для подання позовної заяви, тим самим нівелюючи основоположні принципи господарського судочинства та положення ч.1 ст.27 ГПК України.

Як вже зазначалося вище, позивач вже звертався з вимогою до відповідача-1 - Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар`єр" про витребування від останнього спірного майна, а саме: дробарки СМД-111.

Крім того, з матеріалів позовної заяви вбачається, що спірне майно передано згідно Акту приймання-передачі рухомого майна від 29.12.2015 року ВАТ "Берестовецький спецкар`єр" у власність Фіялки А.М.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд вірно зазначив в оскаржуваній ухвалі, що залучення позивачем відповідача-1 та подальше визначення вказаної особи в якості співвідповідача є зловживанням процесуальними правами, що спрямоване на безпідставну зміну підсудності справи.

При цьому слід зазначити, що у даному випадку визнання наведених вище дій позивача зловживанням процесуальними правами, у розумінні статті 43 ГПК України, не є обмеженням доступу до правосуддя, оскільки позивач не позбавлений можливості звернутися з позовною заявою до відповідача-2 з дотриманням територіальної підсудності у відповідності до вимог ч.1 ст.27 ГПК України.

Частиною 3 статті 43 ГПК України визначено правові наслідки встановлення судом обставин зловживання учасниками судового процесу своїми процесуальними правами. Зокрема, визначено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність рішення суду у справі №918/572/18, яким витребувано від ВАТ "Берестовецький спецкар`єр" на користь ДП "Західдорвибухпром" ВАТ "Державна акціонерна компанія" "Автомобільні дороги України" дробарку СМД-111, беручи до уваги наявність обставин зловживання позивачем процесуальними правами, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про повернення позовної заяви Дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар`єр", фізичної особи-підприємця Фіялки Андрія Миколайовича про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Рівненської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14 травня 2019 року у справі №918/318/19 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

4. Справу №918/318/19 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "03" липня 2019 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Крейбух О.Г.