ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.06.2019 Справа № 920/189/19

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., при секретарі судового засідання Гордієнко Ж.М., розглянувши матеріали справи № 920/189/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕМІУМ СТАР",

м. Суми

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА СУМИ",

м. Суми

про визнання договору укладеним,

за участю представників сторін:

від позивача: Кравченко П.А. (адвокат, ордер № 27/22018 від 27.12.2019),

від відповідача: Сахнов Д.А. (адвокат, посв. № 000536 від 02.08.2018),

Суть спору: позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати Договір про постачання електричної енергії споживачу між ТОВ "Енера Суми" та ТОВ "Преміум Стар" укладеним з 22.01.2019 на умовах договору про постачання електричної енергії № 301115 від 21.08.2008, укладеного з ПАТ "Сумиобленерго", за винятком дозволеної потужності Субспоживача СТОВ "Агрокомбінат Тепличний", вказаної у додатку № 3 до додаткової угоди № 8 від 05 грудня 2016 року до договору від 21.08.08 (додатку 12 до договору від 21.08.08) в кількості 500 кВт, яку слід вважати в кількості 250 кВт, що витікає з договору № 32 від 04.04.2018 між ТОВ "Преміум Стар" та СТОВ "Агрокомбінат Тепличний".

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2019, справу № 920/189/19 за вказаною позовною заявою розподілено судді Заєць С.В.

Ухвалою суду від 26.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

18.03.2019 відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач повністю відхиляє вимоги позивача та вважає, що даний позов не підлягає задоволенню.

22.03.2019 представником відповідача надано до суду клопотання про залучення третіх осіб до участі у справі, а саме: ПАТ «Сумиобленерго» та СТОВ «Агрокомбінат «Тепличний».

Ухвалою суду від 03.04.2019 клопотання представника відповідача від 21.03.2019 про залучення третіх осіб до участі у справі залишено без задоволення.

26.04.2019 ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів з 26.04.2019 по 26.05.2019.

Ухвалою суду від 14.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 19.06.2019 представником позивача надавалися усні пояснення в обґрунтування позовних вимог, відповідно до яких позивач просить позов задовольнити.

Представником відповідача в судовому засіданні надавалися усні пояснення в обґрунтування своєї позиції у справі, відповідно до яких відповідач просить в задоволенні позову відмовити проти задоволення витрат на правову допомогу заперечував.

В судовому засіданні 19.06.2019 справу розглянуто на підставі ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та долучених до матеріалів справи.

Розглянувши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум Стар», яке знаходиться в м. Суми, є підприємством легкої промисловості, основним видом діяльності якого є виробництво взуття. Як і всі промислові підприємства, воно є споживачем електричної енергії, яку до 01.01.19 придбавало у ПАТ «Сумиобленерго» за укладеним із останнім Договором про постачання електроенергії від 21.08.08р. №301115 (із змінами та доповненнями).

У зв`язку з прийняттям Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.17 №2019-VIII (надалі - ЗУ №2019) на даному ринку запроваджено з 01.01.19 принципово нові правила постачання електричної енергії. Як зазначено на офіційному сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» даний закон є «кроком до виконання зобов`язань України по Третьому енергетичному пакету ЄС, метою якого є відтворити європейську модель енергоринку, головні принципи якої полягають у вільній конкуренції».

Відтак, починаючи з 01.01.19 функції постачання е/е та її розподілу (які раніше поєднувалися та надавалися однією особою - ПАТ «Сумиобленерго») розділені на самостійні (окремі) послуги, а для забезпечення функціонування ринку всіх споживачів е/е функції постачання та розподілу мають здійснюватися згідно статті 4 вказаного Закону України на підставі окремих договорів: окремо - договору про постачання електричної енергії споживачу (пункт 14 статті 4) та окремо - договору про надання послуг з розподілу (пункт 7 статті 4). Суб`єкти надання даних послуг з 01.01.19 мають бути також різними.

В грудні 2018 року представником позивача від відповідача було отримано розроблений останнім примірник Заяви - приєднання до договору про постачання електричної енергії разом із самим договором. В силу положень Додатку № 5 Правил, заява - приєднання є Додатком 1 до примірного договору постачання е/е споживачу, відтак є невід`ємною частиною цього договору.

Даний примірник заяви - приєднання містив як цілком індивідуальні положення стосовно позивача (зокрема: ЕІС - коди точок комерційного обліку за об`єктом споживача саме ТОВ «Преміум Стар»; посилання на договір №30115 від 21.08.2008, укладеного позивачем з ПАТ «Сумиобленерго» за особовим рахунком №30115), так і приписи загального порядку щодо визначення дати підписання договору та можливості для Споживача звернутися до нього із запереченнями щодо укладання договору в цілому або щодо його окремих частин.

Позивач вирішив скористатися наданою можливістю скласти свої заперечення щодо окремих положень запропонованого до укладання договору, правомірно сприймаючи проект розробленої відповідачем заяви - приєднання як невід`ємну частину майбутнього договору.

27.12.18 на адресу відповідача позивачем направило :

- 2 підписаних зі свого боку примірники заяви - приєднання в запропонованій відповідачем редакції із застереженням, викладеним словами «З протоколом розбіжностей»;

-2 підписаних зі свого боку примірники Договору про постачання е/е споживачу;

-2 підписаних зі свого боку примірники Протоколу розбіжностей від 27.12.18.

Факт направлення вказаних документів підтверджується Описом вкладення та поштовим документом з відміткою Укрпошти. Одержання даного пакету документів з боку відповідача 02.01.19 не заперечується.

Проте, протягом 20-денного строку зазначені розбіжності, які були неврегульовані, відповідачем не передано до суду, що підтверджується листом Господарського суду Сумської області від 24.01.19 №01 - 25/616 у відповідь на адвокатський запит від 22.01.19 представника позивача.

В той же час листом від 14.01.19 №4/126 (додається) відповідач повідомив позивача про невизнання вказаних наслідків та вказало, що буде вважати договір про постачання е/е споживачу укладеним з моменту підписання заяви - приєднання з 27.12.18 без урахування протоколу розбіжностей, тобто, у розробленій ним первісній редакції заяви - приєднання.

Відтак вважаючи свої права порушеними позивач звернувся за захистом до суду.

Відповідач проти, поданого позивачем позову заперечує посилаючись на те, що згідно ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України, окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Законом України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон) та Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затвердженими постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 (далі - Постанова), встановлені спеціальні вимоги до форми та порядку укладення договору про постачання електричної енергії споживачу.

Частиною 5 ст. 2 Закону встановлено, що правила роздрібного ринку передбачають, зокрема, загальні умови постачання електричної енергії споживачам, систему договірних відносин між учасниками роздрібного ринку.

Згідно абзацу 1 п. 1.2.15 ПРРЕЕ, укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил.

У відповідності до п. 1.2.7 ПРРЕЕ, договір про постачання електричної енергії споживачу розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку. На підставі цього договору електропостачальником здійснюється постачання електричної енергії.

Абзацом 1 п. 3.2.5 ПРРЕЕ передбачено, що укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.

Редакція публічного договору приєднання (договору про постачання електричної енергії споживачу) разом з публічними комерційними пропозиціями та заявами- приєднання розміщена на офіційному сайті ТОВ «ЕНЕРА СУМИ», за посиланням http://sm.enera.ua/contractsbusiness.

Постановою, до 01.01.2019 року, визначено схожий, але дещо інший механізм укладення договорів з суб`єктами ринку електричної енергії.

Відповідно до п. 2 цієї Постанови та з урахуванням абзацу 10 п. 13 Перехідних положень Закону, укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснювалось до 01 січня 2019 року шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Додатком до цієї постанови є форма заяви-приєднання, відповідно до якої ТОВ «ЕНЕРА СУМИ», на виконання вимог Закону, з метою неперервного електрозабезпечення, повідомляло позивача про припинення діяльності постачальника за регульованим тарифом ПАТ «Сумиобленерго» та приєднання його до договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах діючого договору про постачання електричної енергії № 30115 від 21.08.2008 року, укладеного з ПАТ «Сумиобленерго», за особовим рахунком № 30115 .

У зазначеній заяві-приєднання було помилково вказано номер договору про постачання електричної енергії від 21.08.2008 року, який укладено між ТОВ «ПРЕМІУМ СТАР» та ПАТ «Сумиобленерго», а саме: замість №15-к зазначений номер особового рахунку позивача - 30115. За даними ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» іншого договору про постачання електричної енергії, окрім договору № 15К від 21.08.2008 року, між ПАТ «Сумиобленерго» та ТОВ «ПРЕМІУМ СТАР» не існує.

При цьому заявою - приєднання було передбачено, що договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору, яка повертається споживачем на адресу учасника роздрібного ринку, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з заявою-приєднанням, та/або з дати, указаної в заяві-приєднанні, якщо Споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до учасника ринку із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив певний обсяг електричної енергії.

Отже, зважаючи на викладене, відповідач зазначає, що договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), шляхом приєднання Споживача до умов цього договору.

Частинами 1, 2 ст. 633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На думку відповідача, у зв`язку з тим, що договір про постачання електричної енергії споживачу не укладався у формі єдиного документа, підписаного сторонами, а має зовсім інший механізм укладення, визначений ст.ст. 633 та 634 ЦК України, тому застосовувати до укладення такого виду договорів порядок, визначений ст. 181 Господарського кодексу України, неможливо.

Розглянувши та проаналізувавши матеріали справи та фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами письмові докази у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

11.06.2017 набрав чинності Закон України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VIII, який визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Статтею 4 вказаного Закону визначено, що учасники ринку електричної енергії проводять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (надалі за текстом скорочено НКРЕКП) від 14.03.2018 № 312 затверджено «Правила роздрібного ринку електричної енергії», які регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими правилами (п. 1.1.1 ПРРЕЕ).

За умовами п. 1.2.1. ПРРЕЕ на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу системи розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 6 Закону України «Про ринок електричної енергії» та пункту 1.2.7 Правил постачання електричної енергії здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляє електропостачальник на основі примірного договору та укладається в установленими цими Правилами порядку.

Даними Правилами також визначено, що договори постачання електричної енергії споживачу за способом їх укладення є публічними договорами приєднання. Згідно з пунктом 1.2.15 Правил допускається, що для договорів, які укладаються шляхом приєднання, укладання договору можливе, серед іншого, шляхом підписання заяв - приєднань (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково).

У відповідності до ст. ст. 8,45 Закону України «Про ринок електричної енергії» господарська діяльність з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу, трейдерська діяльність, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця провадиться на ринку електричної енергії за умови отримання відповідної ліцензії.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач - ТОВ «Енера Суми» як постачальник електричної енергії здійснює свою діяльність на підставі ліцензії, виданої згідно Постанови НКРЕКП від 14.08.2018 № 429.

Відповідно до приписів ст., ст. 3, 6, 627 Цивільного кодексу України однією з загальними засад цивільного законодавства є свобода договору, яка полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 3 ст. 6 Цивільного кодексу України унормовано, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії закріплено, що на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється на підставі договорів про розподіл/ передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Як вже зазначалося раніше, за змістом ПРРЕЕ договір постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком до цих Правил.

Таким чином, укладення договору про постачання електричної енергії є обов`язком для споживача.

Відмова споживача від укладення договору постачання електричної енергії в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст., ст. 627, 630 ЦК України.

У разі такої відмови відповідно до положень ст., ст. З, 6, 12-15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України постачальник електричної енергії має право звернутися до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом, що містить відповідний обов`язок.

Матеріали справи свідчать, що у спірних правовідносинах ТОВ «Преміум Стар» не відмовилося від укладення «Договору про постачання електричної енергії споживачу», на умовах договору про постачання електричної енергії № 30115 від 21.08.2008, про що свідчить заява-приєднання до вказаного договору, підписана позивачем 27.12.2018.

В даному випадку позивачем надані відповідачу заперечення щодо окремих умов публічного «Договору постачання електричної енергії споживачу», які позивачем розцінюються як протокол розбіжностей до договору.

Статтею 179 глави 20 Господарського кодексу України передбачено загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов`язання. Зокрема, передбачено, що укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів держаної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 4 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (частина 7 ст. 179 ГК України).

Загальний порядок укладання господарських договорів передбачений ст. 181 Господарського кодексу України.

За змістом ч. 5 ст. 181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала протокол розбіжностей по договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишилися неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Згідно з ч. 3 ст. 184 Господарського кодексу України укладення господарських договорів, в тому числі на основі примірних і типових договорів, повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Спірні відносини, як переддоговірний спір, підпадають під регулювання ст. 181 ГК України, за змістом якої до суду може бути передано спір, в частині розбіжностей, які виникли між сторонами щодо умов договору.

Проте, відповідач не скористався процедурами, визначеними ч. 7 ст. 181 ГК України, та не передав на розгляд суду переддоговірний спір в частині неврегульованих умов договору споживача про надання електричної енергії з дотриманням всіх передбачених законом умов).

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом. Кона сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається як на піжставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. І ст.8 Конституції України "В Україні визнається і діє принцип верховенства права."

В силу положень ч. І ст. 129 Конституції України, ч. І ст.2, ч. І ст.6, ч. 2 ст. 48 чинного Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п. 1 ч. 3 ст. 2, ч. І ст. 11 ч. І ст. 236 чинного Господарського процесуального кодексу України, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Конституційний Суд України у п.п. 4.1. п.4 Рішення у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) по справі N 1-33/2004 від 2 листопада 2004 року, відмітив наступне:

"Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 30 січня 2003 року N З-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах".

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави."

Принцип верховенства права та справедливості є універсальним, як для кримінального, так і для господарського, адміністративного та цивільного судочинства.

На дане власне рішення Конституційний Суд України посилається і в рішеннях по справах N1-10/2004 від 1 грудня 2004 року та N1-9/2005 від 24 березня 2005 року.

Відповідно до п.п.41, 52 Доповіді, схваленої Венеційською Комісією на 86 му пленарному засіданні (Венеція, 25- 26 березня 2011 року), "Верховенство права" одним з обов`язкових елементів поняття "верховенство права" є "заборона свавілля", який означає, що хоча дискреційні повноваження є необхідними для здійснення всього діапазону владних функцій у сучасних складних суспільствах, ці повноваження не мають здійснюватись у свавільний спосіб. їх здійснення у такий спосіб уможливлює ухвалення суттєво несправедливих, необгрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень, що є несумісним із поняттям верховенства права.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання Договору про постачання електричної енергії споживачу між ТОВ «Енера Суми та ТОВ «Преміум Стар» укладеним з 22.01.2019 на умовах договору про постачання електричної енергії № 301115 від 21.08.20008, укладеного з ПАТ «Сумиобленерго», за винятком дозволеної потужності Субспоживача СТОВ «Агрокомбінат Тепличний» вказаної у додатку № 3 до додаткової угоди № 8 від 05.12.2016 до договору від 21.08.2008 (додатку 12 до договору від 21.08.2008) в кількості 500кВт, яку слід вважати в кількості 250 кВт, що витікає з договору № 32 від 04.04.2018 між ТОВ «Преміум Стар» та СТОВ «Агрокомбінат Тепличний».

Заперечення відповідача на заявлені позовні вимоги враховані судом при вирішенні даного спору.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами п. п. 1-2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Крім того, ч. 4-5 зазначеної статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів розмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до адвоката з метою надання останнім правової допомоги, в тч.ч пов`язаної зі зверненням до суду з позовом по даній справі.

Зокрема, матеріали справи свідчать про те, що між позивачем (далі за текстом клієнт) та адвокатським бюро Павла Кравченка, укладено Угоду про надання правової допомоги від 27.12.2018 (а.с. 72), предметом якого є надання комплексих юридичних та консультаційних послуг правового характеру, які стосуютьсяі врегулювання ситуації з укладанням Договору про постачаня електричної енергії споживачу.

Факт отримання адвокатом 7000,00 грн. за надання правничої допомоги підтверджується випискою по особовому рахунку від 30.1.2019.

Саме зазначену суму позивач просить суд стягнути з відповідача.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви надається попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи.

Принцип «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати - обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка, тощо.

Таким чином, враховуючи складність справи, заперечення з боку відповідача щодо суми витрат на правову допомогу та вищенаведені факти, заявлені до відшкодування витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. є завищеними.

Суд, згідно з приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України, вважає обґрунтованими витрати на правову допомогу на підставі угоди про надання правової допомоги від 27.12.2018 в розмірі 5000,00грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1921 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 130, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати Договір про постачання електричної енергії споживачу між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Суми та Товариством з обмеженою відповідальністю «Преміум Стар» укладеним з 22.01.2019 на умовах договору про постачання електричної енергії № 301115 від 21.08.20008, укладеного з ПАТ «Сумиобленерго», за винятком дозволеної потужності Субспоживача СТОВ «Агрокомбінат Тепличний» вказаної у додатку № 3 до додаткової угоди № 8 від 05.12.2016 до договору від 21.08.2008 (додатку 12 до договору від 21.08.2008) в кількості 500кВт, яку слід вважати в кількості 250 кВт, що витікає з договору № 32 від 04.04.2018 між ТОВ «Преміум Стар» та СТОВ «Агрокомбінат Тепличний».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» (40004, м. Суми, вул.. Металургів, 16; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Стар» (40022, м. Суми, вул.. Чехова, 9А; ) 5000,00 грн. витрат на правову допомогу, 1921,00 грн. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено 01.07.2019.

Суддя С.В. Заєць