СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2019 р. Справа № 922/5129/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Хачатрян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Шило А.М.,

за участю представників:

позивача - Андрійка Є.Л., посвідчення адвоката № 1843 від 18.09.2018, довіреність № 14-182 від 13.05.2019 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ № 1843 від 10.10.2018;

відповідача - Артюха Ю.В., посвідчення адвоката № 1601 від 12.11.2008, довіреність б/н від 10.01.2018 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1601 від 12.11.2008;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (вх. №1899 Х/1-42) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.05.2019 у справі № 922/5129/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5", с. Подвірки,

про стягнення коштів у розмірі 295 696 167,22 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

02.05.2019 до Господарського суду Харківської області від ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" надійшла заява (вх. № 10716) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якої заявник просить суд до розгляду заяви зупинити виконання за наказом господарського суду Харківської області від 18.02.2015 у справі № 922/5129/14; визнати наказ Господарського суду Харківської області від 18.02.2015 у справі № 922/5129/14 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення залишку основного боргу за договором № 061/14-ПР від 10.12.2013 в сумі 221 692 781,37 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.05.2019 у справі №922/5129/14 в задоволенні заяви ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. № 10716 від 02 травня 2019 року) відмовлено.

Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" з вказаною ухвалою суду не погодилось, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, задовольнити заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, визнати наказ Господарського суду Харківської області від 18.02.2015 таким, що не підлягає виконанню в частині залишку основного боргу за договором №061/14-ПР від 10.12.2013 в сумі 221 692 781, 37 грн.

В обгрунтуванні апеляційної скарги вказує, що у зв`язку з укладанням сторонами договору про реструктуризацію та зміною строків виконання зобов`язання щодо сплати заборгованості за природний газ обов`язок боржника в частині основного боргу за договором № 061/14-ПР від 10.12.2013 відсутній. За твердженням апелянта, шляхом укладення даної угоди сторонами було встановлено нову домовленість з приводу порядку погашення заборгованості за договором № 061/14-ПР від 10 грудня 2013 року. Відтак, примусове стягнення основної заборгованості за виконавчим документом суперечитиме механізму її врегулювання, визначеному Законом № 1730 та судовим рішення у справі № 922/1001/18.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.05.2019 у справі №922/5129/14; призначено справу до розгляду на 03.07.2019 о 09:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132.

01.07.2019 від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.05.2019 у справі №922/5129/14 без змін (вх.№6133).

У судове засідання, яке відбулось 03.07.2019, з`явились належні представники сторін, які підтримали правові позиції по справі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановила, що ухвала Господарського суду Харківської області від 30.05.2019 у справі №922/5129/14 відповідає нормам матеріального та процесуального права, враховуючи таке.

Як свідчать матеріали справи, 22.12.2014 рішенням Господарського суду Харківської області у справі № 922/5129/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до публічного акціонерного товариства "Харківське ТЕЦ -5" про стягнення коштів у розмірі 295 696 167,22 грн, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на користь публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 6 223 561 135,50 грн основного боргу, 3 927 888,07 грн 3 % річних, 27 947 095,75 грн інфляційних втрат та 73 080,00 грн судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.02.2015 рішення Господарського суду Харківської області від 22.12.2014 у справі № 922/5129/14 змінено в частині стягнення судових витрат - стягнуто з публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 63 748,44 грн судового збору за подачу позовної заяви; стягнуто з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 913,00 грн.

На виконання вказаного рішення та постанови по справі № 922/5129/14 Господарським судом Харківської області суду 18.02.2015 видано відповідні накази.

02.05.2019 до Господарського суду Харківської області від ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" надійшла заява (вх. № 10716) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якої заявник просить суд до розгляду заяви зупинити виконання за наказом господарського суду Харківської області від 18.02.2015 у справі № 922/5129/14; визнати наказ господарського суду Харківської області від 18.02.2015 у справі № 922/5129/14 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення залишку основного боргу за договором № 061/14-ПР від 10.12.2013 в сумі 221 692 781,37 грн.

В обґрунтування своєї заяви боржник посилається на те, що Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 № 1730-VIII визначено комплекс організацій та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, зокрема врегулювання їх заборгованості за спожиті енергоносії. Згідно вказаного Закону реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ) не погашена станом на 31.12.2016. Реструктуризація заборгованості за спожитий природний газ, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, здійснюється шляхом розстрочення на 60 календарних місяців рівними частинами з першого числа місяця укладення договору без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення. На реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штраф, пеня), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструкторизацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 у справі № 922/1001/18, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 28.03.2019, задоволено заяву ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" про визнання укладеним договору про реструктуризацію 267 683 888,62 грн заборгованості за спожитий природний газ в редакції товариства та відповідно до Типового договору, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 29.03.2017 № 222.

При зверненні з відповідною заявою та апеляційною скаргою заявник (боржник) наголошує, що у зв`язку з укладанням сторонами договору про реструктуризацію та зміною строків виконання зобов`язання щодо сплати заборгованості за природний газ обов`язок боржника в частині основного боргу за договором № 061/14-ПР від 10.12.2013 відсутній.

Суд першої інстанції не погодився з такою позицією боржника, наголосивши, що обов`язок боржника щодо сплати заборгованості за договором № 061/14-ПР від 10.12.2013 не було анульовано сторонами укладенням договору про реструктуризацію заборгованості. Внаслідок чого суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви в порядку ч.ч. 1, 2 ст. 328 ГПК України.

Колегія суддів погоджується з відповідною позицією суду з огляду на таке.

Відповідно до статті 129 -1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012). Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, і згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997). Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Стгеесе), від 19.03.1997, у справі "Бурдов проти Росії" (Buurdov v. Russia) від 07.05.2002, "Ясюнієне проти Литви" ( Jasiniene v. Lithuania) від 06.03.2003).

У справі "Кайсин проти України" (Kaysin and Others v.Ukraine) ЄСПЛ наголосив, що правосуддя було б ілюзорним, як би внутрішній правопорядок держави дозволяв невиконання остаточного й обов`язкового рішення суду стосовно однієї з сторін.

Частинами 1 та 4 статті 327 ГПК України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений в частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу на його офіційну електронну адресу, або, у разі її відсутності, рекомендованим чи цінним листом.

До пункту 19.1 розділу ХІ ГПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів оформлення і видача виконавчих документів здійснюються в паперовій формі судом, який ухвалив відповідне рішення, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 328 ГПК України встановлено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково), господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Тобто, в межах розгляду саме заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, проте, не здійснюється перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків.

В даному випадку доводи заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню зводяться до укладення між сторонами договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ між заявником (боржником) та стягувачем та ґрунтуються на зміні строків виконання зобов`язання щодо сплати заборгованості за природний газ за договором № 061/14-ПР від 10.12.2013.

Тобто, сам заявник (боржник) зазначає, що заборгованість за договором № 061/14-ПР від 10.12.2013, яку було стягнуто на підставі рішення в даній справі, та на примусове стягнення, зокрема, якої було видано наказ Господарського суду Харківської області від 18.02.2015 № 922/5129/14 не є погашеною.

Колегія суддів враховує, що предмет договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ також визначається сторонами саме як заборгованість за договором № 061/14-ПР від 10.12.2013, лише з перенесенням строків її погашення.

Відтак, обов`язок боржника щодо сплати заборгованості за договором № 061/14-ПР від 10.12.2013, яку було стягнуто рішенням суду, не відсутній. Доказів погашення вказаної заборгованості (припинення, відсутності) заявником (боржником) не надано. За таких обставин відсутні підстави для застосування судом приписів ч.ч. 1, 2 ст. 328 ГПК України.

Одночасно колегія суддів не погоджується з доводами апелянта з приводу фактичного встановлення нової домовленості між сторонами в результаті укладення договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ.

Так, в обґрунтування вимог вказаної заяви боржник посилається на положення ч.2 ст.604 ЦК України, якою визначено, що зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

Втім, характерним для новації є укладення нового зобов`язання, а не зміна строків виконання первинного, при цьому нове зобов`язання укладається між тими ж сторонами, в той час як наслідком визнання судом укладеним договору реструктуризації є лише зміна порядку та строку виконання зобов`язання, а не його припинення.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 12.10.2018 року у справі №910/9026/13, де зазначено на те, що в межах розгляду саме заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, проте, не здійснюється перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків; такий перегляд судового рішення по суті можливий лише в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами, а не в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п.1 договору реструктуризації, визнаного укладеним згідно постанови Східного апеляційного господарського суду у справі №922/1001/18, кредитор та боржник домовилися про реструктуризацію кредиторської заборгованості за спожитий природний газ, використаний боржником для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з опалення та постачання гарячої води, що виникла у боржника перед кредитором станом на 01.07.2016 та не погашена до 31.12.2016 згідно з договором (договорами) купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 №620ПР, від 10.12.2013 №061/14-ПР, шляхом розстрочення на 60 календарних місяців без відстрочення її погашення.

Отже, зі змісту договору реструктуризації слідує, що за наслідкомйого укладення не відбулось новації, відповідно не змінилась підстава зобов`язання та залишилося неналежне виконання договору купівлі-продажу природного газу № 061/14-ПР від 10.12.2013.

За таких обставин не приймаються аргументи апелянта шодо того, що хоча грошове зобов`язання ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" в частині сплати залишку основного боргу за договором № 061/14-ПР від 10.12.2013 не є припиненим, однак прострочений обов`язок його сплати в тому вигляді, в якому його було встановлено рішенням суду у даній справі відсутній у зв`язку з укладенням сторонами договору реструктуризації у справі №922/1001/18.

А отже, є безпідставними твердження апелянта про неузгодженість між собою судових рішень у даній справі та у справі №922/1001/18 щодо порушення його прав, що жодним чином не припиняє його обов`язку виконання договору купівлі-продажу природного газу № 061/14-ПР від 10.12.2013 та не є підставою для застосування ст. 328 ГПК України.

Колегія суддів зазначає, що господарський суд першої інстанції дійшов належного висновку про те, що боржником в розумінні ст.74-76 ГПК України не наданого жодного доказу наявності порушеного права при виконанні договору реструктуризації, визнаного укладеним на підставі постанови Східного апеляційного господарського суду у справі №922/1001/18. А отже, не приймаються аргументи апелянта про те, що примусове виконання наказу у даній справі в межах виконавчого провадження та стягнення грошових коштів не буде узгоджуватись зі строком сплати основного боргу, який визначено до 05.12.2023 року.

Крім того, судом першої інстанції правомірно звернуто увагу, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 10.08.2018 зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області № 922/5129/14 від 18.02.2015 до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Тобто, примусове виконання наказу Господарського суду Харківської області від 18.02.2015 № 922/5129/14 є і так зупиненим на підставі вказаного Закону за постановою державного виконавця.

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, п.1 ч.1 ст. 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.05.2019 у справі № 922/5129/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 05.07.2019.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.С. Хачатрян