ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2019 р. Справа № 911/1056/19

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іюнь»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс груп»

про стягнення 91 279,56 гривень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22.04.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Іюнь» (далі - ТОВ «Іюнь»/позивач) надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс груп» (далі - ТОВ «Астерс груп»/відповідач) про стягнення 91 279,56 гривень, з яких: 63 765,44 грн вартості поставленого товару, 19 868,66 грн пені, 5 962,03 грн інфляційних втрат та 1 683,43 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язків з оплати вартості отриманого товару за договором №11034234 від 01.08.2016.

Ухвалою Господарського суду Київської області 26.04.2019 у справі №911/1056/19 відкрито провадження, постановлено розглядати означену справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, а також встановлено строк для подання додаткових доказів по справі (за наявності) до 27.05.2019, крім того, зобов`язано відповідача до 27.05.2019 надати суду докази оплати вартості отриманого за договором №11034234 від 01.08.2016 товару у розмірі 63 765,44 грн.

Згідно наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення про відкриття провадження у справі та відповідні процесуальні права і обов`язки, строки для їх реалізації і виконання, сторони були повідомлені належним чином.

Однак у встановлений судом строк відповідач не скористався правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав, як і не надав жодних доказів у справі, у тому числі витребуваних судом у порядку ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

01.08.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Астерс груп» (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іюнь» (далі - виробник) укладено договір №11034234 (далі - договір) відповідно до п. 1.1. якого виробник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, виготовити, відповідно до технічних умов товару, та поставити товар замовнику під торговим знаком, для подальшого продажу замовником, а замовник зобов`язаний прийняти та оплатити виготовлений та поставлений товар на умовах даного договору.

Відповідно до пп. 5.1, 6.1, 10.1 договору виробництво та поставка погоджених сторонами товарів виготовлених під торговим знаком, буде здійснюватися виключно для замовника.

Перехід права власності на товар від виробника до замовника здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі замовника та підписання накладної.

Даний договір набирає силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2018 р., але у будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Крім того, 01.08.2016 між ТОВ «Астерс груп» та ТОВ «Іюнь» було укладеного додаткову угоду №1 до договору №11034234 від 01.08.2016.

Копії вищезазначеного договору та додаткової угоди наявні в матеріалах справи.

Так, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що на виконання умов договору ним було виготовлено та поставлено товар на загальну суму 64 568,49 грн за наступними видатковими накладними:

- №РН-0000002 від 18.05.2018 на суму 25 894,42 грн;

- №РН-000000001 від 08.06.2018 на суму 38 674,07 грн.

Копії вказаних накладних, скріплених підписами та печатками сторін, містяться в матеріалах справи.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору.

В обґрунтування поданого позову, ТОВ «Іюнь» зазначило, що відповідач свої грошові зобов`язання за договором належним чином не виконав, кошти за отриманий товар сплатив частково у розмірі 803,05 грн.

Також, в підтвердження вищевказаних обставин сторонами було підписано акт перевірки розрахунків між ТОВ «Астерс груп» та ТОВ «Іюнь» за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 по договорам №11034234 від 01.08.2016 та №Л11034234 від 01.08.2016 (далі - акт перевірки розрахунків), копія якого додано до матеріалів справи.

З наданого позивачем акта перевірки розрахунків слідує, що сплачені відповідачем кошти були частково зараховані в погашення заборгованості за видатковою накладною №РН-0000002 від 18.05.2018 у розмірі 803,05 грн, тоді як решту боргу за видатковою накладною №РН-0000002 від 18.05.2018 у розмірі 25 091,37 та за видатковою накладною №РН-000000001 від 08.06.2018 у розмірі 38 674,07 грн відповідач не сплатив, що відповідно і стало підставою для виникнення у відповідача 63 765,44 грн боргу.

14.02.2019 позивачем було направлено відповідачу претензію №1 про погашення заборгованості за договором №11034234 від 01.08.2016 з вимогою провести оплату поставленого товару на загальну суму 63 765,44 грн та пені у розмірі 12 033,62 грн. Копія вказаної претензії наявна у матеріалах справи.

Проте, як зауважив позивач, претензія була залишена відповідачем без розгляду та задоволення.

Отже, посилаючись на те, що відповідач повного розрахунку за договором не провів, позивач просить суд стягнути з ТОВ "Астерс груп", зокрема, 63 765,44 грн основного боргу.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами .

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до ст. 165 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 265, ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Приписами ст. ст. 655,692, 627, 530 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.4. договору в редакції додаткової угоди №1 до договору №11034234 від 01.08.2016 оплата за товар здійснюється щосереди в українській національній валюті - гривні в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок виробника через 65 (шістдесят п`ять) дні(ів) з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття товару. У випадку, якщо день оплати (середа) випадає на святковий день, то оплати здійснюються найближчої середи, яка є робочим днем. При цьому сторони домовилися про те, що замовник здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума заборгованості за товар буде складати не менше ніж 500,00 (п`ятсот) грн.

З огляду вищезазначеного, суд дійшов висновку, що підписання 18.05.2018 та 08.06.2018 відповідачем видаткових накладних без будь-яких заперечень щодо кількості та/або якості поставленого товару свідчить про прийняття відповідачем цього товару за вказаними накладними та, відповідно, породжує для ТОВ "Астерс груп" обов`язок по сплаті вартості поставленого за договором товару до 25.07.2018 та до 15.08.2018 відповідно.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до приписів ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події.

У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Втім відповідач не надав витребуваних судом доказів оплати вартості отриманого за договором №11034234 від 01.08.2016 товару у розмірі 63 765,44 грн.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки відповідач взяті на себе грошові зобов`язання не виконав, залишок боргу за договором не сплатив, що є встановленою обставиною у розумінні ч. 2 ст. 74 ГПК України, враховуючи арифметичну відповідність суми боргу обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 63 765,44 грн основного боргу підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з ТОВ "Астерс груп", зокрема, 19 868,66 грн пені, нарахованої:

з 23.07.2018 по 25.03.2019 на 25 091,37 грн боргу за накладною №РН-0000002 від 18.05.2018;

з 13.08.2018 по 25.03.2019 на 38 674,07 грн боргу за накладною №РН-000000001 від 08.06.2018.

Приписами статей 230, 232 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 8.10. договору в редакції додаткової угоди №1 до договору №11034234 від 01.08.2016 передбачено, що за порушення строків оплати передбачених цим договором замовник сплачує виробнику пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України яка діяла на момент прострочення платежу.

В силу вимог ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду наведеного, враховуючи передбачені договором строки розрахунків, а також те, що більш тривалого строку нарахування пені, ніж це встановлено ч. 6 ст. 232 ГК України, умовами договору не передбачено, суд дійшов висновку, що право на нарахування пені за порушення строків сплати грошового зобов`язання за видатковою накладною №РН-0000002 від 18.05.2018 та за видатковою накладною №РН-000000001 від 08.06.2018 у позивача виникло: з 26.07.2018 та з 16.08.2018 та припинилось 26.01.2019 та 16.02.2019 відповідно.

Водночас, позивач здійснює нарахування пені за періоди, до яких включено дні, коли відповідач не вважався таким, що прострочив грошове зобов`язання, а також поза межами шестимісячного строку від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, що не відповідає законодавчим приписам та встановленим обставинам справи.

З огляду наведеного суд здійснював обрахунок заявленої до стягнення пені в межах вказаних позивачем періодів:

з 26.07.2018 по 26.01.2019 на 25 091,37 грн боргу за накладною №РН-0000002 від 18.05.2018;

з 16.08.2018 по 16.02.2019 на 38 674,07 грн боргу за накладною №РН-000000001 від 08.06.2018.

Оскільки арифметично правильний розмір пені, обрахований судом в межах заявлених позивачем періодів з урахуванням положень договору та обставин справи, складає 11 582,14 грн, вимога позивача про стягнення з відповідача 19 868,66 грн пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 11 582,14 грн.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань, позивач просить суд стягнути з відповідача 1 683,43 грн 3% річних та 5 962,03 грн інфляційних втрат, нарахованих:

з 23.07.2018 по 25.03.2019 на 25 091,37 грн боргу за накладною №РН-0000002 від 18.05.2018;

з 13.08.2018 по 25.03.2019 на 38 674,07 грн боргу за накладною №РН-000000001 від 08.06.2018.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи законодавчі приписи та встановлений судом момент виникнення у відповідача обов`язку по оплаті послуг, суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно включено до періоду розрахунку 3% річних та інфляційних втрат дні, коли відповідач не вважався таким, що прострочив грошове зобов`язання, а тому обрахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд здійснював в межах визначених позивачем періодів:

з 26.07.2018 по 25.03.2019 на суму 25 091,37 грн боргу за накладною №РН-0000002 від 18.05.2018;

з 16.08.2018 по 25.03.2019 на суму 38 674,07 грн боргу за накладною №РН-000000001 від 08.06.2018.

Оскільки арифметично правильний розмір 3% річних та інфляційних втрат, обрахований судом в межах заявлених позивачем періодів з урахуванням положень договору та обставин справи, складає 1 206,81 грн та 5 410,90 грн відповідно, вимога позивача про стягнення з відповідача 1 683,43 грн 3% річних та 5 962,03 грн інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню у розмірі 1 206,81 грн та 5 410,90 грн відповідно.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 74, 231, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 525, 526, 530, 625, 626, 627, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 230, 232 Господарського кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс груп" (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд.6-г, ідентифікаційний код 35995595) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іюнь» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 22/15, ідентифікаційний код 22971738) 63 765 (шістдесят три тисячі сімсот шістдесят п`ять) грн 44 коп. основного боргу, 11 582 (одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят дві) грн 14 коп пені, 1 206 (одну тисячу двісті шість) грн 81 коп 3% річних, 5 410 (п`ять тисяч чотириста десять) грн 90 коп інфляційних втрат та 1 724 (одну тисячу сімсот двадцять чотири) грн 98 коп судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 08.07.2019.

Суддя В.А. Ярема