УХВАЛА

м. Київ

02.07.2019Справа №910/6395/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТП АСА»
доЗапорізької обласної державної адміністрації
провизнання протиправними та скасування рішень
Суддя Смирнова Ю.М.

Без повідомлення учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АТП АСА» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Запорізької обласної державної адміністрації, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення відповідача у формі листів від 20.03.2019 №08-22/0832 та №08-22/0833 про розірвання договорів №58/13 від 03.04.2018 та №59/13 від 03.04.2018 про організацію перевезення пасажирів на міжміських приміських маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Запорізької області (внутрішньо обласних маршрутах).

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення відповідача про розірвання договорів №58/13 від 03.04.2018 та №59/13 від 03.04.2018 по формі, змісту та порядку прийняття суперечать нормативно-правовим актам, які регулюють правовідносини у сфері організації перевезення пасажирів автомобільним транспортом, а також суперечать законодавству, яким врегульовано організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2019 на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АТП АСА» було залишено без руху.

Позивачем у строк, встановлений судом, усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2019 відкрито провадження у справі №910/6395/19, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 10.07.2019.

26.06.2019 від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд забезпечити позов шляхом:

- зупинення дії рішень Запорізької обласної державної адміністрації у формі листів від 20.03.2019 №08-22/0832 та №08-22/0833 про розірвання договорів №58/13 від 03.04.2018 та №59/13 від 03.04.2018 про організацію перевезення пасажирів на міжміських приміських маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Запорізької області (внутрішньо обласних маршрутах) до постановлення рішення суду у даній справі та набрання ним законної сили;

- зупинення дії розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації від 05.05.2019 №250 про призначення тимчасового перевізника на внутрішньо обласних автобусних маршрутах загального призначення до постановлення рішення суду у даній справі та набрання ним законної сили;

- заборони Запорізькій обласній державній адміністрації вчиняти будь-які дії щодо виконання рішень Запорізької обласної державної адміністрації у формі листів від 20.03.2019 №08-22/0832 та №08-22/0833 про розірвання договорів №58/13 від 03.04.2018 та №59/13 від 03.04.2018 про організацію перевезення пасажирів на міжміських приміських маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Запорізької області (внутрішньо обласних маршрутах), зокрема, але не виключно, до вирішення по суті спору у справі №910/6395/19, укладати договори із автомобільним перевізником, який за результатами проведення конкурсу, що передував укладенню договору на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування та який визнаний таким, що зайняв друге місце та/або іншим автомобільним перевізником на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, які є предметом договорів №59/13 від 03.04.2018 та №58/13 від 03.04.2018, укладених між Запорізькою обласною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТП АСА».

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що у випадку дострокового розірвання договору (що має місце в даній справі) з метою організації перевезення пасажирів відповідач зобов`язаний укласти новий договір з перевізником, який за результатами проведення конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце, строком на період дії розірваного договору, а в разі його відсутності чи відмови призначити до проведення конкурсу іншого автомобільного перевізника, уклавши з останнім відповідний договір. Відтак, за твердженням заявника, оскільки предметом спору у справі №910/6395/19 є визнання протиправними та скасування рішень щодо односторонньої відмови відповідача від договорів на перевезення пасажирів, у випадку задоволення позовних вимог ТОВ «АТП АСА», відновлення порушених прав позивача буде неможливим, оскільки на день винесення судом рішення право на перевезення пасажирів на маршрутах заявника буде набуто іншою особою.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 4 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Отже, з положень 4 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України слідує, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд відзначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Однак, звертаючись до суду із даною заявою, позивач не навів (та не надав доказів існування) фактичних обставин, з якими пов`язується необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, про застосування яких просить позивач.

Зокрема, суд відзначає, що наразі в матеріалах справи відсутні власне договори (або належним чином засвідчені їх копії), рішення про розірвання яких оспорюється позивачем, що виключає можливість як надання оцінки наявності зв`язку між наведеними позивачем заходами до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, так і унеможливлює встановити імовірність утруднення в разі невжиття таких заходів виконання рішення суду чи ефективний захист або поновлення прав позивача у разі задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів існування обставин, які в розумінні ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України можуть бути підставами для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АТП АСА» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 136 - 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АТП АСА» про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повної ухвали. При цьому, згідно з п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ю.М. Смирнова