ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2019м. ДніпроСправа № 904/1021/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Солом`яний C.C.

за позовом Приватного акціонерного товариства "АЗОВКАБЕЛЬ", Запорізька область, м. Бердянськ

до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", Дніпропетровська область, м. Марганець

про визнання договору недійсним

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "АЗОВКАБЕЛЬ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про визнання недійсним договору поставки № 14 від 16.01.2018 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2019 року позовну заяву залишено без руху та зобов`язано позивача протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме надати докази оплати судового збору за вимогу немайнового характеру у розмірі 1 921,00 грн.

26.03.2019 року від позивача до канцелярії суду надійшли докази оплати судового збору за платіжним дорученням № 2679 від 22.03.2019 на суму 1 921,00 грн., відтак позивачем було усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 23.04.2019 року о 11:00 год.

28.03.2019 року від представника позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява вих. № б/н від 22.04.2019 року про відкладення підготовчого засідання.

У підготовче судове засідання 23.04.2019 року представник позивача не з`явився.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2019 року продовжено строк розгляду підготовчого провадження до 27.06.2019 року та підготовче судове засідання відкладено на 03.06.2019 року о 14:30 год.

23.04.2019 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву вих. № 30/212 від 17.04.2019 року.

У підготовче судове засідання 03.06.2019 року представник позивача не з`явився.

У підготовчому судовому засіданні 03.06.2019 року обговорені питання, які виникли з приводу спору по даній справі, та зазначено, що відповідачем було надано всі можливі та допустимі докази по справі.

Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 03.06.2019 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 25.06.2019 року о 10:40 год.

Представники позивача та відповідача в судове засідання не з`являлись, причини неявки суду не повідомили, але були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, що підтверджується поштовими повідомленнями № 086, 094.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст. 194 Господарського процесуального кодексу України).

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку, вищевизначеному чинними правовими нормами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "АЗОВКАБЕЛЬ" (далі-позивач, постачальник) та Акціонерним товариством "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (далі-відповідач, покупець) було укладено договір поставки № 14 від 16.01.2018.

В силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є правовідносинами поставки, які регулюються нормами законодавства про поставку товару в тому числі параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується передати у власність товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент), марка, вид, сорт, кількісні, якісні характеристики, код товару за УКТ ЗЕД вказуються в специфікаціях (Додатках) до договору, які є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що загальна вартість товару за цим договором становить суму партій товару по всіх специфікаціях (додатках) до цього договору Специфікацією № 1 від 16.01.2018 до цього договору було визначено основні умови поставки, найменування товару, ціну, строк поставки та умови оплати.

Так, генеральним директором ПрАТ "Азовкабель" були підписані наступні специфікації на загальну суму 10 250 594,07 грн.:

- специфікація № 1 від 16.01.2018;

- специфікація № 2 від 16.01.2018;

- специфікація № 3 від 16.01.2018.

Позивач вважає, що генеральний директор не мав повноважень на укладення договору на таку значну суму, такий правочин є значним відповідно до законодавства, сума якого значно перевищує граничну суму договорів, згоду на укладення яких надано Загальними зборами акціонерів позивача. Генеральний директор, укладаючи спірний договір, не дотримався порядку укладення такого договору, а отже договір, укладений представником позивача, який не мав права на його укладання, вийшов за межі своїх повноважень, загальними зборами акціонерів ПрАТ "Азовкабель" не приймалося рішення про подальше схвалення договору поставки № 14 від 16.01.2018, а отже договір має бути визнаний недійсним.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у позові з таких підстав.

Частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину - є недодержання, в момент вчинення правочину, стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього кодексу.

Вирішуючи по суті спір про визнання недійсним договору, суд повинен з`ясувати, зокрема, підстави для визнання недійсним договору, оскільки недійсність правочину може наступати лише з певним порушенням закону.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме:

1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або інших сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків,

Як зазначалось раніше, між позивачем та відповідачем був укладений договір поставки № 14 від 16.01.2018.

За вимогами ст. 208 Цивільного кодексу України, правочини між юридичними особами належить вчиняти в письмовій формі.

Відповідно до ст. 207 цього кодексу, Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Спірний договір викладено в одному документі підписано генеральним директором повноваження якого укладати договори від імені ПрАТ "Азовкабель" відповідно до законодавства. Тобто, договір поставки № 14 від 16.01.2018 підписано уповноваженою особою.

Отже вимоги діючого законодавства щодо форми укладення спірного договору сторонами виконані.

Що стосується повноважень на укладення спірного договору, суд зазначає про таке.

Згідно зі ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

У п. 2.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" роз`яснено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та, в разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. В своїй позовній заяві ПрАТ "Азовкабель" обґрунтовує позовні вимоги наступним.

Відповідно до норми статті 70 Закону України "Про акціонерні товариства" рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається наглядовою радою. Статутом акціонерного товариства можуть бути визначені додаткові критерії для віднесення правочину до значного правочину. Вимоги до порядку вчинення значного правочину, передбачені цією статтею, застосовуються як додаткові до інших вимог щодо порядку вчинення певних правочинів, передбачених законом або статутом акціонерного товариства.

Згідно ст. 58 Закону України "Про акціонерні товариства" виконавчий орган акціонерного товариства, який може бути колегіальним (правління, дирекція) або одноосібним (директор, генеральний директор), здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу належить вирішення всіх питань, пов`язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради.

Статтею 2 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що значний правочин це правочин (крім правочину з розміщення товариством власних акцій), учинений акціонерним товариством, якщо ринкова вартість майна (робіт, послуг), що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів товариства, за даними останньої річної фінансової звітності.

Частиною 1 статті 154 Цивільного кодексу України встановлено, що установчим документом акціонерного товариства є його статут.

Статут Приватного акціонерного товариства "Азовкабель", наявний у матеріалах справи, затверджений Протоколом № 3 Загальних зборів акціонерів Закритого акціонерного товариства "Азовкабель" від 14.09.2001, затверджений у новій редакції Протоколом № 27 Загальних зборів акціонерів Закритого акціонерного товариства "Азовкабель" від 123.04.2016.

Відповідно до п. 7.1 Статуту позивача органами управління та контролю товариства є Загальні збори акціонерів, Наглядова рада, Ревізор та Генеральний директор.

Пунктом 7.31 Статуту встановлено, що Генеральний директор є одноосібним виконавчим органом товариства, який здійснює управління його поточною діяльністю.

До компетенції Генерального директора належить крім інших питань, укладення (у порядку та у межах, визначених чинним законодавством, цим статутом та іншими внутрішніми нормативними документами товариства) договорів товариства та організація їх виконання (підпункт 9 п. 7.40 Статуту).

Відповідно до пп.4. пункту 7.22 Статуту, до виключної компетенції Наглядової ради належить, зокрема, прийняття рішення про вчинення товариством значних правочинів у межах, встановлених п. 2.12.1 статуту, а також забезпечення всіх умов, необхідних для дотримання вимог законодавства та внутрішніх документів товариства при прийнятті Загальними зборами акціонерів рішень про вчинення товариством значних правочинів та правочинів із заінтересованістю.

Згідно п. 2.12.1. Статуту рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства, приймається Наглядовою радою товариства.

Пунктом 2.12.4 Статуту товариства визначено, що загальні збори акціонерів товариства можуть прийняти рішення про попереднє надання згоди на вчинення значних правочинів, які можуть ним вчинятися протягом не більше, як одного року з дати прийняття загальними зборами такого рішення, із зазначенням характеру правочинів та їх граничної вартості.

В Протоколі № 28 річних загальних зборів акціонерів ПрАТ "Азовкабель" від 21.04.2017 серед питань порядку денного зазначено питання № 11 "Попереднє схвалення (попереднє надання згоди на вчинення) значних правочинів, які можуть вчинятися товариством протягом не більше, як одного року з дати прийняття загальними зборами такого рішення, та надання повноважень на укладання таких правочинів".

За змістом протоколу загальними зборами акціонерів прийнято рішення попередньо схвалити (попередньо надати згоду на вчинення) наступних можливих значних правочинів, які можуть вчинятися товариством протягом не більше як одного року з дати прийняття такого рішення. Серед переліку правочинів, які попередньо схвалені, є правочини щодо реалізації товарно-матеріальних цінностей, у тому числі кабельно-провідникової продукції у розмірі не більше 700 000,00 грн.

Діяло це обмеження до 20.04.2018, тобто спірний договір укладений в період дії такого обмеження.

Таким чином, укладений генеральним директором спірний договір поставки № 14 від 16.01.2018 значно перевищує суму значних правочинів попередньо схвалених загальними зборами акціонерів відповідно до протоколу № 28 від 21.04.2017.

У п. 2.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" роз`яснено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та, в разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Відповідно до норми статті 70 Закону України "Про акціонерні товариства" рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається наглядовою радою. Статутом акціонерного товариства можуть бути визначені додаткові критерії для віднесення правочину до значного правочину. Вимоги до порядку вчинення значного правочину, передбачені цією статтею, застосовуються як додаткові до інших вимог щодо порядку вчинення певних правочинів, передбачених законом або статутом акціонерного товариства.

Згідно ст. 58 Закону України "Про акціонерні товариства" виконавчий орган акціонерного товариства, який може бути колегіальним (правління, дирекція) або одноосібним (директор, генеральний директор), здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу належить вирішення всіх питань, пов`язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради.

Статтею 2 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що значний правочин це правочин (крім правочину з розміщення товариством власних акцій), учинений акціонерним товариством, якщо ринкова вартість майна (робіт, послуг), що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів товариства, за даними останньої річної фінансової звітності.

Частиною 1 статті 154 Цивільного кодексу України встановлено, що установчим документом акціонерного товариства є його статут.

В матеріалах справи міститься Статут Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" затверджений Протоколом № 3 Загальних зборів акціонерів Закритого акціонерного товариства "Азовкабель" від 14.09.2001, затверджений у новій редакції Протоколом № 27 Загальних зборів акціонерів Закритого акціонерного товариства "Азовкабель" від 123.04.2016.

Відповідно до п. 7.1 Статуту позивача органами управління та контролю товариства є Загальні збори акціонерів, Наглядова рада, Ревізор та Генеральний директор.

Пунктом 7.31 Статуту встановлено, що Генеральний директор є одноосібним виконавчим органом товариства, який здійснює управління його поточною діяльністю.

До компетенції Генерального директора належить крім інших питань, укладення (у порядку та у межах, визначених чинним законодавством, цим статутом та іншими внутрішніми нормативними документами товариства) договорів товариства та організація їх виконання (підпункт 9 п. 7.40 Статуту).

Відповідно до пп.4. пункту 7.22 Статуту, до виключної компетенції Наглядової ради належить, зокрема, прийняття рішення про вчинення товариством значних правочинів у межах, встановлених п. 2.12.1 статуту, а також забезпечення всіх умов, необхідних для дотримання вимог законодавства та внутрішніх документів товариства при прийнятті Загальними зборами акціонерів рішень про вчинення товариством значних правочинів та правочинів із заінтересованістю.

Згідно п. 2.12.1. Статуту рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства, приймається Наглядовою радою товариства.

Пунктом 2.12.4 Статуту товариства визначено, що загальні збори акціонерів товариства можуть прийняти рішення про попереднє надання згоди на вчинення значних правочинів, які можуть ним вчинятися протягом не більше, як одного року з дати прийняття загальними зборами такого рішення, із зазначенням характеру правочинів та їх граничної вартості.

В Протоколі № 28 річних загальних зборів акціонерів ПрАТ "Азовкабель" від 21.04.2017 серед питань порядку денного зазначено питання № 11 "Попереднє схвалення (попереднє надання згоди на вчинення) значних правочинів, які можуть вчинятися товариством протягом не більше, як одного року з дати прийняття загальними зборами такого рішення, та надання повноважень на укладання таких правочинів".

Так, відповідно до вказаного протоколу загальними зборами акціонерів прийнято рішення попередньо схвалити (попередньо надати згоду на вчинення) наступних можливих значних правочинів, які можуть вчинятися товариством протягом не більше як одного року з дати прийняття такого рішення. Серед переліку правочинів, які попередньо схвалені, є правочини щодо реалізації товарно-матеріальних цінностей, у тому числі кабельно-провідникової продукції у розмірі не більше 700 000,00 грн.

Діяло це обмеження до 20.04.2018, тобто спірний договір укладений в період дії такого обмеження.

Таким чином, укладений генеральним директором спірний договір поставки № 14 від 16.01.2018 значно перевищує суму значних правочинів попередньо схвалених загальними зборами акціонерів відповідно до протоколу № 28 від 21.04.2017.

Відповідно до ст.241 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Договір виконаний обома сторонами в повному обсязі, що підтверджено поданими до матеріалів справи копіями видаткових накладних та платіжних доручень.

Тобто юридична особа схвалила спірний договір, виконавши прийняті на себе зобов`язання за спірним договором.

Зазначене підтверджує також той факт, що договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З огляду на викладене, позивачем не доведено обставин, з якими діюче законодавство пов`язує недійсність договору.

За таких обставин, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "АЗОВКАБЕЛЬ" до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про визнання недійсним договору поставки № 14 від 16.01.2018 року задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "АЗОВКАБЕЛЬ" (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Промислова, буд. 2-і, ) до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, 62, ) про визнання недійсним договору поставки № 14 від 16.01.2018 року - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.07.2019

Суддя В.Г. Бєлік