ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року Справа № 915/586/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.

представник позивача в судове засідання не з`явився,

представник відповідача в судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК СХІДЕНЕРГО, 85612, Донецька область, м.Курахове, вул.Енергетиків, 34: поштова адреса: 01032, м.Київ, вул.Льва Толстого, 57

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївський тепловозоремонтний завод, 54037, м.Миколаїв, вул.Знаменська, 16-А

про: стягнення 1 107 608,74 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю ДТЕК СХІДЕНЕРГО звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №Юр-02 від 06.03.2019 в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївський тепловозоремонтний завод штрафні санкції у розмірі 1 107 608,74 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду №50-ВЭ-ДЛТ, відповідно до якого відповідач зобов`язується на свій ризик, з власних матеріалів і за завданням позивача виконати роботи з капітального ремонту в об`ємі КР1 тепловоза 2ТЕ-116 №327 секція А інв.№93/0000. Відповідно до умов Договору, відповідач мав виконати роботи на пізніше 20 листопада 2018 року, але з урахуванням підписаного акту приймання передачі виконаних робіт, роботи виконані з простроченням на 24 робочих дні. У зв`язку з цим позивач згідно умов Договору нарахував та просить суд стягнути з відповідача неустойку у розмірі 1 107 608,74 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 25.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 23 квітня 2019 року.

У підготовчому засідання 23.04.2019 було оголошено перерву до 24 травня 2019 року.

Відповідач у наданому до суду відзиві вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зважаючи на ті обставини, що в п.6.4.1 Договору підряду №50-ВЄ-ДЛТ, який наявний у відповідача відсутні положення про відповідальність, на який посилається позивач в позові.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 24 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу №915/586/19 до судового розгляду по суті.

01.07.2019 від позивача до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надійшло клопотання в якому просить суд розглядати справу №915/586/19 по суті за відсутності позивача, оскільки представник позивача Пінчук Ніколайчук Ю.В. буде знаходитись у відрядженні до міста Дніпро.

01.07.2019 відповідач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав заяву в якій просить суд зменшити розмір заявленої до стягнення пені до 300 000,00 грн. В обґрунтування заяви зазначає, що розмір заявленого до стягнення штрафу є неспівмірним із розміром загальної вартості виконаних робіт за Договором підряду. Відповідач наразі не спроможний сплатити таку суму, оскільки згідно банківської довідки, у підприємства на рахунках станом на 01.07.2019 залишок становить 21 188,60 грн. Згідно звіту про фінансові результати за 2018 рік, загальний прибуток за весь 2018 рік відповідача склав 805 тис. грн., а за 2017 рік 440 тис. грн., що свідчить про те, що стягнення такої пені призведе до неминучого банкрутства відповідача. Вказує, що штраф є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому при зменшенні розміру штрафу позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі з урахуванням того, що фактично роботи за Договором підряду були виконані в повному обсязі без заперечень щодо якості надання послуг, а прострочення виконання робіт склало лише 24 календарних дні, проте позивач не навів підстав та доказів того, що затримка виконання ремонтних робі призвела до фінансових втрат або інших збитків від такої затримки.

Представник відповідача в судовому засіданні 01.07.2019 зазначив, що зразок Договору підряду №50-ВЭ-ДТЛ наявний у відповідача відповідає зразку Договору підряду №50-ВЭ-ДТЛ наданого позивачем до суду по всіх пунктах та в ньому наявний п.6.4.1 на підставі якого позивачем нараховані штрафні санкції.

Судове засідання призначене на 01.07.2019 було відкладене на 09.07.2019.

09.07.2019 від позивача до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надійшли заперечення щодо заяви відповідача про зменшення штрафу. В обґрунтування заперечень вказує, що позивачем було сплачено відповідачу 9 230 072,82 грн. за виконані підрядні роботи відповідно до договору підряду №50-ВЭ-ДЛТ від 27.03.2018, а зазначена сума штрафу за несвоєчасно виконані роботи менша в 9 разів і жодним чином не може вважатися «явно неспівмірною». Відповідачем до заяви на підтвердження скрутного фінансового стану долучено копію банківської довідки №59069 та копію звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2018 рік, за формою та змістом позивач оцінює вказану банківську довідку критично як таку, що надана суду за підписом посадової особи, яка заінтересована (чи може бути заінтересована) у задоволенні наведеної вище заяви. Вказує, що звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2018 рік не є належним доказом з огляду на відсутність у вказаному документі відмітки про їх прийняття контролюючим органом. Відповідач всупереч приписам ст.74 ГПК України не надав суду доказів, в тому числі бухгалтерських документів, які можуть підтверджувати актуальне фінансове становище підприємства за останній звітній період (за 2019 рік) та які б свідчили про ускладнення виконання рішення або неможливості такого виконання у строк.

Представник відповідача 09.07.2019 надав до суду заяву в якій просить суд розглянути справу №915/586/19 за відсутності представника, заяву про зменшення суми пені підтримує у повному обсязі

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

27 березня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ДТЕК СХІДЕНЕРГО (далі генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Миколаївський тепловозоремонтний завод (далі підрядник) було укладено Договір підряду (ремонт на території підрядника) №50-ВЭ-ДЛТ (далі Договір), у відповідності до умов якого підрядник переймає на себе зобов`язання на свій ризик і за завданням генпідрядника виконати з власних матеріалів капітальний ремонт в об`ємі КР1 з продовженням терміну експлуатації (код ДКПП 33.17.11) тепловоза 2ТЕ-116 №327 секція «А» інв.№93/0000 відповідно до умов цього Договору (п.1.1 Договору).

Згідно п.1.2 Договору, безпосередній перелік, об`єм, вартість робіт узгоджується сторонами в Додатках, що є невід`ємними частинами Договору.

У відповідності до п.1.3 Договору, генпідрядник зобов`язується прийняти і сплатити підрядникові виконані роботи до умов цього Договору. Місце виконання робіт: м.Миколаїв, вул.Знаменська, 16, А (п.1.4 Договору).

Пунктом 2.1.2 Договору (в редакції Додаткової угоди від 14.08.2018) визначено, підрядник зобов`язується виконати роботи впродовж 105 робочих днів з моменту підписання двома сторонами акту приймання передачі устаткування в ремонт на території підрядника.

Відповідно до п.2.1.3 Договору, підрядник зобов`язується прийняти по акту прийому-передачі устаткування в ремонт. У акті прийому-передачі устаткування в обов`язковому порядку вказується кількість, наявність зовнішніх ушкоджень, комплектність, заставна вартість устаткування, переданого в ремонт.

Згідно п.2.1.10 Договору, підрядник зобов`язується після закінчення виконання робіт своєчасно, проте не пізніше за 2 календарних днів до дати прогнозованої передачі устаткування з ремонту, сповістити генпідрядника про готовність устаткування для передачі з ремонту. Здати генпідряднику виконані роботи з оформленням акту прийому передачі виконаних робіт і наданням акту випробування устаткування відповідно до розробленої Програми випробувань. Здача-приймання устаткування з ремонту відбувається в місці, обумовленому п.1.4 цього Договору.

Пунктом 2.1.12 Договору визначено, підрядник зобов`язується після виконання робіт передати генпідряднику по акту прийому-передачі устаткування з ремонту. У акті прийому-передачі устаткування в обов`язковому порядку вказується кількість, наявність зовнішніх ушкоджень, комплектність устаткування, переданого з ремонту.

У відповідності до п.2.2.1 Договору, генпідрядник зобов`язується передати підрядникові устаткування по акту прийому-передачі устаткування. У акті прийому-передачі устаткування в обов`язковому порядку вказується кількість, наявність зовнішніх ушкоджень, комплектність, заставна вартість устаткування, переданого в ремонт.

Згідно п.3.3 Договору ( в редакції додаткової угоди від 14.08.2018), сума договору визначається загальною сумою усіх Додатків, які є невід`ємною частиною Договору. Сума Договору складає 9 230 072,82 грн., у тому числі ПДВ 20% 1 538 345,47 грн.

Відповідно до п. 4.3 Договору, передача устаткування для виконання робіт за цим Договором і його повернення з ремонту здійснюється сторонами з оформленням відповідних актів прийому передачі устаткування. Наявність технічної документації в повному обсязі є обов`язковою. Устаткування подається в ремонт в комплектному стані, відчищене від бруду.

Пунктом 8.1 Договору визначено, що договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками сторін. Сторони прийшли до згоди, що у разі належного виконання обома сторонами своїх зобов`язань, строк дії Договору встановлюється до 01.04.2019 включно. У разі не виконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов`язань за даною угодою, термін дії Договору подовжується до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

У відповідності до п.8.2 Договору, усі зміни і доповнення до цього Договору можуть бути внесені при згоді на це обох сторін і оформляються Додатковими угодами, що є невід`ємними частинами до цього Договору. Специфікації (Додатки) є невід`ємним частинами цього Договору.

22 червня 2018 року між позивачем та відповідачем на виконання умов Договору був підписаний акт прийому-передачі тепловоза в ремонт (а.с.40).

У відповідності до 2.1.2 Договору (в редакції Додаткової угоди від 14.08.2018), підрядник зобов`язується виконати роботи впродовж 105 робочих днів з моменту підписання двома сторонами акту приймання передачі устаткування в ремонт на території підрядника.

Таким чином, роботи з ремонту тепловозу повинні бути виконані у строк не пізніше 20 листопада 2018 року.

Відповідачем на виконання умов Договору здійснено капітальний ремонт в об`ємі КР1 з продовженням терміну експлуатації тепловоза 2ТЕ-116 №327 секція «А» інв.№93/0000 на загальну суму 9 230 072,82 грн., що підтверджується актом наданих послуг №244 від 26.12.2018 (а.с.46).

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач в порушення положень п.2.1.2 Договору виконав роботи з простроченням у 24 робочих днів.

Позивач направив відповідачу претензію №1618/1313 від 30.01.2019 в якій просив сплатити штрафні санкції у розмірі 1 107 608,74 грн. за порушення строків виконання робіт за Договором (а.с.47).

Відповідач у відповідь на претензію направив позивачу лист №110 від 08.02.2019 в якому посилаючись на довготривалі відносини між підприємствами просив переглянути рішення щодо їх стягнення (а.с.49).

У зв`язку з несплатою відповідачем штрафних санкцій позивач звернувся до суду з позовом про стягнення неустойки.

У відповідності до ст.ст. 837, 854 Цивільного Кодексу України, за договором підряду підрядник зобов`язується на свій ризик виконати роботу за завданням замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу після її здачі замовнику. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 1 ст.216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктом 6.4.1 Договору визначено, у разі невиконання робіт в строк, передбачений в п.2.1.2 Договору підрядник виплачує генпідрядникові неустойку у розмірі 0,5% від вартості робіт за Договором за кожен день прострочення.

Позивач у зв`язку з простроченням відповідачем строків виконання робіт нарахував та просить суд стягнути з відповідача неустойку у розмірі 1 107 608,74 грн., яка розрахована наступним чином: 9 230 072,82 грн. (ціна Договору) Х 0,5% (неустойка за кожен день прострочення виконання робіт) Х 24 (кількість днів прострочення), розмір якої є обґрунтований.

Відповідач у наданій до суду заяві просить суд зменшити розмір неустойки до 300 000,00 грн.

Позивач проти заяви відповідача про зменшення неустойки заперечує.

Відповідно до ст549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до положень ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинен бути взятий до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не задало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, яким приймається рішення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язань, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідність розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до приписів ст.3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з частинами 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Так, зменшення розміру заявленої Дочірнім підприємством Житомирська механізована колона Приватного акціонерного товариства Київсільелектро до стягнення пені є правом суду, розмір такого зменшення грунтується на обставинах справи, встановлених судом при дослідженні поданих сторонами доказів, тому саме суд на власний розсуд вирішує питання про наявність в даному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 15.03.2019 року у справі №910/3652/18 зазначив, що вирішення питання зменшення належних до сплати штрафних санкцій перебуває в межах дискреційних повноважень господарських судів.

Керуючись вказаними нормами права, господарський суд здійснив оцінку ступеня вини відповідача в простроченні виконання зобов`язання за Договором, причини неналежного виконання зобов`язання, беручи до уваги не значний період прострочення виконання відповідачем робіт, та оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем збитків, внаслідок порушення відповідачем свого зобов`язання за Договором, враховуючи інтереси обох сторін, суд вважає за можливе зменшити розмір стягуваної пені на 60% (1 107 608,74 грн. 60%) що становить 443 043,50 грн. і підлягає стягненню з відповідача.

Також, на думку суду застосоване судом зменшення не суперечить принципу юридичної рівності учасників спору і не свідчить про явне заниження суми неустойки.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Враховуючи положення ч. 1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України у рішенні від 18.07.2006 та у справі Трофимчук проти України у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовує наведених вище висновків.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 195, 196, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївський тепловозоремонтний завод (54037, м.Миколаїв, вул.Знаменська, 16-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК СХІДЕНЕРГО (85612, Донецька область, м.Курахове, вул.Енергетиків, 34: поштова адреса: 01032, м.Київ, вул.Льва Толстого, 57, ) штрафні санкції у розмірі 443 043,50 грн. та 16 614,13 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 11.07.2019.

Суддя Н.О. Семенчук