ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2019 р. м. Київ Справа № 911/274/19

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Богуславська сільгосптехніка»

до Комунального некомерційного підприємства Миронівської районної ради «Миронівська центральна районна лікарня»

Комунального підприємства теплових мереж «Миронівка тепломережа»

про усунення перешкод в користування майном та зобов'язання вчинити дії

За участю секретаря судового засідання Беркут Я.О.

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників сторін:

від позивача: Симончук О.М. (ордер КС № 572955 від 03.01.2019 року);

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява № 31 від 23.01.2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Богуславська сільгосптехніка» до Комунального некомерційного підприємства Миронівської районної ради «Миронівська центральна районна лікарня» та до Комунального підприємства теплових мереж «Миронівка тепломережа» про усунення перешкод в користування майном та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 11.02.2019 року відкрито провадження у справі № 911/274/19 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 11.03.2019 року.

В судовому засіданні 18.03.2019 року судом оголошено ухвалу про перерву в підготовчому засіданні у справі № 911/274/19 на 01.04.2019 року, про що зазначено в протоколі відповідного судового засідання та повідомлено сторін під розписку.

28.03.2019 року представником позивача подано письмові заперечення на віздив.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, в судове засідання 01.04.2019 року не з'явився, про причини неможливості прибуття до суду не повідомив.

В ході розгляду спору, відповідачем 2 подано відзив на позов, яким останній проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.04.2019 року підготовче засідання відкладалось на 22.04.2019 року.

В судовому засіданні 22.04.2019 року позивач позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, підтримав з врахуванням поданих 28.03.2019 року заперечень на відзив відповідача 2. Також зазначив і про те, що позивачем повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі, та надані суду всі наявні в нього докази.

В судовому засіданні 22.04.2019 року відповідач 1 проти позову заперечував, однак письмового відзиву на позов не надав.

Відповідач 2, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, в судове засідання 22.04.2019 року не з'явився, про причини неможливості прибуття до суду не повідомив.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 15.05.2019 року.

В судовому засідання 15.05.2019 року розгляд справи відкладався до 03.06.2019 року у зв'язку з неявкою позивача та відповідача 2.

В судовому засідання 03.06.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представники відповідачів в судове засідання не з'явились.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв'язку з чим, в судовому засіданні 03.06.2019 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладениху позові обставин, між Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Богуславська сільгосптехніка» (позивач) та Комунальним некомерційним підприємством Миронівської районної ради «Миронівська центральна районна лікарня» (відповідач 1) був укладений Договір оренди нерухомого майна від 03.03.2014 року (далі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1. Договору оренди Орендодавець (відповідач 1) передає, а Орендар (позивач) приймає в оренду нежитлове приміщення за адресою: вул. Комсомольська, 96, яку було перейменовано у вул. Благовіщенську.

Цільовим призначенням оренди є - для виробництва та постачання теплової енергії з альтернативних видів палива.

Відповідно до п. 2.1. Договору оренди Об'єктом оренди є нежитлове приміщення загальною площею 58,3 кв.м. Додатком до Договору визначено схему розміщення орендованого приміщення.

Відповідно до п. 5 Договору №3 про внесення змін до Договору оренди від 04.02.2017 року Сторони домовились продовжити строк дії даного Договору до 02.01.2020 року.

Позивач зазначає, що сторонньою особою - Комунальним підприємством теплових мереж «Миронівка тепломережа» (відповідач 2) всупереч інтересів позивача на орендованих площах було встановлено теплогенеруюче обладнання - котли. При цьому, встановлення котлів не було узгоджено ані позивачем, ані відповідачем1.

30.11.2018 року представниками позивача та відповідача 1 було виявлено, що на орендованій позивачем площі встановлено твердопаливний котел «ALTER», розташування якого визначено на відповідній схемі, яка долучена до позову.

24.10.2018 року позивачем отримано Лист відповідача 1 вих. №1162 від 24.10.2018 року, в якому вказано, що 05.10.2018 року КПТМ «Миронівкатепломережа» «з невідомих обставин були завезені котли».

Миронівська районна рада надала позивачу лист №01/17-626 від 06.12.2018 року, з якого вбачається, що відповідачем 2 без відповідного юридичного оформлення встановлено тепловий котел марки «ALTER», що не було погоджено з відповідачем 1, в результаті чого «воно фактично частково розміщено на площі, яка орендується ТОВ ТД «Богуславська сільгосптехніка».

ТОВ ТД «Богуславська сільгосптехніка» вбачає в діях Миронівської центральної районної лікарні та КПТМ «Миронівкатепломережа» порушення своїх прав та інтересів, з огляду на що вважає за необхідне звернутися до суду за захистом своїх прав та охорошованих законом інтересів.

У відповідності з Договором оренди від 03.03.2014 року позивач орендує у відповідача 1 приміщення котельні, де встановлені котли для виробництва теплової енергії з альтернативних видів палива.

Позивач веде господарську діяльність з постачання тепла споживачам та використовує орендовані приміщення за цільовим призначенням, визначеним умовами Договору оренди.

Оскільки, цільове призначення використання приміщень позивачем визначене Договором оренди, відповідач 1, який є орендодавцем зазначених приміщень, не має права перешкоджати позивачу використовувати орендовані приміщення за цільовим призначенням та використовувати орендовані позивачем приміщення відповідач 2, який здійснює фактичне використання шляхом встановлення свого обладнання.

Відповідно до приписів ст. 28 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» Орендареві забезпечується захист його права на майно, одержане ним за договором оренди, нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту права власності.

Орендар може зажадати повернення орендованого майна з будь-якого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні ним, відшкодування шкоди, завданої майну громадянами і юридичними особами, включаючи орендодавця.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як зазначає позивач, на момент подання цього позову, внаслідок встановлення відповідачем 2 власного котельного обладнання в приміщеннях відповідача 1, які орендовані позивачем, створюються перешкоди в користуванні позивачем орендованими приміщеннями за їх цільовим призначенням.

За таких обставин, дії відповідачів щодо використання орендованих позивачем площ чи іншим чином обмеження позивача в користуванні орендованими приміщеннями, є порушенням прав орендаря приміщень за Договором оренди від 03.03.2014 року.

У зв'язку з чим, позивачем подано позов про усунення перешкод в користуванні Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Богуславська сільгосптехніка» орендованим майном - приміщеннями котельні загальною площеюи 58,3 кв.м, що розташовані в м. Миронівка, вул. Благовіщенська, 96, шляхом звільнення Комунальним некомерційним підприємством Миронівської районної ради «Миронівська Центральна Районна Лікарня» приміщенням котельні загальною площею 58,3 кв.м., що розташоване в м. Миронівка, вул. Благовіщенська, 96, від майна - котлів «ALTER»; зобов'язання Комунального підприємства теплових мереж «Миронівкатепломережа» демонтувати котел «ALTER», що розташований в приміщення котельні в м. Миронівка, вул. Благовіщенська, 96.

Відповідачем 2 подано відзив, в якому позовні вимоги заперечено, зазначено, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки ґрунтуються на нікчемному правочині.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач 2 стверджує, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав, у тому числі, підлягають право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки.

Відповідач 2 зазначає, що оскільки Договір оренди нерухомого майна (нежитлових будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади Миронівського району (далі - Договір оренди), за яким позивачу передано в користування 58,3 кв.м у приміщенні котельні по вул. Комсомольська 96 у м. Миронівка, укладено з відповідачем 1 03.03.2014 року і в подальшому, 04.02.2017 року між позивачем та відповідачем 1 укладено Договір № 3 про внесення змін до Договору оренди, у тому числі доповнено п. 9.1.2 наступного змісту: «Сторони продовжили строк дії Договору оренди з 3 лютого 2017 року до 2 січня 2020 року», дія зазначеного Договору оренди складає 5 років 10 місяців, тому в силу вимог ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» даний правочин підлягає державній реєстрації.

У зв'язку з чим, відповідач 2 стверджує, що правочин вчинено між позивачем та відповідачем 1 без додержання встановленої форми, що згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу України є підставою для його недійсності у зв'язку з нікчемністю, що не потребує визнання такого правочину недійсним судом.

Таким чином, відповідач 2 стверджує, що Договір оренди приміщень котельні за адресою: Київська обл., м. Миронівка, вул. Благовіщенська (до перейменування вул. Комсомольська), буд. 96, є нікчемним та не створює юридичних наслідків для позивача.

Також відповідач 2 стверджує, що Договір №3 про внесення змін до Договору оренди укладено 04.02.2017 року, а строк дії основного Договору оренди, до якого вносяться зміни, минув 03.02.2017 року. Отже, позивач та відповідач 1 не могли вносити зміни до Договору оренди, оскільки цей договір припинив свою дію, у зв'язку із чим Договір про внесення змін №3 є нікчемним.

Крім того, відповідач 2 стверджує, що позивач, звертаючись із позовною заявою про усунення перешкод в користуванні майном, не навів конкретні дії (бездіяльність), якими створюються перешкоди в користуванні майном, і які саме перешкоди, у позовній заяві не вказано, яким чином встановлений котел перешкоджає позивачу використовувати орендоване майно, оскільки на даний час позивач продовжує виробляти і постачати теплову енергію, тобто реальні перешкоди позивачу не створено.

Позивач в ході розгляду спору подав заперечення на відзив, в яких зазначив про безпідставність посилання відповідача 2 на нікчемність Договору оренди приміщень котельні, оскільки відповідач 2 не є стороною Договору і такий Договір не стосується його прав, в той час, як сторони Договору не заперечують його дійсність.

Договір оренди нерухомого майна укладався 03.03.2014 року на строк до 03.02.2017 року, тобто менш ніж на три роки. За погодження сторін дію відповідного Договору було поновлено на новий строк, тобто переукладено на строк з 03.02.2017 року по 02.01.2020 року. Таким чином, Договір оренди (зі змінами) укладено на строк, що є меншим за три роки.

Крім того, Договір оренди приміщень котельні та Договір про поновлення строку № 3 підписано уповноваженими представниками Орендодавця та Орендаря та скріплено їх печатками, відповідні Договори затверджено головою Миронівської районної ради.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» Договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

За таких обставин вбачається, що відсутні підстави вважати Договір оренди між позивачем та відповідачем 1 нікчемним, недійсним або таким, що припинився.

Крім того, Договір оренди (зі змінами та доповненнями) виконується і не заперечується сторонами.

Щодо твердження відповідача 2 про відсутність перешкод в користуванні орендованим майном, позивач зазначив, що майно відповідача 2 безпідставно та без погодження з позивачем розміщено на площі, орендованій позивачем. Розміщення стороннього майна позбавляє позивача можливості користуватись частиною орендованих приміщень, передбачає знаходження на орендованій території чужого майна та сторонніх осіб.

В ході розгляду спору судом встановлено, що позивач на відповідній правовій підставі користується приміщенням котельні за адресою: вул. Комсомольська, 96 (яку було перейменовано у вул. Благовіщенську), площею 58,3 кв.м. на підставі чинного Договору оренди, для виробництва та постачання теплової енергії з альтернативних видів палива.

Відповідно до п. 2.1. Договору оренди Об'єктом оренди є нежитлове приміщення загальною площею 58,3 кв.м. Додатком до Договору визначено схему розміщення орендованого приміщення.

Як вбачається з листа-повідомлення відповідача 1 (Орендродавця) від 24.10.2018 року № 1162, КНП «Миронівська ЦРЛ» повідомила, що 05.10.2018 року за невідомих обставин були завезені котли для опалення приміщень лікарні ймовірно КПТМ «Миронівкатепломережа». При цьому, відповідач 1 у своєму листі зазначає про відсутність відповідних договірних відносин з відповідачем 2 та дозвільних документів у відповідача 2.

Також, Миронівською районною радою в листі від 06.12.2018 року № 01/17-626 підтверджено факт встановлення КПТМ «Миронівкатепломережа» в листопаді 2018 року теплового котла «ALTER» в рамках договору з ФОП Лушер Ю.М., однак розміщення обладнання не було погоджено з балансоутримувачем КНП «Миронівська ЦРЛ», що призвело до часткового розміщення котельного обладнання відповідача 2 на орендованих позивачем площах.

У відповідному листі Миронівська районна рада також вказала відповідачу 1 та відповідачу 2 про необхідність вжиття відповідних заходів стосовно забезпечення та дотримання майнових прав ТОВ ТД «Богуславська сільгосптехніка» в частині надання йому можливості користування орендованими площами в повному обсязі.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт розташування відповідачем 2 на орендованих позивачем площах власного котельного обладнання, що сталось через непорозуміння з відповідачем 1, як балансоутримувачем будівлі.

Щодо заперечень відповідача 2, судом встановлено, що відповідачем 2 не наведено передбачених законодавством обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочину, що виключає наявність підстав вважати укладений позивачем Договір оренди нікчемним.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідачем 2 не надано належних доказів недійсності Договору оренди позивача. В той же час, відповідач 2 не є строною орендних правовідносин щодо спірного приміщення котельні і ним не обґрунтовано жодних правових підстав розміщення свого котла в орендованому позивачем приміщенні, тому посилання відповідача 2 на недоліки в оформленні орендних відносин позивача не підлягають дослідженню, оскільки не обґрунтовують правомірності дій відпоідача 2.

Відповідач 2 в своїх запереченнях проти позову позовні вимоги не спростував, натомість своїми поясненнями визнав та підтвердив факт розташування в орендованому позивачем приміщенні власного котельного обладнання. При цьому, відповідачем 2 не надано суду пояснень та доказів щодо правових підстав користування приміщеннями КНП «Миронівська ЦРЛ».

За наявності у позивача чинного Договору користування приміщенням котельні, розташування без згоди та погодження позивача в орендованому ним приміщенні котельного обладнання іншою особою без жодних правових підстав є протиправним і порушує право позивача, яке підлягає захисту.

Як визначено ст.759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст.760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Відповідно до ст.766 Цивільного кодексу України якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право за своїм вибором:

1) вимагати від наймодавця передання майна і відшкодування збитків, завданих затримкою;

2) відмовитися від договору найму і вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Статтею 767 Цивільного кодексу України визначено, що наймодавець зобов'язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню.

Наймодавець зобов'язаний попередити наймача про особливі властивості та недоліки речі, які йому відомі і які можуть бути небезпечними для життя, здоров'я, майна наймача або інших осіб або призвести до пошкодження самої речі під час користування нею.

Наймач зобов'язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передання речі в його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані.

Відповідно до ст.768 Цивільного кодексу України наймодавець може гарантувати якість речі протягом всього строку найму.

Якщо у речі, яка була передана наймачеві з гарантією якості, виявляться недоліки, що перешкоджають її використанню відповідно до договору, наймач має право за своїм вибором вимагати: 1) заміни речі, якщо це можливо; 2) відповідного зменшення розміру плати за користування річчю; 3) безоплатного усунення недоліків речі або відшкодування витрат на їх усунення; 4) розірвання договору і відшкодування збитків, які були йому завдані.

Як изначено ст. 396 Цивільного кодексу України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено можливість захисту права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, а саме власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, право користування позивача орендованим приміщенням котельні підлягає захисту щодо відповідача1 на підставі ст.ст. 766, 767 Цивільного кодексу України, та щодо вдповідача2 на підставі ст.ст. 386, 391 Цивільного кодексу України.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат у відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідачів в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Богуславська сільгосптехніка» до Комунального некомерційного підприємства Миронівської районної ради «Миронівська центральна районна лікарня» та до Комунального підприємства теплових мереж «Миронівка тепломережа» про усунення перешкод в користування майном та зобов'язання вчинити дії задовольнити в повному обсязі.

2. Зобов'язати Комунальне некомерційне підприємство Миронівської районної ради «Миронівська центральна районна лікарня» (08801, Київська обл., м. Миронівка, вул. Благовіщенськаі, 96) усунути перешкоди у користуванні Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Богуславська сільгосптехніка» (08801, Київська обл., м. Миронівка, вул. Соборності, 143) орендованим майном, а саме: приміщеннями котельні загальною площею 58,3 кв.м., що розташовані в м. Миронівка, вул. Благовіщенська, 96, шляхом звільнення приміщення котельні загальною площею 58,3 кв.м., що розташоване в м. Миронівка, вул. Благовіщенська, 96, від майна котлів «ALTER».

3. Зобов'язати Комунальне підприємство теплових мереж «Миронівка тепломережа» (08800, Київська обл., м. Миронівка, вул. Коцюбинського, 5) демонтувати котел «ALTER», що розташований в м. Миронівка, вул. Благовіщенська, 96, що орендується Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Богуславська сільгосптехніка» (08801, Київська обл., м. Миронівка, вул. Соборності, 143) .

4. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Миронівської районної ради «Миронівська центральна районна лікарня» (08801, Київська обл., м. Миронівка, вул. Благовіщенськаі, 96) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Богуславська сільгосптехніка» (08801, Київська обл., м. Миронівка, вул. Соборності, 143) 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят два) грн. 00 коп. основного боргу.

5. Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Миронівка тепломережа» (08801, Київська обл., м. Миронівка, вул. Благовіщенськаі, 96) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Богуславська сільгосптехніка» (08801, Київська обл., м. Миронівка, вул. Соборності, 143) 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят два) грн. 00 коп. основного боргу.

6. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256-257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 26.06.2019 р.

Суддя Т.П. Карпечкін