ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" липня 2019 р. Справа № 926/1557/18

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

розглянув апеляційну скаргу Регіонального відділення фонду державного майна України по Чернівецькій області за № 10-08-02115 від 18.06.2019

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.05.2019, суддя Гурина М.О.,

м. Чернівці, повний текст рішення складено - 04.06.2019

за позовом Регіонального відділення фонду державного майна України по Чернівецькій області, м. Чернівці

до відповідача ОСОБА_1, США, Ванкувер (USA, Vancouver)

про розірвання договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва та повернення об`єкта приватизації у державну власність

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області, м. Чернівці

про внесення змін до Договору купівлі-продажу № КП-378-НБ об`єкта незавершеного будівництва.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 27.05.2019 в задоволені первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено. Вирішено внести зміни до Договору купівлі-продажу №КП-378-НБ об`єкта незавершеного будівництва державної власності - адміністративно-побутового корпусу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, укладеного 1.02.2006р. між громадянином США ОСОБА_1 та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернівецькій області, шляхом викладення пункту 5.3 розділу 5 Договору в наступній редакції: "5.3. Завершити будівництво об`єкта незавершеного будівництва та ввести його в експлуатацію в термін до 31.12.2019р.". Вирішено стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Регіональним відділенням фонду державного майна України по Чернівецькій області подано апеляційну скаргу за № 10-08-02115 від 18.06.2019 на зазначене судове рішення.

Апелянт також просить розстрочити сплату судового збору, покликаючись на те, що Регіональне відділення ФДМУ по Чернівецькій області є бюджетною установою, яка повністю фінансується з Державного бюджету і відповідно до плану асигнувань загального фонду бюджету, фінансування на червень 2019 року по видатках КЕКВ 500 (в т.ч. КЕКВ 2800 на оплату судового збору) складає 6079,00 грн., тому апелянтом сплачено судовий збір частково. Зазначає, що доплату судового збору буде здійснено в першій половині липня при надходженні асигнувань з Державного бюджету.

Розглянувши зазначене клопотання, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що статтею 8 вищезазначеного Закону передбачено можливість відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, однак лише за вичерпних умов. Водночас приписами цієї статті визначено суб`єктів оскарження щодо яких можна здійснити відстрочення та розстрочення сплати судового збору.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи згаданий принцип, господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні розстрочення сплати судового збору. Таким чином, як органи державної влади, що утримуються за рахунок держбюджету, так і суб`єктів господарювання та громадян, законодавець поставив у рівні умови в частині обов`язку сплачувати судовий збір.

За таких обставин, вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом, зокрема, розстрочення сплати судового збору, окрім випадків, встановлених ст. 8 Закону України «Про судовий збір», призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Відстрочення, розстрочення, зменшення розміру або звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком. При цьому, це право суду закон пов`язує із встановленням обставин, які свідчать про дійсну складність фінансового становища сторони, яка звертається з відповідним клопотанням.

Водночас, законом не визначено обставин, які беззаперечно свідчать про наявність у суду обов`язку вчинення відповідних дій, а обґрунтування відповідних обставин покладається на заінтересовану сторону.

Відтак, апелянтом не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б давали підстави для відстрочення сплати судового збору.

За вимогами ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Частиною другою статті 123 ГПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судом встановлено, що предметом первісного позову (поданий 24.09.2018) є немайнова вимога про розірвання договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва та майнова вимога про повернення об`єкта приватизації у державну власність (вартість об`єкта приватизації, визначена в договорі купівлі-продажу № КП-378-НБ становить 236 000,00 грн.), а предметом зустрічного позову (поданий 15.04.2019) є немайнова вимога про внесення змін до Договору купівлі-продажу № КП-378-НБ об`єкта незавершеного будівництва.

Також, судом встановлено, що апелянтом оскаржується судове рішення в повному обсязі, оскільки в резолютивній частині апеляційної скарги, Регіональне відділення фонду державного майна України по Чернівецькій області просить скасувати рішення господарського суду Чернівецької області по справі № 926/1557/18 повністю та прийняти нове рішення, яким задоволити первісний позов та відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлено ставку судового збору в розмірі 1 (одного) прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року становить 1762,00 грн.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2019 року становить 1921,00 грн.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено ставку судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з ціни позову, при поданні позовної заяви до суду першої інстанції позивачу слід було сплатити судовий збір у розмірі 3540,00 грн. (236 000,00 грн. * 1,5%).

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду встановлено ставку в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, апелянтом за подання апеляційної скарги мало бути сплачено 10 834,50 грн. (1762,00 грн. * 150% + 1921,00 грн. * 150% + 3540,00 грн. * 150%) судового збору, натомість останнім сплачено лише 6 079,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №12 від 14.06.2019.

Відтак, апелянту слід доплатити судовий збір у розмірі 4755,50 грн. (10 834,50 грн. - 6079,00 грн.) за подання вищезазначеної апеляційної скарги.

За таких обставин, апеляційна скарга подана з порушенням вимог встановлених статтею 258 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 260 ГПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено недотримання апелянтом положень п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України, що тягне за собою наслідок у вигляді залишення апеляційної скарги без руху в силу застосування ч. 1 ст. 174 ГПК України.

Враховуючи вищенаведене, Західний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про залишення без руху апеляційної скарги Регіонального відділення фонду державного майна України по Чернівецькій області за № 10-08-02115 від 18.06.2019 на рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.05.2019 в справі № 926/1557/18 з підстав визначених в ч. 2 ст. 260 ГПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 260 ГПК України, питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги.

Керуючись статтями 234, 258, 260, Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

залишити без руху апеляційну скаргу Регіонального відділення фонду державного майна України по Чернівецькій області за № 10-08-02115 від 18.06.2019 на рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.05.2019 в справі № 926/1557/18.

Скаржнику, протягом 3 (трьох) днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, усунути недоліки апеляційної скарги шляхом доплати судового збору в розмірі 4755,50 грн. за подання апеляційної скарги та подання суду належних доказів доплати й зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України судового збору в розмірі 4755,50 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий (суддя-доповідач) С.М. Бойко

Дата підписання ухвали 02.07.2019.