ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2019 р. Справа №914/2391/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Судді-доповідача Дубник О.П.

суддів Зварич О.В.

Кравчук Н.М.

розглянувши в письмовому провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "ВЕЛТС" б/н від 12.03.2019 (вх. №01-05/1163/19 від 26.03.2019)

на рішення Господарського суду Львівської області від 20.02.2019 (суддя Березяк Н.Є., повний текст складено 20.02.2019)

у справі № 914/2391/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Соковий завод Сокирянський" (далі - ТОВ "СЗ Сокирянський"), с. Коболчин, Сокриняський р-н, Чернівецька обл.

до відповідача: ТОВ "ВЕЛТС", м. Львів

про стягнення 80453,27 грн (з яких: 62569,28 грн - інфляційні втрати та 17883,99 грн - три відсотки річних).

ВСТАНОВИВ:

1. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.04.2019 у складі колегії: суддя-доповідач Дубник О.П., судді - Зварич О.В., Кравчук Н.М. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "ВЕЛТС" на рішення Господарського суду Львівської області від 20.02.2019 у справі № 914/2391/18. Крім того, з урахуванням ціни позову (80453,27 грн) колегія суддів ухвалила здійснити розгляд справи № 914/2391/18 в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін справи (ч. 13 ст. 8 ГПК України). Ухвала від 18.04.2019 була вручена сторонам 22.04.2019 відповідно, про що є в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень. (а.с. 178, 179).

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

До Західного апеляційного господарського суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу у строк, встановлений судом апеляційної інстанції згідно ухвали суду від 18.04.2019.

3. Короткий зміст позовних вимог.

3.1. ТОВ "СЗ Сокирянський" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ "ВЕЛТС" про стягнення 80453,27 грн з яких: 62569,28 грн - інфляційні втрати та 17883,99 грн - три відсотки річних.

3.2. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами виник спір щодо невиконання зобов`язань за договором про надання послуг по виготовленню продукції з давальницької сировини від 01.09.2016 № 01091602 , за результатами розгляду якого Господарським судом Львівської області ухвалено рішення від 08.12.2017 у справі №926/2275/17, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду та постановою Верховного Суду від 04.07.2018, за яким стягнуто з ТОВ "ВЕЛТС" на користь ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" 480510,47 грн основного боргу, 184077,66 грн пені, 94968,74 грн - інфляційних втрат та 20947,17 грн - трьох процентів річних. На стадії виконання рішення приватним виконавцем в примусовому порядку стягнуто 792211,60 грн, у такому порядку: 18.10.2018 - 427957,82 грн, 21.11.2018 - 364253,78 грн. Так, позивач на підставі статті 625 ЦК України просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та три відсотки річних за період, який не охоплено рішенням суду у справі №926/2275/17 з 26.07.2017 по 21.11.2018.

4.Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

4.1. Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.02.2019 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 04.03.2019) у справі № 914/2391/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "ВЕЛТС" на користь ТОВ "СЗ Сокирянський" 62569,28 грн - інфляційних втрат, 17883,99 грн - три відсотки річних та 1762,00 грн. - відшкодування витрат на оплату судового збору, 7000,00 грн - відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

4.2. Судове рішення у справі мотивоване ст.ст. 11, 526, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 74-76, 86, 123, 124, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), ст.ст. 19, 26, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"(далі - Закон № 5076-VI). Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Господарського суду Чернівецької області від 08.12.2017 у справі №926/2275/17, яке набрало законної сили, задоволено зустрічні вимоги ТОВ "СЗ Сокирянський", стягнуто з ТОВ "ВЕЛТС" на його користь 480510,47 грн основного боргу за договором № 01091602 від 01.09.2016 на надання послуг з виготовлення продукції з давальницької сировини, 184077,66 грн пені, 94968,74 грн інфляційних втрат та 20947,17 грн трьох процентів річних нарахованих за період прострочення виконання зобов`язання з 22.11.2016 по 25.07.2017 включно. Відповідно у силу ст. 75 ГПК України встановлені обставин у цьому рішенні не підлягають доказуванню. Суд розглянувши позовні вимоги про стягнення 62569,28 грн - інфляційних втрат та 17883,99 грн - трьох відсотків річних за період з 26.07.2017 до 21.11.2018, перевіривши надані розрахунки на підставі ст.625 ЦК України, зазначив, що такі є правильними.

Також, суд першої інстанції зробив висновок про те, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. підтверджені матеріалами справи та є співрозмірними до проведеної роботи із захисту інтересів позивача.

5. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

5.1. ТОВ "ВЕЛТС" в апеляційній скарзі вважає оскаржуване рішення суду необґрунтованим через невідповідність висновків суду обставинам справи, а також твердить про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що на примусове виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 08.12.2017 у справі №926/2275/17 було відкрито виконавче провадження №57190725, у рамках якого 18.10.2018 була здійснена часткова оплата основаного боргу у сумі 427 957,82 грн, а 21.11.2018 - кінцева оплата заборгованості у сумі 364 253,78 грн. Згідно з пунктом 1.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» (надалі- постанова) день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Скаржник звертає увагу суду на те, що із розрахунку позивача вбачається, що 3% річних та інфляційних нараховано за період з 26.07.2017 до 21.11.2018, тоді як 21.11.2018 є днем фактичної сплати суми заборгованості. А відповідно до п. 1.12. цієї ж постанови господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

5.2. У відзиві на апеляційну скаргу (вх. №01-04/2811/19 від 02.05.2019) позивач заперечує доводи відповідача та вказує, зокрема, що кінцева оплата заборгованості зарахована на рахунок відповідача 22.11.2018, що підтверджується копіями виписок з банківського рахунку. Крім того, інфляційні втрати та три проценти річних за час прострочення основного боргу за договором стягнуті з ТОВ "ВЕЛТС" на користь ТОВ "Соковий завод Сокирянський" за період з 22.11.2016 по 25.07.2017 у справі №926/2275/17.

Позивач стверджує, що відповідно до банківської виписки на його рахунку приватним виконавцем в рахунок погашення заборгованості апелянта за рішенням суду у справі №926/2275/17 було переказано 364 253,78 грн (кінцева оплата заборгованості) саме 22.11.2018, а згідно з пунктом 1.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. Зважаючи на викладене, починаючи з 26.07.2017-21.11.2018 (включно) позивач зазнав інфляційних втрат від суми основного боргу, які останньому компенсовані не були, що і стали причиною звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Також позивач повідомив суд про те, що звертався до Господарського суду Львівської області із заявою про видачу наказу з цього самого предмету та з тих самих підстав до відповідача, на підставі чого видано судовий наказ Господарського суду Львівської від 29.10.2018 у справі №914/1998/18. Проте зазначений наказ був скасований ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.11.2018 у справі №914/2170/18 за заявою про скасування судового наказу, поданою боржником, що призвело до додаткових судових витрат позивача. Крім того, при розгляді справи у порядку позовного провадження у суді першої інстанції відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався і не заперечував проти задоволення позову.

Зазначає, що між Адвокатським об`єднанням "Прагнум" та ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" на підставі договору про надання правової допомоги № 707-НО від 03.08.2018 було підписано заявку 4-1-ЛЄ про доручення Адвокатському об`єднанню "Прагнум" судового спору.

Позивач просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, також просить стягнути з відповідача понесені витрати за надання правової допомоги у сумі 10 000 грн. До відзиву додає засвідчену копію виписки з рахунка ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" за 22.11.2018, докази оплати позивачем гонорару за надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції.

6. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій.

01 вересня 2016 року сторони укладено договір № 01091602 на надання послуг з виготовлення продукції з давальницької сировини (надалі - договір). Згідно з умов якого ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" (виконавець, позивач ) надає ТзОВ "ВЕЛТС" (замовнику, відповідачу) за плату послуги по виготовленню готової продукції, узгодженої сторонами в замовленнях, з сировини замовника (надалі - продукція), протягом терміну дії договору ( пункт 1.1 Договору).

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 08.12.2017 у справі №926/2275/17 первісний позов ТзОВ "ВЕЛТС" задоволено. Витребувано на користь ТзОВ "ВЕЛТС" зі зберігання сік яблучний концентрований, освітлений, в кількості 113111 кг, загальною вартістю 2270024,33 грн (без ПДВ), що переданий на зберігання ТзОВ "Соковий завод Сокирянський". Стягнуто з ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" на користь ТзОВ "ВЕЛТС" 34050,37 грн судового збору. Зустрічний позов ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ "ВЕЛТС" на користь ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" 480510,47 грн основного боргу, 184077,66 грн пені, 94968,74 грн інфляційних втрат, 20947,17 грн 3% річних та 11707,56 грн судового збору. У задоволенні зустрічного позову в частині стягнення 410,40 грн пені, 470,48 грн трьох відсотків річних та 1156947,30 грн витрат на зберігання відмовлено.

Зазначене рішення суду залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.03.2018 та постановою Верховного суду від 04.07.2018 у справі №926/2275/17, відповідно набрало законної сили. На виконання рішенням Господарського суду Чернівецької області від 08.12.2017 у справі №926/2275/17 30.08.2018 було видано відповідний наказ.

18 жовтня 2018 року приватним виконавцем Меленчуком В.І. стягнуто з боржника 427957,82 грн заборгованості згідно з наказом по справі №926/2275/17 від 30.08.2018 у ВП № 57190725, що підтверджується долученою до матеріалів справи випискою по рахунку позивача.(а.с. 65-67).

22 листопада 2018 року приватним виконавцем Меленчуком В.І. стягнуто з боржника 364253,78 грн заборгованості згідно з наказом №926/2275/17 від 30.08.2018 у ВП № 57190725, що підтверджується долученою до матеріалів справи випискою по рахунку позивача. (а.с. 68).

Так, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 62569,28 грн - інфляційних втрат та 17883,99 грн - трьох відсотків річних в порядку ст. 625 ЦК України за період з 26.07.2017 по 21.11.2018 (період, що не охоплено рішення суду у справі №926/2275/17).

7. Норми права та мотиви, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови, висновки суду.

Поняття зобов`язання та підстави його виникнення унормовано статтею 509 ЦК України, за приписами якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з положеннями частини 1 статті 193 ГК України.

Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, стаття 599 цього Кодексу визначає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 23 жовтня 2018 року у справі № 913/70/18.

Таким чином, господарський суд першої інстанції, встановивши обставини прострочення зобов`язання, дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування до відповідача правових наслідків прострочення грошового зобов`язання, встановлених законом (частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України), у цьому випадку 3 % річних та інфляційних втрат.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Доводи відповідача про те, що моментом фактичного виконання рішення є списання (надходження) коштів з рахунку ТОВ «ВЕЛТС» на рахунок виконавчої служби, що на думку апелянта, відбулось 21.11.2018 року, колегією суддів відхиляються як безпідставні з огляду на наступне.

Відповідно до п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346-III від 05.04.2001 переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що моментом фактичного виконання рішення є списання (надходження) коштів з рахунку ТОВ «ВЕЛТС» на рахунок виконавчої служби, є необґрунтованими, оскільки таким моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок ТОВ "СЗ Сокирянський" або видачі їх йому готівкою.

Як встановлено судом, відповідно до виписку по рахунку позивача за 22.11.2018 року грошові кошти, присуджені до стягнення судовим рішенням у справі №926/2275/17, у розмірі 367628,66,71 грн. (ВП 57190725) надійшли на рахунок позивача у вказану дату.

При цьому колегія суддів зазначає, що в день фактичного виконання грошового зобов`язання (22.11.2018) прострочення зобов`язання не було, а тому цей день не може бути включеним у період, за який здійснюється нарахування інфляційних збитків та 3% річних. Отже, кінцевим днем нарахування матеріальних втрат, як вірно визначив суд першої інстанції, є 21.11.2018.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що вказані нарахування проведено позивачем відповідно до положень чинного законодавства, а відтак суд першої інстанції дійшов вірних висновків про те, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст. 277 ГПК України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги, таких підстав апеляційним судом не встановлено.

Отже, рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

8. Судові витрати.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить суд покласти на відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. за розгляд справи апеляційним судом.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з статтею 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до положень ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно з статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Як вбачається з матеріалів справи, 03.08.2018 між Адвокатським об`єднанням "Прагнум" та ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" було укладено договір № 707-НО про надання правової допомоги.(а.с.80-82).

За умовами цього договору Адвокатське об`єднання зобов`язується надати клієнту правову допомогу, згідно ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а клієнт зобов`язаний сплатити Адвокатському об`єднанню Гонорар та супутні витрати, необхідні для виконання цього договору (п. 2.1. договору № 707-НО).

Згідно з умовами договору про надання правової допомоги, узгодження волевиявлення клієнта на отримання правової допомоги здійснюється шляхом усних переговорів сторін, зокрема, телефоном, шляхом листування, та електронною поштою. Узгодження вважається досягнутим за наявності між сторонами згоди зі всіх істотних умов, передбачених п. 3.2. цього договору (п. 3.1.1 договору № 707-НО); заявка складається з істотних та додаткових умов (п. 3.2. договору № 707-НО). Гонорар - істотні умови заявки, що містить точну, приблизну чи максимальну грошову суму або погодинну ставку спеціаліста Адвокатського об`єднання за надання правової допомоги на підставі заявки, а також розмір та підстави сплати премії (за наявності). (п.3.2.2.).

Відповідно до п. 4.10 договору клієнт зобов`язаний підписати та надати Адвокатському об`єднанню акт надання правової допомоги протягом п`яти днів з моменту його отримання від Адвокатського об`єднання. У випадку виникнення зауважень до змісту акту надання правової допомоги, клієнт має право викласти їх зі зворотного боку акту чи оформити у вигляді додатка до акту та надати Адвокатському об`єднанню в строк, передбачений п.4.10.1. договору. Якщо клієнт не надасть зауважень до змісту акту надання правової допомоги в строк, передбачений п.4.10.1. договору, акт вважається узгодженим та таким що зобов`язує клієнта виконати обов`язки, передбачені розділом 7 цього договору.

Відшкодування витрат здійснюються клієнтом на підставі наданих Адвокатським об`єднанням актів наданої правової допомоги або інші підтверджуючі документи. (п.6.3.).

Якщо сторони не визначили гонорар у заявці, він вказується в акті надання правової допомоги в залежності від обсягу витраченого спеціалістами Адвокатського об`єднання часу на надання правової допомоги.(7.1.2).

Розділом 7 цього договору передбачено, що гонорар Адвокатського об`єднання узгоджується до надання правової допомоги та є однією з умов заявки клієнта. Якщо сторони не визначити гонорар у заявці, він вказується в акті надання правової допомоги в залежності від обсягу витраченого спеціалістами Адвокатського об`єднання часу на надання правової допомоги.

Якщо інше не передбачено заявкою клієнта, платежі, передбачені цим договором, сплачуються на підставі акту надання правової допомоги протягом п`яти робочих днів з моменту підписання акту.

12 грудня 2018 року між Адвокатським об`єднанням та клієнтом підписано заявку 4-1-ЛЄ на надання правової допомоги на підставі договору про надання правової допомоги № 707-НО від 03.08.2018. Пунктом 1.1. заявки встановлено предмет: представництво інтересів ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" в судовому спорі про стягнення боргу ТзОВ "ВЕЛТС" за договором № 01091602 від 01.09.2016 в Господарському суді Львівської області, Західному апеляційному господарському суді та Верховному Суді відповідно до потреби супроводу справи. Пунктом 2.1. гонорар за надання правової допомоги згідно цієї заявки включає в себе оплату аналізу документів спору, збору доказів, формування правової позиції, консультації клієнта щодо розгляду справи, підготовки позовної заяви, розрахунок позовних вимог та інших процесуальних документів та представництво у судових засіданнях. Гонорар встановлюється у формі погодинної оплати за ставкою у розмірі 2000 грн за годину роботи адвоката Адвокатського об`єднання. При цьому під час встановлення розміру гонорару враховуються ціна позову, а місце розгляду спору суттєво віддалено від місцезнаходження Адвокатського об`єднання, що потребує тривалих часових витрат для участі в судових засіданнях та ознайомленням з матеріалами справи.

Строк дії договору складає 12 місяців. (п.9.2.).

Пунктом 2.2. заявки гонорар за надання правової допомоги згідно цієї заявки в будь-якому разі не може перевищувати 8000 грн. При цьому в заявці не зазначено, що гонорар в розмірі 8000 грн. належить оплатити за правничу допомогу в кожному із судів: першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Пунктом 2.3. договору гонорар за надання правової допомоги, зазначеної у п. 1.1. цієї заявки клієнт сплачує авансом протягом 10 днів з моменту підписання цієї заявки. (а.с.83).

Позивач повідомив суд про те, що звертався до Господарського суду Львівської області із заявою про видачу наказу з цього самого предмету та з тих самих підстав до відповідача, на підставі чого видано судовий наказ Господарського суду Львівської від 29.10.2018 у справі №914/1998/18. Проте зазначений наказ був скасований ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.11.2018 у справі №914/2170/18 за заявою про скасування судового наказу, поданою боржником, що призвело до додаткових судових витрат позивача.

У відзиві на апеляційному позивач посилається на договір №707-НО від 03.08.2018 та заявку №4-1-ЛЄ від 12.12.2018 на надання правової допомоги на підставі цього договору як підстави надання правової допомоги.(а.с.80-83). Також зазначає, що станом на 24.04.2019 було надано позивачу професійну допомогу у цій справі, що складалася з наступних етапів:

- Підготовка заперечень на відкриття апеляційного провадження;

- Вивчення рішення Господарського суду Львівської області від 20.02.2019 року;

- Аналіз апеляційної скарги відповідача;

- Підготовка на направлення відзиву на апеляційну скаргу.

До відзиву на апеляційну скаргу на підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивач долучив докази оплати позивачем гонорару за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції у сумі 10 000 грн, а саме:

свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Літвінова Є.В.. ДН №4948 та довіреність від 11.09.2018 № б/н, видану ТОВ "Соковий завод Сокирянський" на ім`я адвоката Літвінова Є.В.;

виписку від 20.03.2019 по рахунку банку, у якій зазначено, що призначенням платіжного доручення № 558 у сумі 5000 грн є гонорар згідно з рах.№СФ-0000022 від 20.03.19 р., Без ПДВ;

виписку від 21.03.2019 по рахунку банку, у якій зазначено, що призначенням платіжного доручення № 561 у сумі 5000 грн є гонорар згідно з рах.№СФ-0000024 від 21.03.19 р., Без ПДВ. (а.с.188-190, 192).

Колегія суддів констатує, що у матеріалах справи відсутні заперечення чи клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Розглянувши клопотання позивача про стягнення з відповідача на його користь вартості понесених витрат на надання професійної правничої допомоги у сумі 10000 грн, колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні платіжні доручення № 558 та № 561 та рахунки. З огляду на наведене, виписки банку не є достатніми доказами оплати позивачем гонорару за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції у сумі 10 000 грн саме у справі №914/2391/18.

Крім того, встановлено максимальний розмір гонорару, а саме 8000 грн без зазначення, що цей гонорар має бути сплачений клієнтом за правничу допомогу в кожній судовій інстанції, разом з тим, рішенням Господарського суду Львівської області від 20.02.2019 у справі № 914/2391/18 присуджено до стягнення з ТОВ "ВЕЛТС" на користь ТОВ "СЗ Сокирянський" 7000,00 грн - відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зважаючи на викладене, відсутня об`єктивна можливість пересвідчитись щодо призначення платежу здійсненого позивачем на користь адвокатського об`єднання, адже не можна однозначно стверджувати, що перераховані позивачем кошти на рахунок адвокатського об`єднання є гонораром за надання правової допомоги саме у справі № 914/2391/18. З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне відкласти вирішення заяви позивача про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу та вирішити його після спливу п`яти днів після прийняття даної постанови у разі подання відповідних доказів.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 20.02.2019 року у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛТС".

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Суддя- доповідач Дубник О.П.

Судді: Зварич О.В.

Кравчук Н.М.