ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

10.07.2019р. Справа №905/1224/19

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго», м.Краматорськ, Донецька область

до боржника фізичної особи-підприємця Земляного Сергія Борисовича, м.Краматорськ, Донецька область

про видачу судового наказу про стягнення заборгованості в сумі 4385,56 грн.

Суддя Лейба М.О.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго», м.Краматорськ, Донецька область звернулося до господарського суду Донецької області із заявою №А-06/294 від 01.07.19р. про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника, фізичної особи-підприємця Земляного Сергія Борисовича, м.Краматорськ, Донецька область заборгованості за використану теплову енергію у розмірі 4385,56 грн.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неналежне виконання боржником своїх грошових зобов`язань за договором №178 від 01.10.2008р. купівлі-продажу (постачання) теплової енергії за період жовтень 2011р.-квітень 2015р.

Дослідивши вищевказану заяву та додані до неї документи, суд зазначає наступне:

За змістом ч.1 ст.147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ст.148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами ч.3-4 ст.150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, а також документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як було зазначено вище, в обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неналежне виконання боржником своїх грошових зобов`язань за договором №178 від 01.10.2008р. купівлі-продажу (постачання) теплової енергії.

За умовами п.6.1 договору Споживач здійснює розрахунок протягом 3 робочих днів з дня отримання Споживачем акту-рахунку за умовами цього договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Теплопостачальної організації.

За таких обставин, з урахуванням норм ст.ст.76, 77, 150 Господарського процесуального кодексу України, та положень п.6.1 договору №178 від 01.10.2008р. купівлі-продажу (постачання) теплової енергії, заявником при зверненні до суду в порядку наказного провадження з вимогами щодо стягнення заборгованості за використану теплову енергію, має бути доведено не тільки факт укладення договору у письмовій формі, а і факт порушення відповідачем умов цього договору та розмір заявленої до стягнення суми заборгованості.

Проте, матеріали поданої заяви №А-06/294 від 01.07.19р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго», м.Краматорськ, Донецька область до боржника фізичної особи-підприємця Земляного Сергія Борисовича, м.Краматорськ, Донецька область про видачу судового наказу про стягнення заборгованості в сумі 4385,56 грн. взагалі не містять первинних документів (розрахунку суми заборгованості, актів-рахунків та доказів їх направлення боржнику, тощо) в підтвердження факту наявності заборгованості в заявленому розмірі.

Фактично в підтвердження постачання боржнику теплової енергії до поданої заяви заявником додано лише договір №178 від 01.10.2008р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» та фізичною особою-підприємцем Земляним Сергієм Борисовичем, із додатком №2 до договору та акт звірки взаєморозрахунків на 01.10.2015р., інших доказів суду не надано.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Крім того, згідно приписів п.5 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом статей 260-261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За умов ч.1 ст.259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Пунктом 9.3 договору передбачено, що по всім спорам, розбіжностям і санкціям, що випливають із цього договору, строк позовної давності, згідно ст.259 ЦК України, встановлюється 5 років.

Як було зазначено вище, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за теплову енергію за зобов`язаннями жовтня 2011р.-квітня 2015р.

Як встановлено судом, відповідач мав сплатити вартість отриманої кількості теплової енергії у термін, що не перевищує 3 робочих днів з дня отримання Споживачем акту-рахунку.

При цьому, визначити дати отримання рахунків споживачем за спірний період суд не має можливості за їх відсутності.

Суд зазначає, що, в силу приписів п.7 ч.1 ст.155 Господарського процесуального кодексу України при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість вимог заявлених стягувачем по суті.

Відтак, як встановлено вище, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин спливу позовної давності щодо заявленої вимоги. Як вбачається, зазначена підстава для відмови у видачі судового наказу свідчить про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет порушення його права, щодо спливу позовної давності, в тому числі щодо наявності прострочення виконання зобов`язання боржником (зокрема, з метою визначення періоду, який знаходиться в межах позовної давності).

Проте, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст.15 ГПК).

Так, встановлення судом факту заявлення вимог поза межами позовної давності, навіть щодо частини періоду нарахування в межах певного виду вимог, свідчить про відсутність безспірності вимог, що є обов`язковим критерієм при здійсненні наказного провадження.

При цьому, суд зазначає, що законом не передбачено обов`язок суду здійснювати перерахунок заявлених вимог (визначати періоди заборгованості, які заявлені в межах позовної давності) та право суду видавати судовий наказ на частину заборгованості, заявленої в межах конкретного виду вимоги (у межах позовної давності).

При цьому, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 2 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, заява №А-06/294 від 01.07.19р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго», м.Краматорськ, Донецька область до боржника фізичної особи-підприємця Земляного Сергія Борисовича, м.Краматорськ, Донецька область про видачу судового наказу про стягнення заборгованості в сумі 4385,56 грн., задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.76, 77, 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго», м.Краматорськ, Донецька область у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Земляного Сергія Борисовича, м.Краматорськ, Донецька область, заборгованості в сумі 4385,56 грн.

Ухвала набрала законної сили 10.07.19р. та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України) протягом 10 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя М.О. Лейба