ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2019 р. Справа№ 911/1913/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участі представників: не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1»

на рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2018 (повний текст складено 03.12.2018)

у справі №911/1913/18 (суддя Лилак Т.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім-Буд Плюс»

до Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1»

про стягнення 717 000,00 грн.

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дім-Буд Плюс» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1» (далі, відповідач або КП «ВУЖКГ-1») про стягнення 717 000,00 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору про постачання теплової енергії №1ФГД від 01.08.2018 позивач поставив теплову енергію, а відповідач грошові зобов`язання по оплаті поставленої енергії належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 717 000,00 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.11.2018 у справі №911/1913/18 позовні вимоги задоволено.

Присуджено до стягнення з Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім-Буд Плюс» 717 000,00 грн. основного боргу та 10 755,00 грн. судового збору.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання з теплопостачання, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання з оплати наданих послуг за цим договором та має перед позивачем, після часткової оплати, заборгованість у розмірі 717 000,00 грн. та в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2018 у справі №911/1913/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- наявні у справі акти виконаних робіт від 31.01.2018 в кількості 2 шт., від 28.02.2013, від 31.03.2018 є неналежними, недопустимими та недостовірними доказами у справі, оскільки не відповідають вимогам статей 76-78 Господарського процесуального кодексу України. Акти виконаних робіт від 31.01.2018 на суму 49 729,45 грн. складені за підписом ОСОБА_1 , який на той час вже не виконував функцій керівника відповідача, а був лише головним інженером. Фактично обов`язки начальника КП «ВУЖКГ-1» ОСОБА_1 виконував з 01.02.2018. Акти виконаних робіт від 31.01.2018, 28.02.2013, 31.03.2018 містять підписи за керівника позивача - ОСОБА_2 двома різними способами, вірогідно, різними особами, а тому такі акти не можуть бути належними та допустимими доказами;

- відповідач заперечує інформацію із наведених актів виконаних робіт, оскільки має претензії щодо якості наданих послуг (температура носія не відповідала нормативній), що мали бути надані позивачем на підставі договору. Акти підписані відповідачем помилково, у зв`язку з чим КП «ВУЖКГ-1» претензією від 02.10.2018 відкликало всі акти, а також наголосило на необхідності здійснити перерахунок для визначення саме обсягу якісно наданих послуг.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

05.03.2019 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін. Позивач наголосив, що він надав, а відповідач прийняв послуги теплопостачання на загальну суму 740 632, 45 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття наданих послуг від 31.01.2018, 31.01.2018, 28.02.2018, 31.03.2018. Дані акти відповідачем у встановленому законом порядку не спростовані, а тому вони є належними та допустимими доказами отримання послуг. В порушення умов договору відповідач оплатив послуги лише на суму 23 632,45 грн., а відтак заборгованість відповідача перед позивачем становить 717 000,00 грн., яку і було присуджено до стягнення за рішенням суду першої інстанції у даній справі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Іоннікової І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 у справі №911/1913/18 апеляційну скаргу Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1» на рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2018 у справі №911/1913/18 залишено без руху. Роз`яснено Комунальному підприємству «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази доплати судового збору у розмірі 5 377,50 грн.

04.02.2019 представник відповідача за допомогою засобів поштового зв`язку направив на адресу суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги у справі №911/1913/18, до якої було додано платіжне доручення №3213 від 05.02.2019 про доплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 5 377,50 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1» на рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2018 у справі №911/1913/18 та розгляд справи призначено на 12.03.2019.

У судове засідання 12.03.2019 з`явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача додаткового до доводів апеляційної скарги у судовому засіданні 12.03.2019 наголосив на тому, що вартість 1 Гкал, з огляду на суму актів від 28.02.2018 та від 31.03.2018, становить 1 360 грн., що не відповідає умовам договору із урахуванням додаткової угоди №1 та не було оцінено судом першої інстанції під час розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2019 у справі оголошено перерву до 02.04.2019.

20.03.2019 представник позивача, враховуючи питання щодо вартості 1 Гкал, яке виникло під час розгляду справи в попередньому судовому засіданні, подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду пояснення по справі, до яких було додано копію додаткової угоди №1 від 01.08.2016 та копію додаткової угоди №1 від 01.01.2018. У поясненнях позивач наголосив, що згідно укладеної між сторонами додаткової угоди №1 від 01.01.2018, яка набрала чинності з 01.02.2018 і діяла до кінця опалювального сезону, вартість 1 гігакалорії теплової енергії складає 1 360,00 грн., що і було враховано при розрахунку вартості послуг в актах від 28.02.2018 та 31.03.2018.

У судове засідання 02.04.2019 з`явились представники позивача та відповідача.

Представник позивача надав суду для огляду в судовому засіданні оригінал додаткової угоди №1 від 01.01.2018.

Враховуючи те, що додаткова угода №1 від 01.01.2018 подана позивачем до суду апеляційної інстанції у відповідь на усні доводи скаржника про неправильність визначення вартості 1 гігакалорії теплової енергії в актах від 28.02.2018 та 31.03.2018, які під час розгляду справи в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі не висувались, колегія суддів ухвалила долучити вказаний доказ до матеріалів справи та надати йому оцінку під час розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні 02.04.2019 заявив усне клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні з метою надання можливості відповідачу надати суду свої письмові міркування з приводу наданих 20.03.2019 позивачем у справі пояснень з доданими до них додатками.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2019 у справі оголошено перерву до 02.05.2019.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2019 №09.1-08/1112/19 у зв`язку із перебуванням судді Тищенко А.І., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2019 справу №911/1913/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Іоннікова І.А., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.05.2019 прийнято апеляційну скаргу Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1» на рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2018 у справі №911/1913/18 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Іоннікова І.А., Кравчук Г.А.; призначено справу до розгляду на 04.06.2019.

07.05.2019 від відповідача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про призначення у справі судової технічної та почеркознавчої експертизи підпису та печатки від імені КП «ВУЖКГ-1» на додатковій угоді №1 від 01.01.2018, встановлення фактичної дати виготовлення такої угоди. В обґрунтування поданого клопотання відповідач стверджує, що додаткова угода №1 від 01.01.2018, надана суду позивачем, є сфальсифікованою, виготовленою лише після того, як представником відповідача у судовому засіданні 12.03.2019 було оголошено про неправомірність нарахування позивачем в актах за лютий та березень 2018 року вартості послуг в сумі 1 360 грн/Гкал.

Також, 07.05.2019 відповідач подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду пояснення, у яких зазначив, що окрім оплат, про які вказував позивач в сумі 23 632,45 грн., відповідачем впродовж 2018 року були здійснені оплати також на суму 237561,71 грн. До даних письмових пояснень відповідач долучив платіжні доручення від 02.01.2018 на суму 20 198,87 грн., від 17.01.2018 на суму 20 000,00 грн., від 22.01.2018 на суму 5 000,00 грн., від 31.01.2018 на суму 10 000,00 грн., від 12.02.2018 на суму 173 113,56 грн., від 20.03.2018 на суму 9 249,28 грн., від 27.04.2018 на суму 59 654,30 грн., від 25.05.2018 на суму 6 541,10 грн., від 19.07.2018 на суму 5 437,05 грн.

20.05.2019 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення, у яких він наголосив на тому, що вартість 1 гігакалорії теплової енергії складає 1 360,00 грн., про що зазначено в додатковій угоді №1 від 01.01.2018. Також позивачем до пояснень додана копія рішення виконавчого комітету Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області від 12.12.2017 №151 «Про погодження ТОВ «Дім-Буд Плюс» планового тарифу на виробництво 1 Гкал теплової енергії, згідно якого погоджено позивачу плановий тариф на виробництво 1 Гкал теплової енергії в розмірі 1 600,00 грн. (без ПДВ).

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2019 №09.1-08/1539/19 у зв`язку із перебуванням судді Кравчука Г.А. який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2019 справу №911/1913/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Іоннікова І.А., Тищенко А.І.

У судове засідання 02.07.2019 представники позивача та відповідача не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки у матеріалах справи наявні належні докази повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, а саме повідомлення про вручення поштових відправлень, колегія суддів, з огляду на доказове наповнення матеріалів справи, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників сторін.

У судовому засіданні 02.07.2019 суд розглянув клопотання відповідача про призначення у справі судової технічної та почеркознавчої експертизи та вирішив відмовити у його задоволенні з підстав, що будуть викладені у мотивувальній частині постанови.

Також суд відмовив у долучені до матеріалів справи копій платіжних доручень, доданих відповідачем до пояснень від 07.05.2019, оскільки відповідно до частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, однак позивачем у поданих поясненнях не наведено жодних причин неможливості подання копій платіжних доручень від 02.01.2018 на суму 20 198,87 грн., від 17.01.2018 на суму 20 000,00 грн., від 22.01.2018 на суму 5 000,00 грн., від 31.01.2018 на суму 10 000,00 грн., від 12.02.2018 на суму 173 113,56 грн., від 20.03.2018 на суму 9 249,28 грн., від 27.04.2018 на суму 59 654,30 грн., від 25.05.2018 на суму 6 541,10 грн., від 19.07.2018 на суму 5 437,05 грн. до суду першої інстанції.

У судовому засіданні 02.07.2019 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

01.08.2016 між ТОВ «Дім-Буд Плюс» (теплопостачальна організація) та КП «ВУЖКГ-1» (споживач) був укладений Договір про постачання теплової енергії №1ФГД (далі, Договір), відповідно до пункту 1.1. якого теплопостачальна організація зобов`язується своєчасно надавати споживачеві послуги з постачання теплової енергії в потрібних йому обсягах та належної якості, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором.

Теплова енергія постачається споживачу згідно планових обсягів споживача орієнтовано 1181 гігакалорія за опалювальний період. Вартість теплової енергії затверджується органом місцевого самоврядування. Вартість теплової енергії зазначається у додатковій угоді до договору і є його невід`ємною частиною. Вартість теплової енергії затверджується щорічно перед опалюваним періодом. Теплопостачальна організація встановлює прилад обліку теплової енергії, що відпускається споживачу на межі входу в трубопровід теплопостачання споживачу. Місця розмежування балансової належності постачальної організації та споживачу зазначається у додатку №1 до договору та є його невід`ємною частиною (пункти 2.1., 2.4., 2.5. Договору).

Облік споживання теплової енергії проводиться виключно за приладами обліку. Показники з приладів обліку знімаються в присутності представників споживача та теплопостачальної організації, про що складається акт зняття показників теплового лічильника. Дата зняття показників та складання акту - 20 число звітного місяця, або за додатковою домовленістю сторін. Кількість споживання теплової енергії визначаються як різницю поточного показника та попереднього. Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється споживачем на підставі актів виконаних робіт та в розмірі суми вказаних в цих актах: з платежів поточного розрахункового періоду - в 30-денний термін після дати одержання акту виконаних робіт (пункти 5.1., 5.2., 5.3., 5.8. Договору).

Цей договір набирає чинності з 01 серпня 2016 року та діє до 31 липня 2021 року (пункт 9.1. Договору).

Доказів того, що сторони попереджали одна одну про припинення дії договору матеріали справи не містять, а тому договір є чинним.

В обґрунтування заявленого позову позивач стверджує, що на виконання умов договору постачальник передав, а споживач протягом 2018 року прийняв послуги з теплопостачання на загальну суму 740 632,45 гривень, що підтверджується наступними актами: акт від 31.01.2018 на суму 147 195,40 грн., акт від 31.01.2018 на суму 49 729,45 грн., акт від 28.02.2018 на суму 266 384,56 грн., акт від 31.03.2018 на суму 277 323,04 грн.

Відповідачем вказані послуги були частково оплачені на суму 23 632,45 грн., що підтверджується звітами про дебетові і кредитові операції по рахунку НОМЕР_1 ТОВ «Дім-Буд Плюс» (том 1, а.с. 28-30).

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором щодо оплати наданих послуг, позивач звернувся до господарського суду із розглядуваним позовом та просить стягнути з відповідача залишок суми основного боргу у розмірі 717 000,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови, мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених позивачем в апеляційній скарзі

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Згідно статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За змістом статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Із наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що позивач в 2018 році надав відповідачу послуги теплопостачання на загальну суму 740 632,45 грн., що підтверджується актами здачі-приймання наданих послуг: акт від 31.01.2018 на суму 147 195,40 грн., акт від 31.01.2018 на суму 49 729,45 грн., акт від 28.02.2018 на суму 266 384,56 грн., та акт від 31.03.2018 на суму 277 323,04 грн.

У вказаних актах зазначено, що теплопостачальною організацією повністю виконанні зобов`язання, що підтверджується цим актом.

Доводи апеляційної скарги відповідача із приводу того, що наявні у справі акти виконаних робіт є неналежними, недопустимими та недостовірними доказами у справі, оскільки акти виконаних робіт від 31.01.2018 (2 шт.) на суму 49 729,45 грн. складені за підписом ОСОБА_1 , який на той час вже не виконував функцій керівника відповідача, а був лише головним інженером, акти виконаних робіт від 31.01.2018, 28.02.2013, 31.03.2018 містять підписи за керівника позивача - ОСОБА_2 двома різними способами, вірогідно, різними особами, колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Акт від 31.01.2018 на суму 147 195,40 грн., акт від 31.01.2018 на суму 49 729,45 грн., акт від 28.02.2018 на суму 266 384,56 грн. та акт від 31.03.2018 на суму 277 323,04 грн., належним чином завірені копії яких долучені позивачем до матеріалів справи, підписані сторонами та засвідчені печатками підприємств позивача та відповідача.

Заперечення про невідповідність підпису керівника ТОВ «Дім-Буд Плюс» ОСОБА_2 на актах зі сторони самого позивача відсутні, а тому доводи скаржника в цій частині оцінюються судом критично.

Водночас, колегія суддів наголошує, що відповідач, як суб`єкт підприємницької діяльності, несе повну відповідальність за законність використання його печатки, в тому числі за засвідчення актів здачі-приймання наданих послуг. При цьому, матеріали справи не містять документів, які б свідчили про втрату зазначених штампів, їх підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі скаржника.

Таким чином, відтиск штампів підприємства, наявний, зокрема, на первинних документах, є свідченням участі такого підприємства, як юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції (у даному випадку - прийнятті наданих послуг).

З огляду на вказане, дослідивши наявні в матеріалах справи акти здачі-приймання наданих послуг, колегія суддів дійшла висновку, що останні є належними, допустимими та достовірними доказами, якими підтверджується факт споживання відповідачем послуг у вказаному в актах розмірі.

Судом не приймаються до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він листом (претензією від 02.10.2018) відкликав усі акти виконаних робіт, оскільки заперечень на момент підписання вказаних актів зі сторони відповідача не було, а відкликання актів відповідач здійснив на момент розгляду справи в суді першої інстанції. Крім того, ні Договором, ні чинним законодавством не передбачено відкликання раніше підписаних актів виконаних робіт та наслідки таких дій.

Посилання скаржника на надання відповідачем послуг неналежної якості є необґрунтованими, оскільки дана обставина не підтверджується жодними належними та допустимими доказами. Відповідач прийняв послуги та підписав акти здачі-приймання наданих послуг без будь-яких зауважень. Більше того, в самих актах зазначено, що «жодних претензій з боку споживача немає». Факт звернення відповідача із претензією про надання позивачем неякісних послуг після відкриття провадження у даній справі не є підтвердженням надання неякісних послуг та не звільняє відповідача від сплати заборгованості.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що надання неякісних послуг підтверджується «порівняльною таблицею температур теплоносія вузла обліку теплової енергії ЗОШ №1 м. Узин» не приймаються судом до уваги, оскільки такий документ складений в односторонньому порядку і його складення взагалі не передбачено умовами договору.

Із приводу висловлених скаржником у судових засіданнях суду апеляційної інстанції доводів про неправильність визначення вартості 1 гігакалорії теплової енергії в актах від 28.02.2018 та 31.03.2018, колегія суддів, попри те, що вказані заперечення не висловлювались відповідачем ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні в тексті апеляційної скарги, вважає за необхідне надати їм оцінку.

Відповідно до Додаткової угоди №1 від 01.08.2018, яка є невід`ємною частиною Договору, вартість однієї гігакалорії теплової енергії на момент підписання додаткової угоди до договору складає 1 150,00 грн., що було враховано позивачем при виставленні актів від 31.01.2018.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивачем на спростування доводів скаржника про необґрунтований розрахунок вартості 1 гігакалорії теплової енергії в актах від 28.02.2018 та 31.03.2018 була надана суду належним чином засвідчена копія додаткової угоди №1 до договору від 01.08.2016 (оригінал оглянуто в судовому засіданні 02.04.2019), підписана представниками сторін та скріплена їх печатками, відповідно до якої вартість 1 Гкал теплової енергії складає 1 360,00 грн. Дана додаткова угода відповідно до пункту 2 набирає чинності з 01.02.2018 і діє до кінця опалювального сезон.

Таким чином, при розрахунку вартості послуг в актах від 28.02.2018 та 31.03.2018 позивачем правомірно була врахована вартість теплової енергії у розмірі 1 360,00 грн./1 Гкал.

Судом при цьому взята до уваги презумпція правомірності правочину (стаття 204 Цивільного кодексу України), відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

При цьому, як вже наголошувалось судом вище, акти за лютий та березень 2018 року підписані відповідачем без зауважень.

З огляду на зазначене, заявлене відповідачем клопотання про призначення у даній справі судової технічної та почеркознавчої експертизи підпису та печатки від імені відповідача на вказаній додатковій угоді №1 у межах розгляду даної справи задоволенню не підлягає з огляду на предмет заявленого позову, та може бути заявленим у межах розгляду справи про визнання вказаної додаткової угоди недійсною.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 5.8. Договору оплата послуг здійснюється відповідачем на підставі актів виконаних робіт та в розмірі суми, вказаної в цих актах: з платежів поточного розрахункового періоду - в 30-денний термін після дати одержання акту виконаних робіт.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідачем надані за спірними актами послуги були частково оплачені на суму 23 632,45 грн., що підтверджується звітами про дебетові і кредитові операції по рахунку НОМЕР_1 ТОВ «Дім-Буд Плюс» (том 1, а.с. 28-30). В решті акти на суму 717 000,00 грн. (740 632,45 грн. - 23 632,45 грн.) у строк, встановлений пунктом 5.8. Договору, не оплачені.

Враховуючи вищевикладене, позивачем вірно здійснено нарахування суми грошових коштів за спожиту теплову енергію у розмірі 717 000,00 грн. за спірний періоду, у зв`язку чим позовні вимоги правомірно визнані судом першої інстанції обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга відповідача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1» на рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2018 у справі №911/1913/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2018 у справі №911/1913/18 залишити без змін.

Матеріали справи №911/1913/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 10.07.2019.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.А. Іоннікова

А.І. Тищенко