ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2019 р. Справа№ 920/1040/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Дідиченко М.А.

Мартюк А.І.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради

на рішення Господарського суду Сумської області

від 18.04.2019 (повне рішення складено 19.04.2019)

у справі №920/1040/18 (суддя Джепа Ю.А.)

за позовом Комунального підприємства

«Міськводоканал» Сумської міської ради

до Приватного акціонерного товариства «Технологія»

про стягнення 37 670, 50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Міськводоканал» Сумської міської ради звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Технологія» про стягнення 33262 грн. 80 коп. заборгованості, 3692 грн. 16 коп. пені, 316 грн. 39 коп. 3% річних, 399 грн. 15 коп. інфляційних збитків за об`єми скинутих понаднормативно забруднених стічних вод. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 1762 грн. витрат по сплаті судового збору.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем були перевищені гранично допустимі концентрації забруднюючих речовин у стічних водах, що є порушенням умов укладеного між сторонами договору від 01.08.2015 № 770, а також Правил приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми, затверджених рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 10.12.2007 № 596 (надалі - Правила № 596) з урахуванням рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 06.09.2011 № 539 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 10.12.2007 № 596 «Про затвердження Правил приймання стічних вод в системи каналізації м. Суми» (надалі - Правила № 539). Вищезазначені порушення, на думку позивача, є підставою для виставлення ним відповідачу рахунків на оплату, які відповідач повинен оплатити протягом 30 банківських днів.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 18.04.2019 у справі №920/1040/18 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що на момент спірних правовідносин правила приймання стічних вод в системи каналізації м. Суми були нечинними, а тому їх застосування до спірних правовідносин є недопустимим, а отже і підстави для стягнення коштів за порушення нечинних правил відсутні.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач (Комунальне підприємство «Міськводоканал» Сумської міської ради) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 18.04.2019 у справі №920/1040/18 у повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради повністю, також судові витрати покласти на відповідача у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не в повному обсязі з`ясовані обставини, що мають значення для справи, визнано встановленими обставини, які не підтверджено матеріалами справи, а крім того суд не надав належної оцінки доказам по справі, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Доводи апелянта зводяться до того, що ним правомірно нараховано відповідачу плату за понаднормовий викид забруднюючих речовин, оскільки розрахунок здійснено в межах норм чинного законодавства на підставі чинного порядку (№ 316).

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 21.05.2019, апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя - доповідач) Зубець Л.П., судді Мартюк А.І. , Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №920/1040/18 за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради на рішення Господарського суду Сумської області від 18.04.2019. клопотання Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи - залишено без задоволення. Розгляд справи №920/1040/18 вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено відповідачу право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу.

Представник відповідача 06.06.2019 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення, яке не підлягає скасуванню.

У зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді Дідиченко М.А., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2019 прийнято справу №920/1040/18 за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради на рішення Господарського суду Сумської області від 18.04.2019 у визначеному складі колегії суддів. Розгляд даної справи за вказаною апеляційною скаргою вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та відзиві на неї, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з наступних підстав.

Між позивачем та відповідачем було укладено договір на водопостачання та прийом стічних вод від 01.08.2015 № 770 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 8.1 Договору його укладено з 01.08.2015 по 01.08.2016 і він вважається щорічно продовженим.

Положеннями п. 1.1. Договору сторони погодили, що позивач зобов`язався забезпечувати відповідача питною водою та приймати стічні води, а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення за встановленими тарифами у строки і на умовах передбачених Договором.

Згідно з п. 5.1. Договору відповідач несе відповідальність за каналізаційні мережі, які знаходяться у нього на балансі. Позивач контролює скиди забруднюючих речовин кожного місяця.

Крім того, позивач зазначає, що до даних правовідносин, крім Правил № 596 та Правил № 539, застосовуються правила та порядок, які затверджені Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316 «Про затвердження Правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення та Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення (далі - Правила № 316, Порядок № 316), який набрав чинності 02.02.2018.

22.03.2018 позивачем проводилась перевірка якості скиду стічних вод на каналізаційному випуску № 1 на виході з колодязя, за адресою: вул. Курська , 147 А, м. Суми.

За результатами перевірки було складено акт по відбору проб та протокол дослідження якості стічних вод, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями відповідного акту та протоколу (а.с.27, том 1).

Позивачем, при здійсненні контролю за скидом забруднюючих речовин, було виявлено факт скиду відповідачем в міську каналізацію стічних вод з перевищенням вмісту рівня забруднюючих речовин порівняно з встановленими місцевими правилами.

Позивач для розрахунку плати використовував дані лабораторії позивача. Хімічна лабораторія контролю промстоків відповідача відповідає критеріям атестації і атестована на право проведення вимірювань у сфері робіт з контролю стану навколишнього природного середовища (води стічні), що підтверджується свідоцтвами про атестацію (а.с.36, том 1).

Як зазначає позивач, плата за скид стічних вод до систем централізованого водовідведення у разі порушення вимог щодо якості і режиму їх скидання вноситься споживачем на рахунок виробника у порядку та в строки, що передбачені місцевими правилами приймання та/або договором (п. 13 Порядку № 316). Відповідно до п. 2.3.4 Правил № 596 та Правил № 539 відповідач зобов`язаний оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників протягом 30 банківських днів.

Комунальне підприємство «Міськводоканал» направило відповідачу рахунок на оплату, що підтверджується копією рахунку та копією листа (а.с.24-26, том 1).

Також, позивач направив на адресу відповідача претензію, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією претензії та доказів її направлення відповідачу (а.с.37-38, том 1).

У зв`язку з невиконанням вимог відповідачем, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість, пеню, 3% річних, інфляційні втрати відповідно до наданого розрахунку (а.с.19-23, том 1).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що 19.06.2017 набрала чинності прийнята 18 травня 2017 року нова редакція Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» абзацом 4, ч.1 ст.11 якого було встановлено, що затвердження правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем ценралізованого водовідведення віднесено до повноваження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, інших державних органів у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення (надалі - центральний орган).

Абзацом 5 ст. 13 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» було віднесено до компетенції місцевих органів влади затвердження місцевих правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення відповідних населених пунктів.

Статтею 13-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» було визначено, що місцеві правила мають розроблятись на підставі та з урахуванням вимог правил приймання стічних вод та порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених центральним органом, і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядувння.

У разі якщо відповідний орган місцевого самоврядування не прийняв рішення про затвердження місцевих правил, застосовуються правила приймання стічних вод, затверджені центральним органом.

19.06.2017 втратили свою чинність, на підставі розпорядження Кабінету міністрів України від 10 березня 2017 року №166-р «Про скасування деяких наказів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади», затверджені Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 року N 37 Інструкція про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів та Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України.

Позивач продовжував використовувати вказану Інструкцію мотивуючи це тим, що існуючий порядок встановлений також в місцевих «Правилах приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми», затвердженими рішенням виконкому Сумської міської ради 6 вересня 2011 року №539.

Допустимі концентрації забруднюючих речовин при скиді стічних вод Абонентів у каналізаційну систему м. Суми, що містяться в Таблиці 1 Правил № 539, розроблені та затверджені на підставі Правил № 37.

В пункті 3 вказаного розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 № 166-р зазначається, що воно набирає чинності через два місяці з дня його опублікування. Дане розпорядження набрало чинності 22.05.2017. Отже, з 22.05.2017 скасовані Правила приймання стічних вод № 37.

Як було зазначено, на підставі цих Правил № 37 були встановлені допустимі концентрації забруднюючих речовин в Правилах приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми, а тому, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що вказані Правила з 22.05.2017 не є чинними.

Крім того, про чисельні суттєві та істотні порушення вимог законодавства при затвердженні Правил приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми свідчить наступне.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 18.05.2017 в справі № 591/1519/15-а: визнано незаконним та скасоване рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 10.12.2007 № 596 «Про затвердження Правил приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми»; визнано незаконним з моменту прийняття та скасоване рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 06.09.2011 № 539 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 10.12.2007 № 596 «Про затвердження Правил приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми».

Судом було скасовані зазначені Правила, у зв`язку із значними та суттєвими порушеннями при їх прийнятті, зокрема вимог ст. ст. 19, 57 Конституції України, Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 скасована вказана постанова суду першої інстанції, а позов залишений без розгляду, оскільки позивач пропустив установлений законом строк для звернення із позовом до адміністративного суду. При цьому, як вбачається з тексту ухвали суду апеляційної інстанції, суд встановив суттєві порушення чисельних нормативно-правових актів при прийнятті Правил приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми. Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 набрала законної сили.

Також, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 у справі № 818/2221/18 визнано протиправним і нечинним рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 06.09.2011 № 539.

Крім того, рішенням адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.08.2017 № 7 дії виконавчого комітету Сумської міської ради, що полягають у прийнятті рішення від 06.09.2011 № 539 визнані такими, що вчинені з порушенням порядку затвердження місцевих правил приймання стічних вод, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 7 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді вчинення дій, заборонених згідно зі ст. 17 Закону України «Про захист економічної конкуренції», в частині створення умов Комунальному підприємству «Міськводоканал» Сумської міської ради для вчинення порушення передбаченого п. 2 ст. 50 та ч. 1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

В свою чергу, рішенням Господарського суду Сумської області від 07.05.2018 у справі № 920/1123/17, яке набрало законної сили 31.05.2018, відмовлено у задоволенні позову виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.08.2017 № 7, тобто дане рішення є чинним.

Згідно ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення органів Антимонопольного комітету України є обов`язковими до виконання.

Зазначеним рішенням адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.08.2017 № 7 дії виконавчого комітету Сумської міської ради, що полягають у прийнятті рішення від 06.09.2011 № 539 визнані такими, що вчинені з порушенням порядку затвердження місцевих правил приймання стічних вод, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, і вказане рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно ч. 3 ст. 11 ГПК України суд застосовує правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 у справі № 591/1519/15-а встановлено, що оскаржуване рішення № 539 від 06.09.2011 відповідачем прийняте не на підставах та у спосіб, що передбачені законодавством, що регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи наведені обставини у їх сукупності, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що в силу ч. 3 ст. 11 ГПК України не підлягають застосуванню господарським судом при розгляді даної справи Правила № 539, які прийняте не на підставах та у спосіб, що передбачені законодавством, що регулюють спірні правовідносини.

Крім того, згідно ч. 7 ст. 11 ГПК України, у разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили.

Таким чином, з 22.05.2017 в м. Суми відсутні нормативи допустимих концентрацій забруднюючих речовин, які були б встановлені місцевими Правилами приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 21 червня 2017 року по 14 січня 2019 року місцевими органами влади м. Суми не було розроблено та прийнято в установленому порядку місцеві правила приймання стічних вод. Нові місцеві «Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення м. Суми» було затверджено лише 15 січня 2019 року Рішенням виконкому Сумської міської ради № 4.

Отже, з огляду на все вищенаведене в м. Суми станом на березень 2018 року відсутні законні місцеві правила приймання стічних вод у каналізаційну систему м. Суми.

В той же час, позивач застосував Правила № 316 виключно в частині визначення порядку нарахування плати за скид понадноративних забруднень та не застосував у частині норм гранично допустимих скидів, які встановлені у додатку 4 до Правил № 316. Так при розрахунку плати за понаднормативні забруднення стічних вод, які було виявлено в пробах 22 березня 2018 року, позивач для визначення гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин використовує норми, встановлені місцевими Правилами №539.

Проте, як було вищенаведено, ці допустимі концентрації (ДК) забруднюючих речовин в Правилах № 539 є нечинними.

З огляду на відсутність норм, якими визначено гранично допустимі концентрації забруднюючих речовин, у суду відсутня можливість встановити факт перевищення концентрації таких речовин відповідачем.

Враховуючи, що суд, в межах позовного провадження, може захистити права чи інтереси особи лише за наявності оспореного чи порушеного права, а у спірний період ні чинними нормативно-правовими актами, ні сторонами у договірному порядку не було визначено гранично допустимі концентрації забруднюючих речовин у стічних водах, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що позивач не довів факту існування оспореного чи порушеного права яке підлягає захисту.

Суд першої інстанції правомірно відхилив посилання позивача на те, що листом Департаменту систем життєзабезпечення та житлової політики Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 18.10.2018 № 8/9-2698-18 підтверджена правомірність його дій при нарахуванні плати за об`єми скинутих понаднормативно забруднених стічних вод на підставі Правил № 596, в редакції рішення № 539. Оскільки, вказаний лист зазначеного Департаменту не є нормативно-правовим актом, а тому за своєю правовою природою носить рекомендаційний, роз`яснювальний характер для суб`єктів господарювання, до яких він спрямований.

Враховуючи все вищезазначене, позивач не довів наявності підстав для задоволення позову, а тому позов підлягає залишенню без задоволення у зв`язку з необґрунтованістю.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта (позивача).

Керуючись ст. ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради на рішення Господарського суду Сумської області від 18.04.2019 у справі №920/1040/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 18.04.2019 у справі №920/1040/18 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Комунальним підприємством «Міськводоканал» Сумської міської ради.

4. Матеріали справи № 920/1040/18 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено та підписано - 10.07.2019.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді М.А. Дідиченко

А.І. Мартюк