ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 рокуСправа № 912/1405/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Бестаченко О.Л., за участю секретаря судового засіданні Лупенко А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу № 912/1405/19

за позовом: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лукім`я", 37751, Полтавська область, Оржицький район, с. Лукім`я,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології", 25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 22, кв. 103,

про стягнення 34 000,00 грн,

представники сторін:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - участі не брали;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лукім`я", яка містить вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" про стягнення 34 000,00 грн за непоставлений товар, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на не поставлення відповідачем системи навігації EZ Guide (92500-00), яка була оплачена Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Лукім`я" відповідно до рахунку на оплату по замовленню № 9000189 від 25.04.2018.

Ухвалою від 28.05.2019 відкрито провадження у справі № 912/1405/19; постановлено справу № 912/1405/19 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; судовий розгляд призначено на 20.06.2019 на 10:00; сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи.

20.06.2019 суд розпочав розгляд справи по суті.

Господарський суд ухвалою від 20.06.2019 оголосив перерву в судовому засіданні до 04.07.2019 на 11:30 год, надав можливість позивачу подати додаткові письмові пояснення щодо укладення договору з відповідачем на поставку системи навігації EZ Guide (92500-00); повторно витребував від відповідача належним чином засвідчену копію рахунку на оплату по замовленню № 9000189 від 25.04.2018.

04.07.2019 на електрону адресу суду від позивача надійшло клопотання від 02.07.2019 № б/н про розгляд справи без участі повноваженого представника, також позивач повідомляє, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Крім того, надійшла заява позивача від 02.07.2019 № б/н на виконання вимог ухвали суду від 20.06.2019.

Господарський суд звертає увагу позивача, що відповідно до пункту 1.5.17 Інструкції з діловодства в господарських судах документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв`язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

Станом на дату проведення судового засідання оригінал вказаного клопотання та заяви на адресу суду не надійшов.

Таким чином, клопотання та заява позивача, які надійшли засобами електронного зв`язку 04.07.2019 без кваліфікованого електронного підпису не оцінюється судом як офіційний документ та у зв`язку з цим не розглядаються.

04.07.2019 господарський суд продовжив судове засідання по розгляду справи по суті.

Представники позивача та відповідача в судове засідання 04.07.2019 не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час та місце судового розгляду справи по суті.

Відповідач правом на подання відзиву у строк, визначений господарським судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, не скористався, про поважність причин вказаного суду не повідомлено.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що ухвали суду від 28.05.2019 та від 20.06.2019 (про відкриття провадження у справі та оголошення перерви у судовому засіданні відповідно) направлялась відповідачу на юридичну адресу останнього, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В той час, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення засідання суду у справі, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення відповідачу ухвал суду від 28.05.2019 та 20.06.2019.

За правилами пунктів 2, 3 частини 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Згідно з частиною 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З підстав викладеного, господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні 04.07.2019 за відсутності представників сторін та за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши в засіданні суду докази у справі, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.04.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" (далі - Відповідач) було виставлено Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Лукім`я" (далі - Позивач), рахунок на оплату по замовленню № 9000189 від 25.04.2018 за систему навігації EZ Guide (92500-00) в розмірі 34 000,00 грн (у т.ч.: 5 666,67 грн ПДВ) (а.с. 8).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем згідно платіжного доручення від 26.04.2018 № 214 перераховано відповідачу кошти в розмірі 34 000,00 грн з призначенням платежу - "Оплата за систему навігації у т.ч. ПДВ 20% - 5666,67" (а.с. 9).

Однак, зазначена система навігації поставлена не була.

Позивач звернувся з листом від 12.10.2018 № 52 до відповідача про повернення коштів за непоставлений товар платіжним дорученням від 26.04.2019 № 2018 в сумі 34 000,00 грн.

Вказаний лист отриманий відповідачем та залишений без відповіді (а.с. 12).

03.04.2019 позивачем було направлено відповідачу претензію від 03.04.2019 № б/н про повернення коштів за непоставлений товар.

Вказана претензія отримана відповідачем та залишена без відповіді (а.с. 13).

Незважаючи на численні звернення та повідомлення позивача, відповідач кошти за непоставлений товар, станом на день подання позову не повернув.

Позивач також зазначає, що договір між сторонами у формі єдиного документу не укладався, проте вважає, що цивільні права та обов`язки сторін виникли в порядку ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, ч. 1, ст. 181 Господарського кодексу України з дій юридичних осіб, які в силу загальних правил і змісту цивільного законодавства породжують взаємні права та обов`язки.

Враховуючи, що відповідач не здійснив повернення коштів за непоставлений товар, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Розглядаючи даний спір господарський суд виходить с наступного.

Відповідно статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За статтею 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частинами 1 та 7 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно з частиною 1 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Сторони є вільними в укладенні договору, а також у визначенні форми договору (усна чи письмова), що підтверджується статтею 218 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 181 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Отже, суд приходить до висновку, що між сторонами укладено договір поставки у спрощений спосіб.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондує з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було перераховано відповідачу в якості попередньої плати грошові кошти платіжним дорученням від 26.04.2018 № 214 в сумі 34 000,00 грн, з призначенням платежу: "Оплата за систему навігації у т.ч. ПДВ 20% - 5666,67". Відповідач свої зобов`язання щодо поставки системи навігації EZ Guide (92500-00) не виконав.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з вимогою від 03.04.2019 № б/н, відповідно до якої пропонував Товариству з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" здійснити повернення 34 000,00 грн за непоставлений товар (попередньої оплати) в семиденний термін на відповідний розрахунковий рахунок.

Вимога про виконання зобов`язання отримана відповідачем власноруч 19.03.2019.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" від 23.10.1991, "Федоренко проти України" від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого "права власності".

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Отже, відсутність дій відповідача щодо поставки товару, надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (п. 74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166).

Враховуючи вищезазначені правові норми та приймаючи до уваги викладені обставини, суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 34 000,00 грн, сплачених в якості попередньої оплати, обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Судовий збір за правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 22, оф. 103; код ЄДР: 36584896) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лукім`я" (37751, Полтавська область, Оржицький район, с. Лукім`я; код ЄДР: 03772985) 34 000,00 грн попередньої оплати за непоставлений товар, а також 1 921,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені копії рішення направити Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Лукім`я" (37751, Полтавська область, Оржицький район, с. Лукім`я, пров. Адміністративний, 8); представнику Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лукім`я" Ралко Н.А. (37740, Полтавська область, Оржицький район, с. Заріг, вул. Миру, 42); Товариству з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології", (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 22, кв. 103).

Повне рішення складено 04.07.2019.

Суддя О.Л. Бестаченко