РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2019Справа № 905/1729/18
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Ваховській К.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1)

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (84404, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, 22)

про стягнення 765 581,05 грн,

Представники сторін: не з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

У вересні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" про стягнення 765 581,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у квітні 2018 року несвоєчасно доставив вантаж позивача відповідно до залізничних накладних, у зв'язку з чим позивач на підставі 116 Статуту залізниць України просить стягнути з відповідача штраф в сумі 765 581,05 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 18.09.2018 повернуто без розгляду позовну заяву ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" до ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" про стягнення 765 581,05 грн. Постановляючи ухвалу господарський суд дійшов висновків, що об'єднання позивачем в одній позовній заяві вимог про стягнення заборгованості за 155 залізничними накладними є порушенням правил об'єднання позовних вимог.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2018 ухвалу Донецької області від 18.09.2018 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 26.12.20118 № 905/1729/18 ухвалу Господарського суду Донецької області від 18.09.2018 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2018 у справі за № 905/1729/18 скасовано, а справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 18.03.2019 № 905/1729/18 передано матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

15.04.2019 матеріали вказаного позову надійшли до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 відкрито провадження по справі № 905/1729/18 та призначено підготовче засідання на 20.05.2019.

17.05.2019 через відділ діловодства суду позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

В підготовче засідання 17.05.2019 представники сторін не з'явилися.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2019 відкладено підготовче засідання у справі № 905/1729/18 на 12.06.2019.

В підготовче засідання 12.06.2019 з'явився представник позивача. Представник відповідача в підготовче засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2019, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.07.2019.

25.06.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 01.07.2019 сторони уповноважених представників не направили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 12.06.2019, в якому був присутній позивач, та повідомленням про вручення поштового відправлення відповідачу.

При цьому, розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, мотивоване неможливістю бути присутнім на розгляді справи у представника позивача, Суд зазначає таке.

Відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з'явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з'явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов'язковою.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Одночасно, застосовуючи відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Розглянувши клопотання позивача про відкладення, Суд відмовляє у його задоволені, оскільки в даному випадку відсутні правові підстави для відкладення розгляду справи, перелік яких наведений у статті 202 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, Суд також звертає увагу, що неявка позивача в дане судове засідання є повторною.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Своїм правом на подання відзиву на позов відповідач у визначений строк відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України не скористався.

Зважаючи на те, що позивача та відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, а їх неявка не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи обмеженість процесуального строку, Суд вважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні за відсутності представників сторін.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

Протягом березня-квітня 2018 року Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до станції призначення - Сартана Донецької залізниці здійснено перевезення вантажів у вагонах, одержувачем яких є Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь", відповідно до залізничних накладних №№ 48971485, 48968101, 49026107, 48977235, 49021694, 49021728, 49055577, 49120538, 49094584, 49135668, 49121049, 49365844, 49396229, 37072451, 37072469, 37101953, 37097417, 37086311, 37102043, 37078086, 37078094, 37005816, 37005808, 37103710, 37103678, 37102068, 37148905, 37085073, 37126497, 37103298, 37118528, 37151552, 37187754, 37187788, 37222379, 37222429, 37248192, 37238722, 37229085, 37227147, 37225919, 37206497, 37191335, 37210481, 37185832, 37361433, 37366440, 37266921, 37345295, 37346236, 37264728, 37425444, 37498219, 37498201, 37508157, 37478641, 37539566, 47534094, 47481361, 47481387, 47591573, 47880497, 47938907, 47938881, 45228251, 40090664, 42921320, 42921346, 40135832, 42921361, 42921387, 40280679, 40238297, 40297731, 40280703, 40336950, 40336893, 40272338, 40619090, 40638561, 40638397, 40830929, 40977035, 40765257, 44336931, 44365930, 44342970, 44365807, 44420834, 44416758, 44417574, 44494664, 44503589, 44505022, 44515583, 44559458, 44564342, 44586477, 44569770, 44586162, 44579027, 44594802, 34163584, 34193953, 34193904, 34307066, 34306910, 34328377, 34328153, 34328468, 34328047, 34328419, 34328138, 34328427, 34326850, 34320572, 34360289, 34327205, 34328104, 34336800, 34190306, 34311142, 34384818, 34395939, 34406504, 34406629, 34403998, 34408781, 34404723, 34399907, 34445908, 34448563, 34449413, 34449462, 34450775, 34451187, 34452029, 34473447, 34479402, 34447649, 34450213, 34451377, 34328393, 34328401, 34328120, 34501155, 34487256, 34537241, 34551689, 34520353, 34541425, 34535393, 34539205, 34540674.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає що вантаж, який прямував за вказаними залізничними накладними, відповідач доставив позивачу після закінчення нормативно встановленого терміну доставки, про що свідчать відмітки про видачу вантажу (графа 52) у залізничних накладних. У зв'язку з тим, що мало місце порушення відповідачем термінів доставки вантажу, який перевозився березня-квітня 2018 року, позивач звернувся позовом до суду про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу на станцію призначення Сартана Регіональної філії "Донецька залізниця" у загальному розмірі 765 581,05 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд зазначає таке.

Згідно із статтею 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ч. 6 ст. 306 Господарського кодексу України, відносини, пов'язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено, також ч. 2 ст. 307 ГК України.

Як підтверджено матеріалами справи, протягом березня-квітня 2018 року Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" до станції призначення - Сартана Донецької залізниці здійснено перевезення у вагонах вантажів, одержувачем яких є Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь", відповідно до залізничних накладних №№ 48971485, 48968101, 49026107, 48977235, 49021694, 49021728, 49055577, 49120538, 49094584, 49135668, 49121049, 49365844, 49396229, 37072451, 37072469, 37101953, 37097417, 37086311, 37102043, 37078086, 37078094, 37005816, 37005808, 37103710, 37103678, 37102068, 37148905, 37085073, 37126497, 37103298, 37118528, 37151552, 37187754, 37187788, 37222379, 37222429, 37248192, 37238722, 37229085, 37227147, 37225919, 37206497, 37191335, 37210481, 37185832, 37361433, 37366440, 37266921, 37345295, 37346236, 37264728, 37425444, 37498219, 37498201, 37508157, 37478641, 37539566, 47534094, 47481361, 47481387, 47591573, 47880497, 47938907, 47938881, 45228251, 40090664, 42921320, 42921346, 40135832, 42921361, 42921387, 40280679, 40238297, 40297731, 40280703, 40336950, 40336893, 40272338, 40619090, 40638561, 40638397, 40830929, 40977035, 40765257, 44336931, 44365930, 44342970, 44365807, 44420834, 44416758, 44417574, 44494664, 44503589, 44505022, 44515583, 44559458, 44564342, 44586477, 44569770, 44586162, 44579027, 44594802, 34163584, 34193953, 34193904, 34307066, 34306910, 34328377, 34328153, 34328468, 34328047, 34328419, 34328138, 34328427, 34326850, 34320572, 34360289, 34327205, 34328104, 34336800, 34190306, 34311142, 34384818, 34395939, 34406504, 34406629, 34403998, 34408781, 34404723, 34399907, 34445908, 34448563, 34449413, 34449462, 34450775, 34451187, 34452029, 34473447, 34479402, 34447649, 34450213, 34451377, 34328393, 34328401, 34328120, 34501155, 34487256, 34537241, 34551689, 34520353, 34541425, 34535393, 34539205, 34540674, копії яких містяться в матеріалах справи.

Згідно з пунктами 22, 23 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Відповідно до пункту 41 Статуту залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктом 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 визначено терміни, в які залізниці зобов'язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотонажних контейнерах, терміни доставки вантажу обчислюються виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км відповідно.

Відповідно до пункту 1.2 Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата. Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Згідно з пунктом 2.4 Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до пункту 2.9 Правил про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки (пункт 2.10. Правил).

Відповідно до статті 116 Статуту залізниць за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

- 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

- 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

- 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Згідно з пунктом 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладних, відповідачем доставлено позивачу вантаж із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного пунктом 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що відповідно до пункту 116 Статуту та пункту 1.1. Правил є підставою для застосування до відповідача як перевізника відповідальності у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В свою чергу, відповідач належними та достатніми доказами в порядку статей 76, 79 Господарського процесуального кодексу України обставини прострочення виконання свого зобов'язання зі своєчасної доставки вантажу не спростував, здійснений позивачем розрахунок штрафу не заперечив, свого контррозрахунку не надав. Також, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що мали місце незалежні від відповідача об'єктивні причини, що зумовили затримку у доставці вантажу, які згідно законодавства дають право залізниці на збільшення терміну доставки.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок позовних вимог, Суд дійшов висновку, що розрахунок штрафу за прострочку доставки вантажу, загальна сума якого становить 765 581,05 грн., є обґрунтованим та арифметично вірним.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Поряд з викладеним, позивачем у позові заявлено про стягнення з відповідача 20 759,81 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Однак, Суд зазначає, що позивачем у встановленому вказаними нормами порядку не надано жодних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт адвокатом та їх вартості, а також понесення таких витрат на професійну правничу допомогу адвоката у заявленому розмірі (платіжних документів чи банківських виписок).

З огляду на викладене, заявлений позивачем розмір судових витрат на професійну правничу допомогу не доведений та документально обґрунтований, а відтак підстави для їх стягнення з відповідача відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (84400, Донецька обл., місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок 22, ідентифікаційний код 40150216) на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Лепорського, будинок 1, ідентифікаційний код 00191158) штраф у розмірі 765 581 (сімсот шістдесят п'ять тисяч п'ятсот вісімдесят одна) грн. 05 коп. та судовий збір у розмірі 11 483 (одинадцять тисяч чотириста вісімдесят три) грн 72 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 04.07.2019

Суддя Т.Ю.Трофименко