ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2019 р. Справа№ 910/9752/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Іоннікової І.А.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача Яківець В.О., - директор

від відповідача Плахотнюк Я.В. довіреність № 19010201 від 02.01.19

розглянувши матеріали апеляційної скарги Житлово-будівельного кооперативу "Річковик-2"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року (повний текст складено 26.10.2018 р.)

у справі № 910/9752/18 (судя Бойко Р.В.)

за позовом Житлово-будівельного кооперативу "Річковик-2",

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго",

про стягнення 771 758,61 грн., -

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1 короткий зміст позовних вимог:

1.1.1. Житлово-будівельний кооператив "Річковик-2" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення коштів у загальній сумі 771758,61 грн. (а.с. 7-10).

1.1.2. Позовну заяву обґрунтовано з посиланням ст.ст. 173, 174, 193 ГК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 612, 629 ЦК України та те, що у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 771 758,61 грн., яка виникла у зв`язку з переплатою Житлово-будівельним кооперативом "Річковик-2" коштів за Договором на постачання теплової енергії №1630516 від 01.05.2001 та за Договором №0100 на централізоване постачання гарячої води.

1.2 короткий зміст рішення суду першої інстанції:

1.2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року у справі №10/9752/18 відмовлено у задоволенні позову (а.с.121-126).

1.3 короткий зміст вимог апеляційної скарги:

1.3.1. Житлово-будівельний кооператив "Річковик-2" звернувся з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року у справі №910/9752/18, в якій викладено прохання оскаржуване скасувати та прийняти нове рішення, яким позов ЖБК "Річковик-2" задовольнити в повному обсязі (а.с.138-141).

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання:

2.1.1. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 листопада 2018 року апеляційна скарга ЖБК "Річковик-2" судовій справі №910/9752/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Власов Ю.Л., судді - Буравльов С.І., Зубець Л.П.

2.1.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26 грудня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі № 910/9752/18 за апеляційною скаргою Житлово-будівельний кооператив "Річковик-2" на рішення Господарського суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року (а.с.160-161).

2.1.3. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 травня 2019 року, в зв`язку з призначенням на посаду судді Верховного Суду у Касаційний господарський суд (Указ Президента України "Про призначення суддів Верховного Суду" від 07.05.2019 №195/2019) судді Власова Ю.Л., який є головуючим (суддею-доповідачем), апеляційна скарга Житлово-будівельного кооперативу "Річковик-2" у судовій справі № 910/9752/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Іоннікова І.А.

2.1.4. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03 червня 2019 року у справі № 910/9752/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу "Річковик-2" на рішення Господарського суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/9752/18. Справу призначено до розгляду на 09 липня 2019 року.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

2.2.1 Позивач зазначає про припинення повноважень відповідача щодо користування комунальним майном, яке надавало йому можливість виконувати свої зобов`язання за договором №1630516 внаслідок прийнятих Київською міською радою рішень про припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001 (надалі - Угода) між Виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) та ПАТ "Київенерго". Відтак, кошти, отримані відповідачем в якості передоплати, після припинення його повноважень як енергопостачальника за Угодою перебувають на його рахунках безпідставно.

2.2.2 У клопотанні про приєднання доказів до матеріалів справи позивач посилався на те, що з огляду на те, що зобов`язання відповідача були нівельовані на підставі ст. 607 ЦК України та ст. 202 ГК України, позивач не вважав за необхідне додавати до позовної заяви докази, які б підтвердили звернення ЖБК "Річковик - 2" до відповідача про припинення дії Договорів.

2.2.3 У клопотанні про приєднання доказів позивач просив приєднати копію звернення вих. №17/06-КЕ від 17.06.2018 р. та належним чином завірену копію опису вкладення у цінний лист №022321006 (а.с. 220-221).

2.3 узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

2.3.1 Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що строк повернення грошових коштів не настав внаслідок того, що позивач не звертався до ПАТ "Київенерго" з відповідною вимогою; позовна заява не містить норм матеріального права, які порушені відповідачем і як наслідок підстав для захисту інтересів позивача.

2.3.2 Посилання позивача на ст.ст. 509, 525. 526, 530, 610, 612, 629 ЦК України не породжує у відповідача обов`язку повернення суми надмірно сплачених коштів, оскільки дані норми застосовуються до зобов`язальних правовідносин між сторонами в частині належного їх виконання. Позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів у даному випадку повинні регулюватися ст. 1212 або ст. 693 ЦК України.

2.3.3 Позивач надав неналежні докази звернення з вимогою, оскільки лист-вимогу №30/05 датовано 30.05.2018 р., а опис вкладення 21.04.2018 р.

2.4 інші процесуальні дії у справі:

2.4.1. У судовому засіданні 09 липня 2019 року представник Житлово-будівельного кооперативу "Річковик-2" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник ПАТ "Київенерго" у судовому засіданні 09 липня 2019 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини;

3.1.1. 01.05.2001 між Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" (енергопостачальна організація) та Житлово-будівельним кооперативом "Річковик-2" (абонент) укладено Договір №1630516 на постачання теплової енергії у гарячій воді (надалі - Договір), предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата у повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді на умовах, передбачених цим Договором (а.с. 16-28).

3.1.2. Відповідно до статуту Публічного акціонерного товариства "Київенерго", затвердженого загальними зборами акціонерів Акціонерної енергопостачальної організації "Київенерго" (протокол №2/2013 від 22.04.2013), Акціонерна енергопостачальна компанія "Київенерго" перейменована у Публічне акціонерне товариство "Київенерго" у відповідності до вимог та положень Закону України "Про акціонерні товариства" від 17.09.2008 №514-VI.

3.1.3. Пунктом 2.2.1 Договору передбачено, що енергопостачальна організація зобов`язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно з Додатком №1 до цього Договору.

3.1.4. Пунктом 2.3.2 Договору визначено, що абонент зобов`язується виконувати умови та порядок оплати в обсягах і в терміни, які передбачені в Додатку №4 до Договору №1, не допускаючи їх перевищення та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

3.1.5. Договір №1630516 від 01.05.2001 набув чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2001 (п. 8.1 Договору). Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 8.4 Договору).

3.1.6. У Додатку №4 до Договору №1 вказано, що абонент здійснює оплату за спожиту теплову енергію не пізніше 25 числа поточного місяця.

3.1.7. У відповідності до Акту звіряння розрахунків за теплову енергію, складеного представниками позивача та відповідача від 30.04.2018, станом на 01.05.2018 у позивача наявна переплата (сальдо, сума попередньої оплати) за теплову енергію у розмірі 624 730,25 грн. (грошові кошти, сплачені позивачем як абонентом за Договором №1630516 від 01.05.2001).

3.2 обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначених відповідно до них правовідносин;

3.2.1. На підставі договорів між сторонами справи виникли правовідносини щодо постачання та оплати гарячої води та теплової енергії у гарячій воді.

3.2.2. Позивачем здійснено передоплату на рахунок відповідача у розмірі 624730,25 грн. за Договором №1630516 від 01.05.2001, що підтверджується наявним у матеріалах справи актом звіряння та за Договором №0100 на централізоване постачання гарячої води у розмірі 147 028,36 грн., що підтверджується копією рахунку № НОМЕР_1 від 30.04.2018 р. (а.с. 15).

3.2.3. Позивачем долучено до позовної заяви копію листа від 30.05.2018, адресованого відповідачу, в якому позивач просить відповідача повернути надмірно сплачені (переплачені) кошти у розмірі 771 758,61 грн. (а.с. 35).

3.2.4. Рішенням Київської міської ради від 24.04.2018 №517/4581 для забезпечення неперервності технологічного процесу виробництва, транспортування та постачання теплової енергії споживачам міста Києва та недопущення виникнення позаштатних ситуацій під час опалювального сезону 2018/2019 років вирішено продовжити дію Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" на підставі рішень Київської міської ради від 21.12.2000 №128/1105, від 21.12.2000 №129/1106, від 21.12.2000 №131/1108 (зі змінами, внесеними додатковими угодами від 25.11.2002, від 28.09.2006, від 29.12.2006, від 30.04.2007, від 07.11.2013, від 30.11.2016, від 19.12.2017 відповідно до рішень Київської міської ради від 28.09.2006 №31/88, від 28.09.2006 №102/159, від 26.04.2007 №474/1135, від 23.10.2013 №274/9762, від 28.07.2016 №854/854, від 20.06.2017 №439/2661, розпорядження Київської міської державної адміністрації від 29.12.2006 №1868) (далі - Угода), щодо: Користування майном ТЕЦ №5 та ТЕЦ №6, електроенергетичним майном, необхідним для передачі та постачання електричної енергії, майном сміттєспалювального заводу, розташованого на вул. Колекторній, 44 у Дарницькому районі м. Києва (Завод "Енергія"), що є комунальною власністю територіальної громади міста Києва та відповідно до Угоди перебуває у володінні та користуванні ПАТ "Київенерго", до 31 липня 2018 року включно; Користування іншим майном комунальної власності територіальної громади міста Києва, що відповідно до Угоди перебуває у володінні та користуванні ПАТ "Київенерго", крім майна, зазначеного у підпункті 1.1 пункту 1 цього рішення, до 30 квітня 2018 року включно.

3.3. доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

3.3.1. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

3.3.2. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що прийняття Київською міською радою рішення від 24.04.2018 №517/4581, зобов`язання відповідача щодо здійснення постачання теплової енергії у гарячій воді та централізованого постачання гарячої води за вказаними договорами були припинились на підставі ст. 607 ЦК та ч. 1 ст. 205 ГК України у зв`язку з неможливістю їх виконання, оскільки має місце обставина, за яку жодна із сторін не відповідає.

Вказане свідчить про неможливість надання відповідачем послуг з постачання позивачу гарячої води та теплової енергії у гарячій воді в рахунок оплати якої можливо було б зарахувати внесену позивачем переплату.

3.3.3. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача кошти з підстав невиконання/порушення виконання відповідачем норм ст.ст. 173, 174, 193 ГК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 612, 629 ЦК України. Вказані норми застосовуються до зобов`язальних правовідносин між сторонами в частині належного їх виконання.

3.3.4. Підставою для повернення відповідачем коштів є договори № 1630516 і №0100 та правовідносини сторін у цьому спорі, які регулюються нормами зобов`язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень глави 83 (до якої входить ст. 1212) ЦК України. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17 (провадження №12-83гс18).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обрання позивачем невірного способу захисту та про необхідність стягнення коштів переплати лише у разі розірвання спірних договорів або на підставі ст. 1212 ЦК України, які позивачем у якості підстав позову не визначено та відповідно про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з урахуванням визначених у позовній заяві підстав позову.

3.3.5. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 5 ГПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 р. у справі №1-2/2002 зазначено, що: "обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист".

Частиною 1 статті 6 ГПК України передбачено, що підприємства та організації, що порушили майнові права і законні інтереси інших підприємств та організацій, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії.

3.3.6. Підписання відповідачем акту звірки розрахунків свідчить про визнання ним переплати за договором №1630516 позивача у розмірі 624730,25 грн.

Виписавши позивачу рахунок НОМЕР_1 від 30.04.2018 р. відповідач також визнав наявність у позивача переплати за централізоване постачання гарячої води за договором №001000 від 01.05.2015 р. доказів існування переплати у іншому від визначеному у Акті звірки розрахунків та рахунку № НОМЕР_1 розмірі - відповідачем не надано, як не надано і доказів повернення таких коштів позивачу.

Відповідач втратив можливість надавати позивачу визначені договором послуги та відповідно можливість використати кошти переплати в рахунок оплати відповідних послуг.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення на користь позивача коштів переплати у загальному розмірі 771758,61 грн.

Крім того, наданими на стадії апеляційного перегляду доказами підтверджується, що позивач листом від 17.06.2018 р. №17/06-КЕ заявив про припинення дії договорів та просив повернути передплачені кошти у розмірі 771758,68 грн. Доказів виконання цієї вимоги (в т.ч. в порядку ст. 530 ЦК України) - матеріали справи не містять.

3.4. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду:

3.4.1. Підписання відповідачем акту звірки розрахунків та зазначення у рахунку від 30.04.2018 р. про існування переплати свідчить про визнання ним переплати позивача у загальному розмірі 771 758,61 грн. Відповідач втратив можливість надавати позивачу визначені договором послуги. Таким чином утримання відповідачем зазначених коштів переплати є порушенням права позивача на вільне володіння майном

ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

4.1.1. Враховуючи, що позивачем за допомогою належних, допустимих та достатніх доказів доведено обставини, якими обґрунтовано вимоги у даній справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для їх задоволення.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

4.2.1. У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

4.2.2. За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

4.2.3. Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

4.2.4. Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

4.2.5. Згідно частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

4.2.6. У відповідності до норм ч. 6 та ч. 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

4.2.7. Приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

4.2.8. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

4.2.9. Положеннями ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

4.2.10. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання визначені у главі 50 Цивільного кодексу України, ст. 202 ГК України.

4.2.11. Згідно ст. 202 ГК України, господарське зобов`язання припиняється в т.ч. через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

4.2.12. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 205 ГК України, господарське зобов`язання припиняється неможливістю виконання у разі виникнення обставин, за які жодна з його сторін не відповідає, якщо інше не передбачено законом. У разі неможливості виконання зобов`язання повністю або частково зобов`язана сторона з метою запобігання невигідним для сторін майновим та іншим наслідкам повинна негайно повідомити про це управнену сторону, яка має вжити необхідних заходів щодо зменшення зазначених наслідків. Таке повідомлення не звільняє зобов`язану сторону від відповідальності за невиконання зобов`язання відповідно до вимог закону.

4.2.13. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 ЦК України).

4.2.14. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України ).

4.2.15. Частиною 1 статті 6 ГПК України передбачено, що підприємства та організації, що порушили майнові права і законні інтереси інших підприємств та організацій, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

5.1.1. Колегія суддів погоджується з твердженнями позивача про те, що зобов`язання за укладеними сторонами договорами припинились внаслідок неможливості їх виконання відповідачем.

В силу прийняття Київською міською державною адміністрацією розпорядження від 20.06.2017 №439/2661, станом на момент звернення позивача з позовом, відповідача позбавлено можливості виконувати зобов`язання з постачання гарячої води та теплової енергії у гарячій воді, що виключає можливість використання ним переплати позивача в рахунок оплати відповідних послуг за договорами та наявність підстав для повернення таких коштів.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

6.1.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, дійшов помилкового висновку щодо необхідності застосування ст. 1212 ЦК України, не врахував викладеного у рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 р. у справі №1-2/2002 висновку з урахуванням ч. 1 ст. 6 ГПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

6.1.2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року у справі №910/9752/18 підлягає скасуванню.

6.1.3. Апеляційна скарга Житлово-будівельного кооперативу "Річковик-2" на рішення Господарського суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року у справі №910/9752/18 підлягає задоволенню.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Річковик-2" на рішення Господарського суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року у справі №910/9752/18 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року у справі №910/9752/18 скасувати та прийняти нове рішення:

"1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (85612, Донецька обл., Мар`їнський район, м. Курахове, вул. Енергетиків, 34, ) на користь Житлово-будівельного кооперативу "Річковик-2" (02232, м. Київ, вул. Закревського, 85, ) надмірно сплачені грошові кошти у загальній сумі 771758 (сімсот сімдесят одну тисячу сімсот п`ятдесят вісім) грн. 61 коп. та 11576 (одинадцять тисяч п`ятсот сімдесят шість) грн. 61 коп. судового збору.".

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (85612, Донецька обл., Мар`їнський район, м. Курахове, вул. Енергетиків, 34, ) на користь Житлово-будівельного кооперативу "Річковик-2" (02232, м. Київ, вул. Закревського, 85, ) 17365 (сімнадцять тисяч триста шістдесят п`ять) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

5. Справу № 910/9752/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 11.07.2019 р.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

І.А. Іоннікова