УХВАЛА

м. Київ

11.07.2019Справа № 910/5325/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Кобельчука О.І., розглянувши матеріали справи

За заявою Приватного підприємства «ОККО-Бізнес Контракт»

про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/5325/18

За позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр забезпечення виробництва»

до Приватного підприємства «ОККО-Бізнес Контракт»

про визнання додаткової угоди недійсною та стягнення 18770222,24 грн.,

за участі представників:

від позивача - Мельник А.М. (представник за довіреністю);

Пегза К.К. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/5325/18, позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр забезпечення виробництва» задоволено, визнано недійсною Додаткову угоду №1 від 22.08.2017 до Договору поставки №ЦЗВ-14-01817-01 від 28.02.2017, укладену між Приватним підприємством «ОККО-Бізнес Контракт» та Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Філії «Центр забезпечення виробництва». Стягнуто з Приватного підприємства «ОККО-Бізнес Контракт» на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр забезпечення виробництва» безпідставно отримані кошти в розмірі 18770222,24 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 281553,33 грн.

12.10.2018 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2019 апеляційну скаргу Приватного підприємства «ОККО-Бізнес Контракт» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/5325/18 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/5325/18 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19.06.2019 касаційну скаргу Приватного підприємства «ОККО-Бізнес Контракт» залишено без задоволення. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 року у справі №910/5325/18 залишено без змін.

02.07.2018 до Господарського суду міста Києва від Приватного підприємства «ОККО-Бізнес Контракт» надійшла заява про відстрочення виконання рішення господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/5325/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 прийнято до розгляду заяву Приватного підприємства «ОККО-Бізнес Контракт» про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/5325/18.

09.07.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від заявника надійшла заява із доказами щодо існування скрутного фінансового становища підприємства.

10.07.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від заявника надійшла заява про розгляд заяви без участі уповноваженого представника.

10.07.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від заявника надійшли додаткові пояснення з приводу поданої заяви.

10.07.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли заперечення проти заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Представник відповідача (заявника) в судове засідання призначене на 11.07.2019 не з`явився.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/5325/18 з підстав, викладених у наданих суду письмових запереченнях. Зокрема зазначив про необґрунтованість доводів заявника, оскільки в матеріалах заяви відсутні докази підтвердження скрутного фінансового становища підприємства та неможливості виконання рішення суду у даній справі. Крім того зазначив, що подана відповідачем заява фактично направлена на ухилення від виконання рішення суду та уникнення від сплати заборгованості перед позивачем. На підставі викладеного позивач просив відмовити у задоволенні розглядуваної заяви.

Розглянувши заяву Приватного підприємства «ОККО-Бізнес Контракт» про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/5325/18 суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За приписами ч.1 ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України судове рішення по справі №910/5325/18, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч.4 ст.331 Господарського процесуального кодексу України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, за змістом наведеної норми, відстрочення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Відповідно до п.7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Обґрунтовуючи наявність підстав для відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/5325/18 Приватне підприємство «ОККО-Бізнес Контракт» посилається на те, що на даний час у заявника відсутнє власне нерухоме майно, у своїй господарській діяльності відповідач використовує майно, що перебуває в оренді, яке в свою чергу перебуває у заставі банків. Крім того, заявник зазначає, що для ведення своєї господарської діяльності останній використовує кредитні кошти, сума яких станом на 02.07.2019 становить більше 2 млрд. гривень, а обов`язкові до сплати платежі за користування кредитними коштами в першому кварталі 2019 року становили 68,8 млн. гривень. Наявність значних грошових зобов`язань по сплаті коштів за користування кредитами, сплаті податків, а також зобов`язань по договорах поставки нафтопродуктів, у тому числі на користь підприємств державного сектору економіки на 2019 рік, ускладнює виконання рішення у даній справі за яким у заявника виникло зобов`язання зі сплати на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» понад 19 млн. гривень.

Заявник зазначає, що підприємство не ухиляється від виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у даній справі та має намір виконати його в повному обсязі. Так, відповідач зазначає, що останнім заплановано та укладено ряд договорів на поставку нафтопродуктів з третіми особами, а отримані кошти від реалізації продукції за зазначеними договорами протягом року будуть направлені на погашення заборгованості перед позивачем.

Відповідач вказує на те, що одномоментне виконання рішення суду у даній справі шляхом примусового стягнення з останнього 19 млн. грн. єдиним платежем призведе до банкрутства підприємства та не призведе до повернення коштів позивачу у даній справі. В той же час, відстрочка виконання рішення суду надасть можливість підприємству здійснювати свою господарську діяльність, своєчасно виплачувати заробітну плату своїм працівникам, а також податки і збори і одночасно погасити заборгованість перед позивачем.

Також заявник зазначає, що наразі від контрагентів Приватного підприємства «ОККО-Бізнес Контракт» поступово надходять грошові кошти від реалізації нафтопродуктів, проте виведення зазначених коштів з обігу призведе до зупинення господарської діяльності підприємства та зниження його платоспроможності.

Так, у випадку одномоментного примусового виконання рішення суду на всю суму непогашеної заборгованості перед позивачем з накладенням виконавцем арешту на рахунки відповідача, останній буде позбавлений можливості здійснювати свою господарську діяльність, що призведе до припинення надходження коштів та до неможливості виконання рішення суду у даній справі, а відтак будуть порушені інтереси позивача, який в свою чергу не матиме змоги отримати кошти за рішенням суду.

На підставі викладеного Приватне підприємство «ОККО-Бізнес Контракт» просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/5325/18 терміном на один рік.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що на підтвердження власних доводів, стосовно скрутного фінансового становища та понесення великих витрат, заявником додано до матеріалів заяви довідку щодо заборгованості за кредитами, Звіт про фінансовий стан підприємства станом на 31.12.2018, Звіт про фінансові результати підприємства за 2018 рік, Довідку щодо сплати нарахованих процентів, Банківську відомість застосованих відсотків за червень 2019 року та Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Також на підтвердження тверджень, щодо надходження коштів останньому від здійснення господарської діяльності заявником надано копії платіжних доручень про сплату вартості нафтопродуктів, та копії договорів купівлі-продажу нафтопродуктів, укладених відповідачем з третіми особами та накладні на відпуск продукції. Крім того, на підтвердження власних доводів, щодо передачі майна в заставу, заявником додано до матеріалів заяви копії договорів застави.

Із вказаних документів вбачається, що щомісячні витрати відповідача зі сплати відсотків за кредитними договорами та договорами позик становлять суму більш як 30 млн. гривень. Також, із Довідки АТ «Ощадбанк» від 27.06.2019 щодо сплати нарахованих процентів вбачається, що заборгованість відповідача перед банком по кредиту становить 370000000 грн., строкова заборгованість по процентам складає 931780,82 грн., суму яких відповідач мав сплатити банку у строк до 04.07.2019 разом з тим, із Довідки АТ «Райффайзен Банк-Аваль» вбачається загальна сума заборгованості по відсоткам, що належить до сплати за червень 2019 року становить понад 7 млн. гривень. Одномоментне стягнення значної суми заборгованості за рішенням суду, а також накладення арешту на рахунки заявника в межах примусового стягнення заборгованості, поряд з наявністю великого обсягу фінансових зобов`язань заявника, може призвести до зупинення господарської діяльності підприємства, що в свою чергу може призвести до невиконання зобов`язань за іншими договорами, укладених з третіми особами та призвести до зменшення надходжень грошових коштів, а також зменшення платоспроможності відповідача, що суттєво ускладнить виконання рішення суду.

В той же час, із наданих заявником копій платіжних доручень вбачається надходження грошових коштів від реалізації нафтопродуктів в сумі понад 5 млн. гривень, а також надходження в майбутньому грошових коштів від здійснення господарської діяльності заявника на підставі укладених договорів поставки нафтопродуктів.

Вказані обставини в сукупності дають суду змогу дійти висновку щодо обґрунтованості тверджень заявника, стосовно наявності великого обсягу фінансових зобов`язань та можливості виконання судового рішення у цій справі поступово, шляхом перенаправлення одержаних прибутків від здійснення господарської діяльності підприємства в рахунок погашення заборгованості перед позивачем у даній справі.

За таких обставин, враховуючи наведені заявником пояснення, а також значний розмір суми присудженої до стягнення судовим рішенням у даній справі та специфіку діяльності заявника, суд вважає, що у даному випадку є доцільним відстрочення виконання судового рішення у справ, що в свою чергу сприятиме стабільності майбутнього виконання судового рішення й не порушить балансу прав його учасників даної справи.

В той же час, суд зазначає, що заперечення позивача спростовуються наявними у матеріалах заяви документами. Крім того, твердження позивача стосовно того, що подана відповідачем заява фактично направлена на ухилення від виконання рішення суду та уникнення від сплати заборгованості перед позивачем, не підтверджені жодними доказами та ґрунтуються виключно на припущеннях позивача.

Керуючись ч.2 ст.232, 233, 234, 331, Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного підприємства «ОККО-Бізнес Контракт» про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/5325/18 задовольнити.

Відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/5325/18 до 11.07.2020.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в передбаченому законом порядку.

Дата підписання: 11.07.2019

Суддя Я.В. Маринченко