ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2019 р. Справа№ 910/15380/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі : Ігнатюк Г.В.

за участю представників сторін

від позивача: Макарчук Р.С. (член вик. орг)

від відповідача : не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Манад»

на рішення господарського суду міста Києва від 23.01.2019

у справі № 910/15380/18 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Манад»

до акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 16 484, 40 грн. -

ВСТАНОВИВ :

16.11.2018 до господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 16 484, 40 грн. штрафу за договором про надання послуг №09679/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018.

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.01.2019 в задоволені позову відмовлено повністю.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що підстави для нарахування позивачем штрафу відсутні, оскільки відповідачем не прострочено строки доставки вантажу.

Не погодившись з рішенням суду, позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Манад» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та винести нове, яким задовольнити позов в частині стягнення із акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» штрафу у сумі 16 484, 40 грн. за несвоєчасну доставку вантажу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначив на те, що судом першої інстанції не взято до уваги пояснення позивача щодо особливостей розрахунку термінів доставки вантажів згідно Правил обчислення термінів доставки вантажів. Це призвело до ухвалення рішення з неповним з`ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням зазначених вище Правил як норм матеріального права в частині порядку і способу обчислення термінів доставки вантажів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Манад». Визначено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

25.03.2019 року через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому останній просить апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

01.04.2019 року через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в частині стягнення із акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» штраф у сумі 16 484, 40 грн. за несвоєчасну доставку вантажу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 ухвалено, здійснювати розгляд апеляційної скарги у справі №910/15380/18 за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Справу призначено до розгляду на 25.06.2019 рік.

25.06.2019 року представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином. (а.с. 159-163).

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи , належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського кодексу України (надалі ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 14.02.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю «Манад» (надалі замовник) та публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (надалі перевізник) було укладено договір №09679/ЦТЛ-2018 про надання послуг (надалі договір).(а.с.19-30)

Предметом зазначеного договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги ( п.1 договору).

За умовами підпунктів 8.5.1 8.5.2 договору замовник формує електронний перевізний документ (далі - ЕПД) та передає їх перевізнику через АС Клієнт-УЗ не пізніше часу пред`явлення вантажу для приймально- здавальних операцій відповідно до режиму роботи товарної контори станції. Заповнення ЕПД УМВС здійснюється відповідно до вимог додатку 1 до УМВС. ЕЦП замовника при відправленні проставляється в графі 1 ЕПД. Електронна печатка філії «ГЮЦ УЗ» "Удостоверено «ЗП ГИВЦ УЗ <дата наложения ЭП>»" відображається в графах 1, 26, 64.

При цьому, у відповідності до п.п. 8.5.6. договору видача вантажу, перевезення якого здійснювалось за електронною накладною, проводиться за електронною накладною. На вимогу замовника перевізник може проводити видачу вантажу за паперовою копією електронної накладної.

Як визначено п. п. 8.8. зазначеного договору у разі судового розгляду справи, чи виникненні претензійної практики, використовується візуальне відображення електронних документів на папері.

Також, відповідно до умов договору поставки №7618/010 133/с від 07.08.2018 укладеного між публічним акціонерним товариством «Крюківський вагонобудівельний завод» (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Манад» (покупець), та специфікацій №1 та №2 необхідно було поставити 15 залізничних вагонів-зерновозів моделі 19-7053-02 на суму 25 920 000, 00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі зазначеного вище договору поставки, позивачем було здійснено оплату за 7 залізничних вагонів-зерновозів моделі 19-7053-02, що підтверджується видатковою накладною №КВ-78640 від 28.09.2018 на суму 12096000, 00 грн. та актом прийому-передачі № 1 від 28.09.2018 (а.с. 39-40).

Згідно акту №1 від 28.09.2018 зазначені 7 вагонів було прийнято на відповідальне зберігання приватним акціонерним товариством «Крюківський вагонобудівельний завод» (а.с. 41).

З матеріалів справи вбачається, що 05.10.2018 позивачем було здійснено виплату за інші 8 залізничних вагонів-зерновозів моделі 19-7053-02, що підтверджується видатковою накладною №КВ-78689 на суму 13824000, 00 грн. та актом прийому-передачі № 2 від 05.10.2018, (а.с. 42-43).

Згідно акту №2 від 05.10.2018 зазначені вище 8 вагонів було прийнято на відповідальне зберігання приватним акціонерним товариством «Крюківський вагонобудівельний завод» (а.с. 44).

Як свідчать матеріали справи, залізничні вагони у кількості 15 штук були зняті з відповідального зберігання приватного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівельний завод», що підтверджується актами №1 та №2 зняття продукції з відповідального зберігання (дату не зазначено) (а.с. 45-46).

За змістом залізничної накладної №444474369 від 05.10.2018, залізничні вагони у кільності 15 штук як «вантаж на своїх осях» було направлено на станцію призначення Березань (код станції 322801) у власність позивача, як вантажоодержувача. Згідно зазначеної накладної, відстань перевезення складає 261 км. (графа 30 накладної), платником перевезення є позивач, а згідно відомостей про відправку, строк доставки вантажу визначено 09.10.2018 (а. с. 47-50).

Згідно календарних штемпелів в залізничній накладній №44474369 від 05.10.2018р., вантаж доставлено до станції Березань 11.10.2018 року (а.с. 47).

Звертаючись з позовними вимогами про стягнення штрафних санкцій у розмірі 16 484, 40 грн. за несвоєчасну доставку вантажів, позивач посилався на те, що за залізничною накладною № 44474369 від 05.10.2018 року перевезення прострочено на 2 доби, оскільки мало бути доставлено 09.10.2018 року, а фактично доставлено на станції призначення 11.10.2018 року, вручено вантаж 12.10.2018 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідачем не прострочено строки доставки вантажу на 2 доби, отже відсутні підстави для нарахування штрафу на несвоєчасне перевезення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли зобов`язання на підставі укладеного між ними договору про надання послуг №096779/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018 р., згідно якого перевізник (відповідач) мав здійснювати перевезення вантажів, надавати вагони для перевезення, та інші послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт та імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника (позивача) і проводити розрахунки за ці послуги.

За змістом статті 908 ЦК України - перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 909 ЦК України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Частиною 5 ст. 307 Господарського кодексу України (надалі ГК України) встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічний припис містить ст. 909 ЦК України.

Частиною першою статті 919 ЦК України передбачено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Згідно із статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Як погоджено сторонами договору, за змістом п. 5.1 - сторони договору погодили, що несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно із Статутом залізниць (надалі Статут).

Разом з тим, пунктом 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі - Правила) передбачено, що терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 Правил у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотонажних контейнерах, терміни доставки вантажу обчислюються виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км відповідно.

Пунктом 1.2 вищевказаних Правил передбачено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Згідно з пунктом 2.1 Правил обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Згідно з пунктом 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Також, за змістом статті 116 Статуту передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам-суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 1) 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 2) 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 3) 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Отже, встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні, зазначене узгоджується з позицією Вищого господарського суду України, викладеною в інформаційному листі №01-06/420/2012 від 04.04.2012 р.

З матеріалів справи слідує, що в залізничній накладній № 44474369 від 05.10.2018 року, строк доставки вантажу визначено 09.10.2018 року. Відповідно до календарного штемпеля проставленого в зазначеній залізничній накладній в графі «дата та час доставки вантажу» - вантаж доставлено до станції Березань 11.10.2018 року о 16 год. 15 хв.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем було прострочено строки доставки вантажу, однак, в силу приписів ст. 116 Статуту у позивача відсутні підстави для нарахування відповідачу штрафу з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Оскільки доставка вантажу, згідно загальних відомостей про відправку повинна бути здійснена до 24:00 год. 09.10.2018 року, то відлік часу прострочення доставки слід проводити з 00:00 год. 10.10.2018 року, при цьому з 00:00 год. 10.10.2018 року до 16:15год. 11.10.2018 року пройшло 40 год. 15хв.

Аналізуючи вищевказані обставини, колегія суддів погоджується з висновком про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно того, що відповідачем не прострочено строки доставки вантажу на 2 доби, тобто підстави для нарахування позивачем штрафу відсутні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, стосовно того, що права позивача, за захистом яких він звернувся до першої інстанції, не порушено відповідачем, тому в позові про стягнення 16 484, 40 грн. штрафу у зв`язку із простроченням доставки вантажу на дві доби правомірно відмовлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 23.01.2019 року у справі № 910/15380/18, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» на рішення господарського суду міста Києва від 23.01.2019 р. у справі № 910/15380/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 23.01.2019 р. у справі № 910/15380/18 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на позивача (апелянта).

Матеріали справи № 910/15380/18 повернути до місцевого господарського суду .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню крім винятків, встановлених ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 05.07.2019

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко