ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"01" липня 2019 р. Справа№ 910/25480/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Дяченко В.С., довіреність №24/15/3 від 28.12.2018;

від відповідача 1 - Дашо А.Ю., адвокат, довіреність №б/н від 14.02.2018;

від відповідача 2 - Іванов А.О., адвокат, довіреність №б/н від 21.01.2019;

від прокуратури - Чумаченко А.А., посвідчення №035414 від 01.09.2015,

розглянувши заяву Державної іпотечної установи про відвід судді - учасника колегії суддів Північного апеляційного господарського суду Дідиченко М.А. від розгляду апеляційної скарги Державної іпотечної установи на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2019 у справі №910/25480/15 (суддя Джарти В.В., повний текст складено - 25.03.2019) за позовом Державної іпотечної установи до товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» та публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», за участю Прокуратури міста Києва про визнання зарахування однорідних зустрічних вимог недійсним

ВСТАНОВИВ наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.10.2015 у справі №910/25480/15 позов задоволено повністю; визнано недійсним зарахування вимог, здійснене на підставі заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог б/н від 09.02.2011 року.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2016 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» задоволено, рішення господарського суду міста Києва від 22.10.2016 у справі №910/25480/15 скасовано та прийнято нове рішення, яким Державній іпотечній установі відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.07.2016 у справі №910/25480/15 (судді: Козир Т.П. (головуючий), Картере В.І., Самусенко С.С.) касаційні скарги Державної іпотечної установи, публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволені, а касаційна скарга Заступника прокурора міста Києва задоволена частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2016 та рішення господарського суду міста Києва від 22.10.2015 у справі №910/25480/15 скасовано з передачею справи на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.05.2018 у справі №910/25480/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.08.2018 у справі №910/25480/15 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 20.11.2018 касаційну скаргу Державної іпотечної установи задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.08.2018 та рішення господарського суду міста Києва від 21.05.2018 у справі №910/25480/15 скасовано, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду справи, рішенням господарського суду міста Києва від 20.02.2019 року у справі №910/25480/15 у задоволенні позову Державної іпотечної установи відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу у справі №910/25480/15 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя - Козир Т.П., судді - Коробенко Г.П., Кравчук Г.А.

Головуючею суддею Козир Т.П. заявлено самовідвід у зв`язку із недопустимістю повторної участі судді у розгляді справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2019 заяву про самовідвід головуючого судді Козир Т.П. від розгляду апеляційної скарги Державної іпотечної установи на рішення господарського суду міста Києва від 20.02.2019 року у справі №910/25480/15 задоволено; справу відповідно до положень статті 32 Господарського процесуального кодексу України передано на повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду, апеляційну скаргу у справі №910/25480/15 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя - Пономаренко Є.Ю., судді - Руденко М.А., Дідиченко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2019 поновлено Державній іпотечній установі пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2019 у справі №910/25480/15; відкрито апеляційне провадження; учасникам справи встановлено п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали, для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань та зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2019 у даній справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2019 було призначено справу до розгляду на 01.07.2019.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 у зв`язку із перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №910/25480/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя - Пономаренко Є.Ю., судді - Дідиченко М.А., Смірнова Л.Г.

Від Державної іпотечної установи до суду надійшла заява про відвід судді - учасника колегії суддів Північного апеляційного господарського суду Дідиченко М.А. від розгляду справи №910/25480/15.

Заяву мотивовано тим, що 15.11.2016 суддя Дідиченко М.А. приймала участь у розгляді справи №910/6052/16, яка за твердженнями заявника, пов`язана обставинами з даною справою. Так, постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 у справі №910/6052/16 - задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 у справі №910/6052/16 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсними договір застави майнових прав №Д-1.1/2014 від 04.09.2014 та договір відступлення права вимоги (з відкладальними умовами) №Д-1.2/2014 від 04.09.2014 укладені між ПАТ «Дельта Банк» та Установою. Як зазначає позивач, до обставин справи, які підлягають дослідженню у даній справі відноситься також і встановлена у справі №910/6052/16 недійсність договору застави майнових прав №Д-1.1/2014 від 04.09.2014 та договору відступлення права вимоги (з відкладальними умовами) №Д-1.2/2014 від 04.09.2014 укладених між ПАТ «Дельта Банк» та Установою. На переконання заявника, сформована правова позиція судді Дідиченко М.А. у справі №910/6052/16 на користь ПАТ «Дельта Банк» викликає сумніви щодо об`єктивності та неупередженості розгляду апеляційної скарги Державної іпотечної установи у справі №910/25480/15. Наведені обставини, на думку позивача, є підставою для відводу судді Дідиченко М.А. згідно п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України.

Колегія суддів апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, які викладені у заяві про відвід, дійшла висновку, що заявлений Державною іпотечною установою відвід судді Північного апеляційного господарського суду Дідиченко М.А. від розгляду справи №910/25480/15 є необґрунтованим, з огляду на наступне.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 зазначено наступне. (104) Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії», від 24.02.1993, Series A N 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії», заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). (105) Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру», заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства», п. 32, Reports 1996-III). (106) У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26.10.1984 у справі «Де Куббер проти Бельгії», Series A, №86). (107) Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (див. рішення у справі «Сасілор-Лормін проти Франції», заява №65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

В рішенні у справі «Білуха проти України» (Заява №33949/02) від 09.11.2006 сказано: «стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Як вже вказувалося, право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас, згідно із п. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Так, заява Державної іпотечної установи про відвід судді - учасника колегії суддів Північного апеляційного господарського суду Дідиченко М.А. не містить обставин, які підтверджують сумнів у неупередженості або об`єктивності вказаного судді.

Сама по собі незгода заявника із рішенням в іншій справі, прийнятим за участю судді Дідиченко М.А. не є підставою для відводу згідно з вищезазначеними нормами Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Відповідно до п. 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку надходження заяви про відвід судді.

Згідно з п. 9 ч. 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: пунктом 5 частини першої статті 228 цього Кодексу - до вирішення питання про відвід.

Враховуючи те, що колегія суддів дійшла до висновку про необґрунтованість заявленого Державною іпотечною установою відводу, справа підлягає передачі для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою, відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, для вирішення питання про відвід, а провадження у справі підлягає зупиненню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 35, 39, 228, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати заяву Державної іпотечної установи про відвід судді - учасника колегії суддів Північного апеляційного господарського суду Дідиченко М.А. від розгляду апеляційної скарги Державної іпотечної установи на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2019 у справі №910/25480/15 - необґрунтованою.

2. Передати справу для вирішення питання про відвід колегії суддів у порядку, встановленому ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників, що засідання відбудеться в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, б.1А, зал судового засідання № 14. Явка учасників не є обов`язковою.

3. Провадження у справі №910/25480/15 зупинити до вирішення питання про відвід.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

Л.Г. Смірнова