ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"01" липня 2019 р. Справа№ 910/5828/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Смірнової Л.Г.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі №910/5828/18 (суддя Джарти В.В., повний текст складено 09.10.2018) за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний центр «Нафтохім» та комунального підприємства «Комунальний центр підтримки підприємницької діяльності та надання реєстраційних послуг» про визнання недійсним рішення, скасування реєстраційної дії/запису та визнання недійсними змін до установчих документів

ВСТАНОВИВ наступне.

ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний центр «Нафтохім» та Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в особі відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 було замінено другого відповідача на належного - комунальне підприємство «Комунальний центр підтримки підприємницької діяльності та надання реєстраційних послуг») про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства оформленого протоколом від 30.03.2018, скасування реєстраційної дії/запису та визнання недійсними змін до установчих документів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача як учасника товариства належним чином не було повідомлено про проведення зборів 30.03.2018, на цих зборах його безпідставно виключено з учасників товариства, чим було порушено його корпоративні права.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 позов ОСОБА_2 задоволено частково:

- визнано недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний центр «Нафтохім», оформлене протоколом №1 від 30.03.2018 в частині пункту 4.1 щодо виключення ОСОБА_2 ;

- зобов`язано комунальне підприємство «Комунальний центр підтримки підприємницької діяльності та надання реєстраційних послуг» скасувати реєстраційну дію/запис, внесений 05.04.2018 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо виключення ОСОБА_2 ;

- визнано недійсними зміни до установчих документів товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний центр «Нафтохім», що були здійснені на підставі рішення загальних зборів учасників, оформленого протоколом №1 від 30.03.2018, щодо виключення ОСОБА_2 .

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 змінено мотивувальну та резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2018. Визнано недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний центр «Нафтохім», оформлене протоколом 30.03.2018 №1 в частині пункту 4.1 щодо виключення ОСОБА_2 з товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний центр «Нафтохім», в частині пункту 4.2 щодо зменшення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний центр «Нафтохім», в частині пункту 5 щодо внесення змін до статуту товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний центр «Нафтохім». Зобов`язано комунальне підприємство «Комунальний центр підтримки підприємницької діяльності та надання реєстраційних послуг» скасувати реєстраційну дію/запис, внесений 05.04.2018 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо виключення ОСОБА_2 з товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний центр «Нафтохім». Визнано недійсними зміни до установчих документів товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний центр «Нафтохім», які були здійснені на підставі рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний центр «Нафтохім», оформленого протоколом від 30.03.2018 №1, щодо виключення ОСОБА_2 з товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний центр «Нафтохім».

В подальшому, товариство з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний центр «Нафтохім» подало касаційну скаргу, в якій просило скасувати вказані рішення і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 15.05.2019 касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний центр «Нафтохім» залишено без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 - без змін.

Вельможко Яна Юріївна (особа, яка не брала участі у справі) звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 повністю та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі скаржником також заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Розглянувши апеляційну скаргу, додані до неї матеріали, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, повний текст оскаржуваного рішення від 26.09.2018 складено - 09.10.2018.

Отже, останнім днем строку подання апеляційної скарги на вказане рішення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, є 29.10.2018.

Згідно відмітки на конверті, в якому надійшла апеляційна скарга, остання подана апелянтом 14.06.2019, тобто з пропуском встановленого ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України строку на апеляційне оскарження.

Заявник, як на причину пропуску строку на апеляційне оскарження, посилається, на те, що про оскаржуване судове рішення ОСОБА_1 дізналася лише 07.06.2019, після отримання ТОВ НДЦ «Нафтохім» та надання апелянту на ознайомлення рішення Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 23.05.2019, прийнятого за наслідком розгляду скарги ТОВ НДЦ «Нафтохім» від 23.04.2019 (на рішення державних реєстраторів Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації Таран О.М., Гнатюк М.В. комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг»). При цьому, ОСОБА_1 зазначає, що до отримання рішення Комісії вона не була обізнана про існування даного спору.

Згідно ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів, розглянувши клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, дійшла висновку про неповажність причин його пропуску через недоведеність належними доказами підстав, на які посилається апелянт, з огляду на наступне.

Так, клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Для вирішення господарським судом питання про поновлення процесуального строку самого лише клопотання недостатньо, наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена заявником.

Таким чином, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Відповідно до чинного законодавства поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Діюче процесуальне законодавство не допускає довільного, не обмеженого у часі перегляду судових рішень.

Норми Господарського процесуального кодексу України, встановлюючи строки для подачі скарг, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність правовідношень у сфері підприємницької та іншої економічної діяльності, з однієї сторони, і правом на справедливий судовий розгляд, який передбачає можливість виправлення судових помилок, з іншої.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22-23 Рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, пункти 37-38 Рішення у справі «Мушта проти України» від 18.11.2010).

У пункті 41 Рішення від 03.04.2008 року «Пономарьов проти України» Суд вказав, що «правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків».

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.10.2016 зі справи «Устименко проти України», дійшов до висновку що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Отже, можливість поновлення судом апеляційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку.

Однак, як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, доводи скаржника про те, що він дізнався про оскаржуване рішення лише після отримання рішення Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 23.05.2019, жодним чином документально не підтверджені.

Крім того, ОСОБА_1 не наведено жодних доводів та не надано доказів щодо неможливості бути обізнаною, як учаснику товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний центр «Нафтохім» з судовим провадженням у даній справі та рішеннями судів трьох інстанцій.

За вказаних обставин, колегія суддів позбавлена можливості впевнитися чи відповідають вказані твердження апелянта дійсності, а відтак неможливо достеменно встановити поважність причин пропуску строку на звернення до суду з апеляційною скаргою.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб.

Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Наявність права на оскарження не є безумовною підставою для здійснення судового захисту шляхом прийняття апеляційної скарги, поданої з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

Отже, виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що наведені апелянтом підстави в обґрунтування поважності причин пропуску строку на подання апеляційної скарги є недоведеними належними доказами, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі №910/5828/18 без руху.

Згідно ч. 3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку для подання суду документів, які б підтверджували обставини викладені у скарзі щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення у даній справі або для звернення до суду апеляційної інстанції із заявою, із зазначенням, при цьому, інших підстав для поновлення строку.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі №910/5828/18 - залишити без руху.

2. Роз`яснити ОСОБА_1 про право на подання до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали документів, які б підтверджували обставини викладені у скарзі щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення у справі №910/5828/18 або звернення до суду із заявою, в якій зазначити інші підстави для поновлення строку.

3. Роз`яснити апелянту, що у разі невиконання вимог даної ухвали, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

Л.Г. Смірнова