ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.07.2019 Справа № 920/351/19

Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Соп`яненко О.Ю., при секретарі судового засідання Малюку Р.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/351/19 в порядку загального позовного провадження

за позовом: фізичної особи-підприємця Левчук Світлани Миколаївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ),

до відповідача: фізичної особи-підприємця Ткаченко Крістіни Ігорівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ),

про стягнення 63020,53 грн. заборгованості, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № Л01/07 від 01.06.2017, укладеного між сторонами,

представники сторін:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

встановив:

Відповідно до вимог позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором поставки № Л01/07 від 01.06.2017 в сумі 63020,53 грн., з них: 46772,09 грн. основного боргу, 6285,40 грн. пені, 2237,37 грн. - 3% річних, 7725,67 грн. інфляційних втрат, а також позивач просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати у справі.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 11.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 920/351/19 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання з повідомленням учасників справи.

03.05.2019 від представника позивача до суду разом із супровідним листом № 61 від 02.05.2019 надійшло клопотання № 62 від 02.05.2019 (вх. № 1267к від 03.05.2019) про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правову допомогу, в якому представник позивача керуючись статтею 237 Господарського процесуального кодексу України, просить суд під час ухвалення рішення у справі вирішити питання щодо розподілу між сторонами та стягнення судових витрат на професійну правову допомогу, з урахуванням особливостей визначених статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, в розмірі 2520,00 грн.

03.06.2019 від представника позивача до суду разом із супровідним листом № 92 від 30.05.2019 надійшло доповнення до клопотання про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правову допомогу № 94 від 30.05.2019, в якому зазначає, що загальна вартість послуг згідно Додаткового договору № 1 та 2 склала 3120,00 грн., представник позивача керуючись статтею 237 Господарського процесуального кодексу України, просить суд під час ухвалення рішення у справі вирішити питання щодо розподілу між сторонами та стягнення судових витрат на професійну правову допомогу, з урахуванням особливостей визначених статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, в розмірі 3120,00 грн.

Ухвалою суду від 04.06.2019 підготовче засідання у справі № 920/351/19 закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 04.07.2019.

27.06.2019 від представника позивача до суду разом із супровідним листом № 99 від 25.06.2019 надійшли: заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника № 97 від 18.06.2019, в якому представник позивача зазначає, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд провести розгляд справи за відсутності позивача та його представника за наявними у ній матеріалами; та доповнення до клопотання про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правову допомогу № 98 від 25.06.2019, в якому представник позивача зазначає, що 19.06.2019 між Адвокатським бюро «Олега Гуримського» та ФОП - Левчук С. М . до договору про надання правової допомоги від 28.02.2016 було підписано додатковий договір № 3, відповідно до якого клієнту надано послуги з підготовки клопотання, вартість послуги склала 600,00 грн., у зв`язку із збільшення вартості наданих послуг на правову допомогу просить суд під час ухвалення рішення у справі вирішити питання щодо розподілу між сторонами та стягнення судових витрат на професійну правову допомогу, з урахуванням особливостей визначених статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, в розмірі 3720,00 грн.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав. Повідомляючи відповідача про дату, місце та час судового засідання, йому направлялись ухвали за адресою, яка згідно витягу з ЄДРЮОФОПГФ є реєстраційною (42107, Сумська область, Недригайлівський район, с.Засулля, вул. С.Линника, 39). Ухвали суду повернуті відділенням поштового зв`язку на адресу суду з відміткою "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо вручення поштового відправлення". Проте, враховуючи направлення кореспонденції за реєстраційною адресою, суд виходить з того, що ФОП Ткаченко К.І. належним чином повідомлений про розгляд справи судом.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив:

01.07.2017 між ФОП Левчук С.М. та ФОП Ткаченко К.І. був укладений договір поставки № Л01/07, відповідно до умов якого позивач зобов`язався передати у власність покупцю товар, а відповідач зобов`язався прийняти товар і сплатити за нього визначену грошову суму (ціну).

Відповідно до п.4.1. договору передбачено, що передача товару здійснюється відповідно до видаткової накладної постачальника в пункті поставки, зазначеному в замовленні покупця.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що оплата відповідної партії товару здійснюється покупцем протягом 14 календарних днів з моменту прийому товару, але не пізніше 14 календарних днів від дати відповідної видаткової накладної.

Оплата товару здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів з рахунку покупця на рахунок постачальника (п.5.3. договору).

На виконання умов договору, 13.07.2017 позивач поставив відповідачу товар на суму 46 772,09 грн, що підтверджується видатковою накладною № 195 від 13.07.2017.

Сторонами підписано акт звірки взаєморозрахунків 21.11.2018 та скріплено печатками, відповідно до якого заборгованість становить 46772,09 грн.

Позивачем була надіслана відповідачу претензія від 22.01.2019 з вимогою сплатити заборгованість за договором поставки, яка останнім залишена без відповіді і без задоволення.

Згідно ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідач в порушення умов договору за поставлений товар не розрахувався, в зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 46 772,09 грн.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За неналежне виконання умов договору відповідачу нарахована до сплати пеня у розмірі 6285,40 грн.

Відповідно до п.6.3. договору, у разі порушення термінів оплати товару, передбаченого п.5.2. договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,5% від вартості простроченої суми коштів за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у вказаний період. Строк нарахування пені у разі невиконання зобов`язань обмежений двома роками після закінчення терміну оплати відповідної партії товару.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" № 2921-ІІІ від 10.01.2002р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Згідно з поданим розрахунком, який перевірено судом, за порушення строків оплати відповідачеві нарахована пеня в загальній сумі 6285 грн. 40 коп., яка підлягає стягненню з відповідача.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачу нараховано 3% річних в загальній сумі 2237 грн. 37 коп. та 7725 грн. 67 коп. інфляційних збитків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач, з урахуванням всіх обставин справи, подав суду належні докази, які об`єктивно і у визначеному законом порядку підтвердили його позицію.

Заборгованість відповідача в сумі 63020 грн. 53 підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Відповідач доказів оплати товару суду не надав, не надав і обґрунтованих заперечень вимогам позивача.

За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки в сумі 63020 грн. 53 коп., з яких: 46772,09 грн. основного боргу, 6285,40 грн. пені, 2237,37 грн. - 3% річних, 7725,67 грн. інфляційних втрат є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім того, відповідачем заявлено до стягнення 3720,00 грн. витрат на правову допомогу.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

При розгляді питання щодо віднесення вказаної суми витрат на оплату послуг адвоката у судові витрати у даній справі судом враховано, що відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом за наявності документального підтвердження таких витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся за послугами до Адвокатського бюро «Олега Гуримського», про що свідчить наявний в матеріалах справи договір про надання правової допомоги № б/н від 28.02.2019, відповідно до умов якого бюро зобов`язується надавати клієнту правову допомогу в справі щодо здійснення клієнтом господарської діяльності. Сторонами були укладені додаткові договори № 1,2,3.

Понесені позивачем витрати у розмірі 3720 грн. 00 коп. підтверджуються укладеними договорами, актами наданих послуг № 10 від 22.04.2019 на суму 2520,00 грн, № 11 від 20.05.2019 на суму 600,00 грн, платіжними дорученнями № 100 від 26.04.2019 про перерахування 2520 грн 00 коп, № 115 від 21.05.2019 про перерахування 600,00 грн., № 122 від 25.06.2019 про перерахування 600,00 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір витрат на правову допомогу в сумі 3720 грн 00 коп. є обґрунтованим, співрозмірним наданому обсягу адвокатських послуг, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 237, 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

1.Позов Фізичної особи - підприємця Левчук Світлани Миколаївни - задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Ткаченко Крістіни Ігорівни ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи - підприємця Левчук Світлани Миколаївни ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП) 46772,09 грн. основного боргу, 6285,40 грн. пені, 2237,37 грн. - 3% річних, 7725,67 грн. інфляційних втрат, 1921 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору, 3720,00 грн. витрат на правову допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам у справі.

Повний текст рішення складено 09.07.2019.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Суддя О.Ю. Соп`яненко