ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2019 р. Справа№ 910/11158/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Отрюха Б.В.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання Титарєвої Г.І.,

представників:

від позивача - Вербицька В.М.,

від відповідача-2 - Запорожець Л.Г.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Науково-виробничий центр "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2018

у справі № 910/11158/17 (суддя Балац С.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Науково-виробничий центр "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Реал-право",

2. Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

про визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг, зобов`язання внести зміни до державного реєстру свідоцтв на знаки для товарів і послуг

ВСТАНОВИВ:

Публічного акціонерного товариства "Науково-виробничий центр "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод" (далі - позивач, Завод) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична група "Здоров`я" (далі - ТОВ "Фармацевтична група "Здоров`я"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Реал-право" (далі - відповідач, Товариство) та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - Міністерство) про:

- визнання недійсним свідоцтва України № НОМЕР_1 від 10.07.2014 на знаки для товарів і послуг відносно товарів 05 класу МКТП, власником якого є Товариство;

- зобов`язання Міністерство внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно визнання недійсним свідоцтва України № НОМЕР_1 від 10.07.2014 та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність";

- визнання відсутнім права ТОВ "Фармацевтична група "Здоров`я" на знак для товарів та послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 10.07.2014 в період з 07.02.2014 по 07.07.2017.

У подальшому Завод подав до суду заяву про відмову від позову в частині позовних вимог до ТОВ "Фармацевтична група "Здоров`я" та ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2018 провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ "Фармацевтична група "Здоров`я" про визнання відсутнім права на знак для товарів та послуг за Свідоцтвом № НОМЕР_1 у період з 07.02.2014 по 07.07.2017 закрито.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.02.2018 у справі № 910/11158/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2018 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2018 скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2018 у справі № 910/11158/17 та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 30.08.2018 скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2018, справу № 910/11158/17 направлено на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

У постанові від 30.08.2018 Верховний Суд вказав, що у розгляді даної справи суд апеляційної інстанції, задовольнивши позовні вимоги Заводу, не з`ясував ні підстав виникнення у позивача того права (прав), за захистом якого (яких) він звернувся до господарського суду, ані обсягу правової охорони такого права (прав) - за його (їх) наявності. Відповідних обставин судом не встановлено, пов`язаних з цим доказів не зазначено й не досліджено. При цьому суд апеляційної інстанції не лише не спростував, а навіть не згадав у мотивувальній частині оскаржуваної постанови висновки місцевого господарського суду про відсутність у позивача будь-яких охоронюваних законом прав на позначення "Атрогрел". Отже, апеляційний господарський суд не здійснив оцінки усіх обставин справи, доказів у ній та доводів відповідачів й обмежився лише висновками про підстави визнання оспорюваного свідоцтва недійсним, не встановивши наявності й обсягу прав, на захист яких подано позов, не здійснивши оцінки відповідних доказів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 прийнято справу до провадження, призначено розгляд апеляційної скарги на 17.10.2018.

Актом прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 справу №910/11158/17 передано до Північного апеляційного господарського суду.

07.12.2018 Північний апеляційний господарський суд ухвалив прийняти до провадження та здійснювати розгляд справи № 910/11158/17 по суті спочатку колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Сотніков С.В. (головуючий), Верховець А.А., Отрюх Б.В., яка визначена протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2019 постановлено здійснювати розгляд справи № 910/11158/17 по суті спочатку колегією суддів у складі: Сотніков С.В. (головуючий, доповідач), Пантелієнко В.О., Отрюх Б.В, яка визначена протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2019.

В судовому засіданні 02.04.2019 оголошувалась перерва до 16.04.2019 відповідно до ст. 216 ГПК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2019 призначено розгляд справи № 910/11158/17 в судовому засіданні на 14.05.2019.

В судовому засіданні 14.05.2019 та 04.06.2019 оголошувалась перерва відповідно до ст. 216 ГПК України

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Заявлений позов мотивований тим, що Завод є виробником лікарського засобу під назвою "Атрогрел" який протягом тривалого і безперервного використання набув популярності серед споживачів, проте Товариство є власником комбінованого знаку для творів та послуг "Атрогрел" за свідоцтвом України від 10.07.2014 № НОМЕР_1 (далі - Свідоцтво № НОМЕР_1), зареєстрований для товарів 5 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг (МКТП), який не відповідає умовам надання правової охорони, оскільки вводить в оману щодо особи, яка виробляє товар, а відтак підлягає визнанню недійсним з підстави, передбаченої абз. 5 п. 2 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг".

З матеріалів справи вбачається, що Завод з 2007 року здійснює виробництво й реалізацію лікарського засобу під назвою "Атрогрел" із нанесенням на його упаковку комбінованого позначення "Атрогрел".

В той же час, за Товариством зареєстрований комбінований знак "Атрогрел" для товарів 05 класу МКТП, про що видано свідоцтво України № НОМЕР_1 на підставі заявки № m201401761 від 07.02.2014.

Відповідно до ст. 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що згідно з принципами, які закріплені у його практиці (див., між іншим, "Пудас проти Швеції", рішення від 27.10.1987), спір щодо "права", про яке можна стверджувати - принаймні на підставах, котрі можна довести, - що воно визнається в національному праві, а також є реальним і важливим. Спір може стосуватись як фактичного існування права, так і обсягів та способу його реалізації. Зрештою, результат провадження повинен безпосередньо впливати на можливість реалізації права, про яке йдеться у справі. Крім того, чи буде право розглядатись як право цивільного характеру в світлі відповідних положень Конвенції має визначатися не тільки за юридичною галузевою кваліфікацією, а й за його матеріально-правовим змістом та наслідками реалізації цього права у межах національної правової системи (див. "Кьоніг проти Німеччини", рішення від 28.06.1978).

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) № 18-рп/2004 від 01.12.2004 визначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний Суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Отже, "законний інтерес" передбачає можливість користування певними благами та реалізацію поведінки, спрямованої на задоволення як індивідуальних, так і колективних потреб.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" від 23.10.1991, "Федоренко проти України" від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого "права власності".

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Частиною 1 ст. 418 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 ЦК України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об`єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 155 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 420 ЦК України, зокрема, належать торговельні марки (знаки для товарів і послуг).

Отже, створивши неологізм "Атрогрел" та розпочавши у 2007 році його використання для позначення власної фармацевтичної продукції, позивач має "законне очікування", що таке позначення не буде використане іншими особами, в тому числі набуте у власність шляхом подання заявки на реєстрацію та отриманням свідоцтва на знак для товарів та послуг із порушенням Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг". Одночасно отримання Товариством свідоцтва на спірний знак для товарів та послуг із порушенням Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" прирівнюється до порушення права Заводу як особи, що створила знак та використовує його у підприємницькій діяльності протягом тривалого часу, на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (п. 74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166).

Також, колегія суддів зазначає, що 17.02.2017 Завод звернувся до Міністерства з заявкою на реєстрацію комбінованого позначення "Атрогрел" (заявка № m 2017 03283).

Втім, у реєстрації знака йому було відмовлено, оскільки заявлене комбіноване позначення є схожим настільки, що його можна сплутати з словесним позначенням "Атрогрел" раніше поданим на реєстрацію в Україні ТОВ "Фармацевтична група "Здоров`я" та з комбінованим знаком "Атрогрел" раніше зареєстрованим в Україні за Товариством.

Відтак, колегія суддів доходить висновку, що в разі підтвердження обставин, що свідчать про невідповідність зареєстрованого за Товариством спірного комбінованого знаку "Атрогрел" умовам надання правової охорони, права та охоронювані інтереси Заводу є порушеними, а відтак підлягають захисту судом.

Закон України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" визначає, що знаком є позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Відповідно до п. 2, 3, 4 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" об`єктом знака може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори та комбінації кольорів, а також будь-яка комбінація таких позначень. Право власності на знак засвідчується свідоцтвом. Обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг.

За твердженням Заводу, спірний знак для товарів та послуг не відповідає умовам надання правової охорони та має бути судом визнаний недійсним, оскільки:

- є схожим настільки, що його можна сплутати, із позначенням, яке використовується позивачем для маркування лікарського засобу "Атрогрел";

- може ввести в оману щодо особи, яка виробляє товар, тобто відносно Заводу .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції встановивши, що при проведені судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності у даній справі судовий експерт невірно ідентифікував комбінований знак для товарів і послуг за Свідоцтвом № НОМЕР_1, відхилив висновок судової експертизи та послався на законність проведеної кваліфікаційної експертизи при реєстрації позначення. При цьому, суд також встановив відсутність порушеного права позивача при зверненні до суду з вимогою про визнання недійсним спірного свідоцтва, так само як і будь-які охоронювані законом права на позначення "Атрогрел".

Згідно з підпунктом "а" пункту 1 статті 19 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (далі - Закон) свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони.

У абзаці 5 пункту 2 статті 6 Закону встановлено, що згідно з цим Законом не можуть одержати правову охорону також позначення, які є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу.

Відповідно до пункту 4.3.1.9 Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг (далі - Правила), затверджених наказом Держпатенту України від 28.07.1995 № 116 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 02.08.1995 до позначень, що є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу, відносяться позначення, які породжують у свідомості споживача асоціації, пов`язані з певною якістю, географічним походженням товарів або послуг або з певним виробником, які насправді не відповідають дійсності. Позначення може бути визнане оманливим або таким, що здатне вводити в оману, коли є очевидним, що воно в процесі використання як знака не виключає небезпеку введення в оману споживача.

Обставини, зазначені в абзаці п`ятому пункту другого статті 6 Закону є самостійними підставами для відмови в наданні правової охорони.

При цьому наведений припис абзацу п`ятого пункту другого статті 6 Закону є абсолютним критерієм для відмови в наданні правової охорони та стосується виключно змісту самого заявленого на реєстрацію позначення (його власної видимої оманливості).

Згідно з пунктом 4 статті 5 Закону обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг.

Ухвалою суду першої інстанції від 06.02.2018 було призначено у справі експертизу об`єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручено атестованому судовому експерту Жилі Богдану Володимировичу

На вирішення судового експерта поставлено наступні питання:

Чи є знак для товарів і послуг "Атрогрел" за свідоцтвом України № НОМЕР_1 таким, що може ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари 05 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг, а саме: Заводу, станом на 10.07.2014 - дату подання заявки № m 2014 01761 на його реєстрацію ?;

Чи є елемент у вигляді позначення "Атрогрел" в комбінованому знаку для товарів і послуг "Атрогрел" за свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 10.07.2014 для товарів 05 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг схожим настільки, що його можна сплутати з позначенням "Атрогрел", яке з 2007 року використовує Завод при маркуванні відповідного лікарського засобу ?

З Висновку експерта від 20.11.2017 № 112 вбачається:

- для таких товарів 05 класу МКТП, як…(наведено перелік)…елемент у вигляді позначення "Атрогрел" в комбінованому знаку для товарів і послуг за оскаржуваним свідоцтвом є схожим настільки, що його можна сплутати з позначенням ""Атрогрел", яке з 2007 року використовує позивач при маркуванні відповідного лікарського засобу;

- станом на 07.02.2014 - дату подання заявки №m 2014 01761, стосовно таких товарів 05 класу МКТП, як…(наведено перелік)…знак за оскаржуваним свідоцтвом є таким, що може ввести в оману щодо особи виробника, а саме може викликати помилкове враження як про пов`язаність вказаних товарів 05 класу МКТП з діяльністю позивача, так і про пов`язаність особи, яка виробляє вказані товари 05 класу МКТП, з позивачем, зокрема, про наявність тісних ділових зв`язків між обома особами.

Господарський суд міста Києва при прийнятті рішення дійшов висновку, що судовий експерт невірно ідентифікував комбінований знак для товарів і послуг за оскаржуваним свідоцтвом, оскільки поза увагою експерта залишилась та обставина, що позначення при дослідженні їх на схожість мають оцінюватися в цілому, незважаючи на окрему різницю елементів.

Однак, колегія суддів не погоджується з даними твердженнями місцевого господарського суду, оскільки дослідивши вказаний висновок судового експерта, суд встановив, що судовий експерт при приведенні дослідження прийняв до уваги положення п. 10.7.1. Методичних рекомендацій з окремих питань проведення експертизи заявки на знак для товарів і послуг, схвалені рішенням Колегії Державної служби інтелектуальної власності України від 18.03.2014 (протокол № 9), затверджені наказом Державного підприємства "Український інститут промислової власності" від 07.04.2014 № 91, а саме, що позначення визнається оманливим або таким, що може ввести в оману, якщо оманливим або таким, що може ввести в оману, є хоча б один із його елементів.

Таким чином, експерт вирішуючи питання чи є знак за свідоцтвом України № НОМЕР_1 таким, що може ввести в оману щодо особи виробника, ПАТ "Науково-виробничий центр "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод" використав необхідну методику дослідження та належним чином обґрунтував власну позицію з посиланням на діючі методологічні рекомендації.

Разом з тим, слід звернути увагу, що в матеріалах справи міститься висновок № 07-1 спеціального дослідження об`єктів інтелектуальної власності від 04.07.2017 (а.с. 389-407, т.1) складений представником у справах інтелектуальної власності - патентним повіреним, за результатами якого був зроблений висновок, що комбінований знак для товарів та послуг "Атрогрел" за свідоцтвом № НОМЕР_1 від 10.07.2014 для товарів 5 класу МКТП є таким, що може вводити в оману споживачів щодо особи, яка виробляє з 2007 року товар (лікарський засіб) з нанесенням на упаковки позначення "Атрогрел", а саме, щодо Заводу.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів.

Згідно частини 1 статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до частин 1-2 статті 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідно до ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Оцінивши висновок експерта за результатами проведеної експертизи об`єктів інтелектуальної власності, апеляційний суд дійшов висновку, що висновок судового експерта містить докладний опис проведених досліджень і обґрунтовану відповідь на поставлені питання, а тому є належним та допустимим доказом у справі.

Колегія суддів встановила, що висновком судової експертизи у даній справі встановлено наявність ознак (критеріїв) для відмови в наданні правової охорони знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1, передбачені абзацом 5 пункту 2 статті 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг".

Отже, належними та беззаперечними доказами (в тому числі і висновком повторної судової експертизи), а також зі сторони пересічного споживача, підтверджується наявність обставин невідповідності спірного знаку для товарів і послуг, належного відповідачу, умовам надання правової охорони відповідно до положень Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", що є підставою для задоволення позовних вимог Заводу про визнання недійсним оспорюваного свідоцтва.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону при визнанні свідоцтва чи його частини недійсними Установа (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності відповідно до ст. 1 вказаного Закону) повідомляє про це у своєму офіційному бюлетені.

Свідоцтво або його частина, визнані недійсними, вважаються такими, що не набрали чинності від дати подання заявки (ч. 3 ст. 19 Закону).

Відповідно до п. 1.2. Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2002р. № 10, Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг - це сукупність офіційних відомостей щодо державної реєстрації знаків для товарів і послуг, які постійно зберігаються на електронному та/або паперовому носіях.

Оскільки основні позовні вимоги підлягають задоволенню, то належить зобов`язати Міністерство внести зміни до державного реєстру та здійснити офіційну публікацію, тобто задовольнити позовні вимоги і в цій частині як похідні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволення позову, оскільки висновки, викладені у рішенні Господарського суду міста Києва від 26.02.2018 у даній справі, не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, що є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно із частинами 1, 4, 8, 14 статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тобто, з Товариства на користь Заводу підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 8000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Науково-виробничий центр "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2018 у справі № 910/11158/17 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2018 у справі № 910/11158/17 скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

4 . Позов задовольнити повністю.

5. Визнати повністю недійсним свідоцтво України на знак для товарів та послуг № НОМЕР_1 від 10.07.2014, власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Реал-право".

6. Зобов`язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв на знак для товарів та послуг стосовно визнання повністю недійсним свідоцтва України на знак для товарів та послуг № НОМЕР_1 від 10.07.2014, власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Реал-право", та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність".

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Реал-право" (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 28 А; ідентифікаційний код 38160754) на користь Публічного акціонерного товариства "Науково-виробничий центр "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод" (03134, м. Київ, вул. Миру, буд. 17; Ідентифікаційний код 23518596) 8000 (вісім тисяч) грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

8. Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду міста Києва.

9. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 02.07.2019.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді Б.В. Отрюх

В.О. Пантелієнко