РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2019 м. Київ Справа № 910/5979/19

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "СОТА УКРАЇНА";

до: акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ";

про: стягнення 126.081,67 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СОТА УКРАЇНА" (далі позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (далі відповідач) про стягнення 126.081,67 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено строк виконання грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором поставки від 25.07.2018 № СВРЗ-03-22-18-33/ю, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача 126.081,67 грн., з яких: 60.565,58 грн. - пеня, 10.046,18 грн. - 3 % річних та 55.469,91 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/5979/19 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням того, що розрахунки за позовом є невірними та такими, що проведені з врахуванням дати реєстрації податкових накладних. Також в поданому відзиві відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 50 %, оскільки позивачем не подано до суду доказів понесення реальних збитків внаслідок незначного прострочення грошового зобов`язання відповідачем.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій вказано про те, що умовами договору визначена відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання включаючи день оплати та про вірність поданих до суду розрахунків.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір поставки від 25.07.2018 № СВРЗ-03-22-18-33/ю (далі Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов`язується протягом 2018 року поставити відповідачу товари, зазначені в специфікації № 1 (додаток № 1) до Договору, що є невід`ємною частиною Договору, а відповідач прийняти і оплатити такі товари згідно умов Договору (п. 1.1 Договору).

Пунктом 4.2 Договору визначено, що відповідач здійснює оплату поставленого товару протягом десяти банківських днів з дня отримання на підставі виставленого рахунку позивачем, але не раніше реєстрації податкової накладної. Днем отримання товару вважається день підпису сторонами видаткової накладної та/або акту приймання-передачі.

Положеннями пункту 8.2 Договору передбачено, що у разі порушення строків оплати відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з поставки товару, відтак, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 54 Цивільного кодексу України.

Приписом ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Позивач вказує, що відповідачем здійснено порушення строку виконання грошового зобов`язання за видатковими накладними, які підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме:

- від 18.09.2018 № 925 на суму 524.748,66 грн.;

- від 26.09.2018 № 981 на суму 523.514,96 грн.;

- від 18.09.2018 № 926 на суму 523.989,47 грн.;

- від 01.11.2018 № 1039 на суму 351.366,66 грн.

У зв`язку з викладеними обставинами позивач звернувся до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача 126.081,67 грн., з яких: 60.565,58 грн. - пеня, 10.046,18 грн. - 3 % річних та 55.469,91 грн. - інфляційні втрати.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Приписом ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (ст. 663 ЦК України).

Відповідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідачем порушено строк виконання грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору Договором.

Враховуючи викладені обставини суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 60.565,58 грн. - пені, 10.046,18 грн. - 3 % річних та 55.469,91 грн. - інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Заперечення відповідача, викладені в поданих до суду заявах судом відхилені з наступних підстав:

- позивачем подані до суду копії рахунків на оплату та податкових накладних з доказами їх реєстрації. Крім того, податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість та надає можливість віднести суму сплаченого податку на додану вартість до податкового кредиту;

- позивачем поданий до суду розрахунок стягнення з відповідача сум пені та 3 % річних, який визнаний судом обґрунтованим та вірним.

Заява відповідача про зменшення штрафних санкцій на 50 % судом відхилена, оскільки понесення збитків позивачем внаслідок неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору Договором не є предметом спору у даній справі.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги від 11.02.2019 № 11-02/19-ЮО, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням "ПРАВО ГРУПП".

Так позивачем, в підтвердження здійснення оплати наданих послуг за вказаним договором подані до суду: акт приймання-передачі наданих послуг від 31.05.2019 № 22 на суму 10.000,00 грн. та платіжне доручення від 07.06.2019 № НД2415, з якого вбачається, що позивачем здійснено перерахування на користь вказаного адвокатського об`єднання 10.000,00 грн. в якості оплати гонорару за надання правової допомоги за договором про надання правничої допомоги від 11.02.2019 № 11-02/19-ЮО.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а витрати на правову допомогу покладаються на відповідача відповідно до приписів пункту 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03680, м.Київ, ВУЛИЦЯ ТВЕРСЬКА, будинок 5, ідентифікаційний код: 40075815) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "СОТА УКРАЇНА" (04111, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЧЕРНЯХОВСЬКОГО, будинок 29, ідентифікаційний код: 41323412) пеню в сумі 60.565 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 58 коп.; 3 % річних в сумі 10.046 (десять тисяч сорок шість) грн. 18 коп.; інфляційні втрати в сумі 55.469 (п`ятдесят п`ять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн. 91 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.; витрати на правову допомогу в сумі 10.000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац