ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/19776/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О.М. - головуючий, Булгакова І.В., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання Низенко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар?єроуправління"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Блажівської О.Є.

від 07.02.2019

та постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Михальської Ю.Б., Тищенко А.І., Скрипки І.М.

від 16.04.2019

за позовом Приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар`єроуправління"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний майданчик"

про визнання недійсним договору оренди від 12.01.2017 №120117

за участю представників:

позивача - Доброчинська А.С.

відповідача - ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Приватне акціонерне товариство "Запорізьке кар`єроуправління" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний майданчик" про визнання недійсним договору оренди від 12.01.2017 № 120117

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.03.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2018, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 22.08.2018 касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар`єроуправління" задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2018 у справі за №910/19776/17 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 у позові відмовлено повністю.

28.01.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний майданчик» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій відповідач просив стягнути з позивача понесені ним судові витрати, які складаються з 18040,51 грн витрат за надання правничої допомоги у даній справі, а саме:

- загальна вартість наданих послуг з правничої допомоги - 16400,00 грн,

- понесені витрати, пов`язані із проїздом до Господарського суду міста Києва та зворотньо у сумі 1 640,51 грн.

2. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі №910/19776/17, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2019 присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Запорізьке кар`єроуправління» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний майданчик» судові витрати у розмірі 18040 (вісімнадцять тисяч сорок) грн 51 коп.

В обґрунтування прийнятого додаткового рішення та постанови суди зазначили, що на підтвердження витрат у сумі 18040,51 грн представник відповідача надав договір про надання юридичних послуг від 30.10.2018, укладений між відповідачем та адвокатським бюро «Максима Семеновича», акт приймання-передачі послуг №1 від 23.01.2019, рахунок на оплату №141 від 23.01.2019, квитанції №9538351 від 24.01.2019 та №9538325 від 24.01.2019, докази відправлення документів у справі. Вказані докази суди визнали достатніми для підтвердження факту понесення відповідачем судових витрат у справі на зазначену ним суму. За таких обставин, враховуючи що позивачу було відмовлено повністю в задоволенні позову, а також відсутність будь-яких заперечень з боку останнього, беручи до уваги, що відповідачем підтверджено правовий статус адвоката, наявність доказів фактичного перерахування йому коштів на підставі договору, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, господарський суд дійшов висновку, що судові витрати відповідача відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на позивача.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги.

Приватне акціонерне товариство "Запорізьке кар?єроуправління" 08.05.2019 звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2019 у справі № 910/19776/17, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/19776/17 від 07 лютого 2019 року та постанову Північного апеляційного господарського суду у справі №910/19776/17 від 16 квітня 2019 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, про що винести постанову.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначає, що судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального процесуального права при прийнятті додаткового рішення та постанови.

Акт приймання-передачі послуг від 23 січня 2019 не є належним доказом у справі, оскільки в ньому відсутній детальний опис наданої правничої допомоги, а також двічі продубльовано заперечення на додаткові пояснення позивача від 03 січня 2019 (по 800 грн кожне).

Також, не є доказом у справі й рахунок, виставлений ТОВ «Будівельний майданчик» з боку Адвокатського бюро, оскільки в найменуванні послуг вказано: «юридичні послуги згідно договору від 30.10.2019 за підготовку проекту позову». Тобто, виставлено рахунок за підготовку проекту позову, а не за іншу правничу допомогу у справі.

Детальних реквізитів судової справи, адвоката, яким надано правничу допомогу не вказано.

Тобто, суд першої інстанції ухвалив додаткове рішення про стягнення витрат з Позивача, на підставі документів, наданих відповідачем, зокрема, акту та рахунку, в яких допущено помилки, що визнано відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, а саме: в рахунку зазначено, що надавалися послуги саме з підготовки проекту позову (при цьому, адвокат є представником відповідача), а в акті двічі продубльовано одну й ту ж саму послугу - заперечення на додаткові пояснення позивача від 03 січня 2019 (по 800 грн кожне).

Саме на підставі помилкових акту та рахунку, Господарський суд м. Києва ухвалив додаткове рішення про стягнення витрат, що свідчить про не якісне дослідження вказаних доказів судом, оскільки вони в тому вигляді в якому надані суперечать одне одному та не підтверджують витрати на правову допомогу належним чином.

За таких обставин, позивач вважає, що суд першої інстанції допустився неправильного застосування норм процесуального права щодо дослідження доказів та встановлення їх належності й допустимості.

При цьому, суд апеляційної інстанції прийняв нові докази, надані відповідачем, зокрема, виправлений акт та лист про допущення описки в рахунку, всупереч вимогам ч. 3 ст. 269 ГПК України та не з`ясував причин неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від відповідача.

Витрати на проїзд у загальній сумі включено до акту приймання-передачі наданих послуг від 23 січня 2019 року, який підписано між Адвокатським бюро та відповідачем.

В свою чергу, до заяви додано квитки на поїзд, серед яких є квитки на ім`я ОСОБА_1 на загальну суму 1167 грн 15 коп. Як вбачається з інформації, отриманої з Єдиного електронного реєстру адвокатів, ОСОБА_1 не є ані помічником адвоката Семенова М., ані взагалі не є адвокатом. При цьому, витрати на проїзд у цій сумі увійшли до витрат на проїзд, передбачених вищевказаним актом приймання-передачі юридичних послуг.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Відповідачем відзиву на касаційну скаргу не подано.

Позиція Верховного Суду

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої та апеляційної інстанцій.

Здійснивши розгляд касаційної скарги, дослідивши наведені у ній доводи, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, Касаційний господарський суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (частина 5 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи відповідачем у запереченні на відповідь на відзив було зазначено, що фактичний розмір судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи та докази їх понесення будуть надані останнім протягом п`яти днів з дати винесення рішення, у відповідності до вимог частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. До заперечення на відзив відповідачем було додано попередній орієнтований розрахунок судових витрат відповідача у справі та копію договору про надання юридичних послуг від 30.10.2018 з Адвокатським бюро «Максима Семенова».

Після ухвалення рішення у даній справі відповідач подав заяву про стягнення понесених ними судових витрат, які складаються з 18040,51 грн витрат за надання правничої допомоги у даній справі, а саме:

- загальна вартість наданих послуг з правничої допомоги - 16400,00 грн,

- понесені витрати пов`язані із проїздом до Господарського суду міста Києва та зворотньо у сумі 1640,51 грн.

Відповідно до приписів статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат у сумі 18040,51 грн представник відповідача надав договір про надання юридичних послуг від 30.10.2018, укладений між відповідачем та адвокатським бюро «Максима Семеновича», акт приймання-передачі послуг №1 від 23.01.2019, рахунок на оплату №141 від 23.01.2019, квитанції №9538351 від 24.01.2019 та №9538325 від 24.01.2019, докази відправлення документів у справі.

Вказані докази є достатніми та підтверджують факт понесення відповідачем судових витрат у справі на зазначену ним суму.

Всі види правничої допомоги, які фактично надавались адвокатським бюро за договором надання юридичних послуг чітко перелічені в даному акті. Загальна вартість наданих послуг з правничої допомоги склала - 16400 грн).

Кожне заперечення на відповідь на відзив позивача та на додаткові пояснення позивача, клопотання, заяви, які складались адвокатом, наявні в матеріалах справи та направлялись скаржнику також. Присутність представників відповідача в судових засіданнях 05.12.2018, 18.12.2018 та 22.01.2019 підтверджена відповідними технічними аудіозаписами судових засідань, протоколами судових засідань.

В рахунку на оплату № 141 від 23.01.2019, який був виписаний відповідачу по факту виконання юридичних послуг, в розділі найменування призначення платежу зазначена наступна інформація «юридичні послуги за договором від 30.10.2018 року за підготовку позову».

Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельний майданчик» у даній справі є відповідачем, а відтак зрозуміло, що не могло подавати позову в даній справі. Відповідач стосовно цього наголошував на тому, що такі дані були викликані лише опискою бухгалтера при виставленні рахунку. Водночас, підставою для сплати рахунку вказані саме юридичні послуги по договору.

Відповідач у відзиві також наголошував, що в акті приймання-передачі послуг №1 від 23.01.2019 по договору про надання юридичних послуг від 30.10.2018, виконавцем юридичних послуг було помилково двічі вказаний один і той самий вид надання правничої допомоги, а саме: - двічі продубльовано послугу «підготовка та подача заперечень на додаткові пояснення позивача від 03 січня 2019 року - 800 гривень» (розділ 1 акту приймання-передачі послуг), замість: «підготовка проекту заяви про ухвалення додаткового рішення - 800 грн.»

Судом встановлено, що зазначена заява була дійсно складена в електронному вигляді і направлена відповідачу для підписання, що підтверджується тим, що саме вона є предметом розгляду даної апеляційної скарги.

При цьому, про виявлення вказаних описок та помилок адвокатським бюро було повідомлено відповідача листом - повідомленням від 10.04.2019 (копія додана до відзиву) з направленням виправлених актів.

З огляду на вищевикладене, виявлені незначні описки та помилки в рахунку та акті не спростовують факт дійсності надання правничої допомоги у справі відповідачу та факт понесення останнім витрат у зв`язку зі зверненням позивача до суду.

Щодо витрат на проїзд представника відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 1640,51 грн колегія суддів зазначає наступне.

30.10.2018 відповідачем (замовником) з метою захисту своїх інтересів у даній справі було укладено договір про надання юридичних послуг з адвокатським бюро «Максима Семенова» (виконавцем).

Відповідно до пункту 1.1. даного договору виконавець зобов`язується надати замовнику за плату юридичні послуги, а замовник зобов`язується оплатити такі послуги.

Пунктом 1.2. договору сторонами було узгоджено, що виконавець зобов`язується надати замовникові за його дорученням юридичні послуги з вивчення матеріалів судової справи, вивчення та аналізу судової практики по аналогічним справам, підготовки всіх видів процесуальних документів по справі в усіх інстанціях, виступати представником замовника у судових засіданнях та ін., по справі №910/19776/17.

Разом з тим, пунктами 1.3. та 1.5. зазначеного договору сторони встановили, що надання правової допомоги здійснюється виконавцем як в особі керуючого Адвокатським бюро «Максима Семенова» адвокатом Семеновим Максимом Вячеславовичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №471 від 20.04.2014, видане КДКА Запорізької області), так і з залученням виконавцем на договірних засадах інших адвокатів, представників. Для представлення інтересів замовника в суді особам, що будуть безпосередньо представляти інтереси замовника останній повинен видати довіреність.

Як вбачається із матеріалів справи, після укладання вищезазначеного договору, ТОВ «Будівельний майданчик» видало виконавцю довіреність №30/10 від 30.10.2018, в якій за домовленістю з замовником інтереси підприємства по справі мали право представляти дві особи: адвокат Семенов Максим Вячеславович та громадянин ОСОБА_1 .

Як пояснював відповідач залучення до представництва інтересів відповідача у справі ОСОБА_1 викликано тим, що зазначена справа повернулась до суду першої інстанції із суду касаційної інстанції на новий розгляд та на момент початку нового розгляду даної справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 більш детально був інформований про її нюанси, оскільки вивчав матеріали і складав документи по іншій пов`язаній справі, а саме: у справі про стягнення заборгованості по спірному договору, що укладений між тими самими сторонами, у зв`язку з чим він був долучений виконавцем до спільного виконання вищезазначених послуг за договором.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до підпункту 11 пункту 16-1 Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Отже, станом на листопад-грудень 2018 року представляти інтереси відповідача у даній справі в суді першої інстанції могли не лише адвокати, але й інші уповноважені підприємством та виконавцем послуг особи.

Судами встановлено, що саме ОСОБА_1 від імені підприємства відповідача приймав участь у судових засіданнях у справі 05.12.2018 та 18.12.2018, які були призначені в Господарському суді міста Києва до 01.01.2019, а також був присутнім на засіданні при винесенні рішення, а отже і видатки, пов`язані з його проїздом, які сплачені підприємством відповідача виконавцю юридичних послуг в повному обсязі, теж підлягають компенсації відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України.

При цьому включення таких витрат до акту приймання-передачі послуг від 23.01.2019 не виключає, за вказаних обставин, можливості їх відшкодування відповідачу за рахунок позивача, оскільки такі судові витрати відповідача у будь-якому випадку можна кваліфікувати як такі, що пов`язані із розглядом справи.

За таких обставин, враховуючи, що позивачу було відмовлено повністю в задоволенні позову, беручи до уваги вищевикладене, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що судові витрати відповідача у загальному розмірі 18040 грн 51 коп. відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на позивача.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що постанова суду апеляційної інстанції та додаткове рішення першої інстанції прийняті з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

8. Судові витрати.

З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд - ,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар?єроуправління" залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2019 у справі № 910/19776/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді І. Булгакова

В. Студенець