ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2019 Справа № 904/122/19

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Широбокова Л.П., Орєшкіна Е.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2019 у справі №904/122/19 (суддя Первушин Ю.Ю.; рішення ухвалене о 12:36 год. у місті Дніпро, повне рішення складено 18.03.2019)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м.Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення 15715,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 15715,00 грн.

Позовні вимоги з посиланням на приписи статей 24, 118, 122 Статуту залізниць України обґрунтовано тим, що відповідач як вантажовідправник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, оскільки допустив порушення при складенні перевізних документів, а саме зазначив у накладній неправильну масу вантажу, що було виявлено під час проведення переважування та про що було складено відповідний комерційний акт.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2019 у справі №904/122/19 (суддя Первушин Ю.Ю.) позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" штраф за неправильно зазначену масу вантажу в сумі 15715,00 грн. та судовий збір у сумі 1762,00 грн.

Означене рішення місцевого господарського суду вмотивоване обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача підстав для зменшення розміру штрафу.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" (відповідач) звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2019 у справі №904/122/19; ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця".

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує на те, що судом помилково встановлено, що комерційний акт №454502/106 від 22.08.2018 складений та підписаний повноважними особами відповідно до вимог Правил складання актів. Зазначає, що у комерційному акті міститься посилання про відсутність у штатному розкладі посади завідувача вантажним двором, однак належних доказів даного твердження позивачем не було надано до суду: ні штатного розкладу, ні доказів того, хто саме виконує функції з посади начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) та міг би підписати комерційний акт, зважаючи на ту обставину, що відповідно до Правил складання актів, підпис вказаної особи є обов`язковим. Апелянт стверджує, що судом не було досліджено чи має право підписувати комерційний акт прийомоздавальник ОСОБА_2 та приймальник поїздів ОСОБА_5 Виходячи з того, що належним доказом наявності або відсутності на будь-якому підприємстві відповідних посад є належним чином засвідчений і введений в дію штатний розпис цього підприємства, який до матеріалів справи не додано позивачем, вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що комерційний акт №454502/106 від 22.08.2018 є доказом, який засвідчує обставини неправильного зазначення відповідачем маси вантажу у залізничній накладній, та може бути підставою для матеріального відповідальності відповідача у вигляді нарахованого позивачем штрафу. Щодо відмови суду у зменшенні розміру штрафу, то відповідач вважає, що позивач не надав суду доказів настання наслідків та спричинення будь-яких збитків внаслідок розбіжностей у накладній №46326690 та комерційному акті стосовно того, що у вказаних документах різні дані щодо маси вантажу у вагоні №53589024, в судовому рішенні не зазначено які збитки поніс позивач. За таких обставин, на думку скаржника, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки не відповідають дійсним обставинам справи і не підтверджуються достовірними доказами, а тому оскаржуване рішення не відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, що є підставою для його скасування.

Позивач (АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Придніпровська залізниця") у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується із твердженням відповідача, що судом першої інстанції було помилково встановлено, що комерційний акт складено у відповідності до вимог Правил складання комерційних актів. Вказує на те, що у відзиві на позовну заяву відповідач не піддав сумнівам повноваження підписантів комерційного акту, у зв`язку з чим пов`язані з цим питанням докази не подавались та не досліджувались, а тому повноваження підписантів комерційного акту не були предметом розгляду суду першої інстанції. Тому, на думку позивача, ці питання повинні бути залишені судом апеляційної інстанції без розгляду. У випадку, якщо суд апеляційної інстанції вирішить дослідити дане питання, позивач просить долучити до матеріалів справи копію наказу від 31.05.2018 №111, копію робочої інструкції ОСОБА_2 . Також позивач зазначає, що не погоджується із твердженням відповідача стосовно можливості зменшення розміру штрафу. Оскільки ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" у своєму клопотанні про зменшення розміру штрафу не навело жодної надзвичайної чи невідворотної обставини, яка могла призвести до неналежного виконання господарського зобов`язання по заповненню накладної, на думку позивача, підстав для зменшення штрафу немає. Позивач вказує, що ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" систематично недовантажує/перевантажує вагони і про це свідчать порушені господарським судом Дніпропетровської області господарські справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2019 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Кощеєв І.М., Кузнецова І.Л. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2019 у справі №904/122/19; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

За розпорядженням керівника апарату суду від 24.06.2019, у зв`язку з відпусткою суддів Кощеєва І.М. і Кузнецової І.Л. - членів колегії суддів, відповідно до пункту 2.4.6. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого для розгляду справи №904/122/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Широбокова Л.П., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою від 24.06.2019 означена колегія суддів прийняла справу до свого провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено такіі обставини.

У серпні 2018 зі станції відправлення Ароматна Придніпровської залізниці на станцію Добропілля Донецької залізниці за залізничною накладною №46326690 відправлено вагон №53589024 із вантажем - "вугілля кам`яне марки Г- газове" масою 70000 кг, відправником в цій накладній зазначено ПрАТ"ДТЕК Павлоградвугілля" (а.с.10).

При проходженні вагону через станцію Павлоград-1 Придніпровської залізниці на підставі статті 24 Статуту залізниць проведено перевірку маси вантажу у вагоні №53589024 без відчеплення при повній зупинці за допомогою справних повірених 150 тонних вагонних вагах №7 станції Павлоград-1 (повірка 26.07.2018) та виявлено невідповідність маси вантажу, зазначеній у накладній, а саме: у вагоні №53589024 вага брутто склала 95100 кг, тара з документу - 24000 кг, нетто - 71100 кг, що більше маси зазначеної в документі на 1100 кг та вантажопідйомності на 1100 кг.

По вказаному факту станцією Павлоград-1 складено комерційний акт №454502/106 від 22.08.2018, відповідно до змісту якого навантаження у вагоні рівномірне, нижче бортів 0,1 м з природним скосами вздовж бортів до торцевої частини вагона, марковано продольними борознами, маркування не порушено, без заглиблень та виїмок. Вагон в технічному відношенні справний, бездвірний, люки зачинені течі та слідів течі вантажу не має. Вагон затримано для усунення комерційної несправності.

Комерційний акт №454502/106 від 22.08.2018 підписано ДС ОСОБА_7, прийомоздавальником ОСОБА_2, приймальником поїздів ОСОБА_5., крім того в цьому акті міститься примітка, що начальник вантажного району по штату відсутній (а.с.12).

Позивач на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України у зв`язку з неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу у залізничній накладній №46326690, вагон №53589024, нарахував відповідачу штраф у розмірі 15715,00 грн. з розрахунку 3143,00 грн. х 5 = 157215,00 грн., де 3143,00 грн. - провізна плата за вагон від станції Ароматна Придніпровської залізниці до станції Добропілля Донецької залізниці.

Несплата відповідачем нарахованого штрафу в добровільному порядку слугувало підставою для звернення залізниці до господарського суду із даним позовом.

Згідно зі статтею 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частини третьої статті 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача і супроводжує вантаж до станції призначення.

Відповідно до статті 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Статтею 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно зі статтею 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

У частині четвертій статті 52 Статуту залізниць України визначено, що маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно з пунктом 5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, якщо під час перевезення вантажу або на станції призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Порядок проведення зважування передбачений Правилами перевезення вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, а саме розділом Правила приймання вантажу до перевезення.

Відповідно до пункту 5 Правил загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип ваг указується в накладній. Маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Ваговимірювальні технічні засоби відправників (одержувачів) мають бути повірені органами Держспоживстандарту та взяті на облік залізницею відповідно до Інструкції про порядок застосування ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті, затвердженої наказом Мінтрансу від 05.04.2004 №279.

Судом першої інстанції правильно встановлено факт неправильного зазначення відповідачем маси вантажу в залізничній накладній №46326690 стосовно вагону №53589024, про що на станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці складено комерційний акт №454502/106 від 22.08.2018, яким засвідчено, що вказана маса вантажу - 70000 кг, в дійсності виявилося - 71100 кг, тобто більше маси зазначеної в документі на 1100 кг.

За вказаних обставин, місцевим господарським судом правильно застосовані наведені вище положення законодавства та зроблено підставний висновок, що всі наслідки за неправильності відомостей, зазначених у накладній, мають бути покладені на відповідача, а тому позовні вимоги про стягнення 15715,00 грн. штрафу за неправильне зазначення у накладній маси вантажу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Разом із цим, відповідно до наведених вище положень статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи обов`язок дослідження судом апеляційної інстанції в межах апеляційного провадження факту належності, як доказу у цій справі, комерційного акту №454502/106 від 22.08.2018, колегія суддів приймає до розгляду відповідні заперечення відповідача та надані позивачем додаткові докази, що не були подані суду першої інстанції з об`єктивних причин - через відсутність відповідних заперечень відповідача.

Дослідивши матеріали справи з урахуванням наданих суду апеляційної інстанції додаткових доказів колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що комерційний акт №454502/106 від 22.08.2018 складено з порушенням вимог пункту 10 Правил складання актів.

Пунктом 10 Правил складання актів передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Комерційний акт №454502/106 від 22.08.2018 містить підписи ДС ОСОБА_4 , працівника станції, яка особисто здійснювала перевірку (зважування) ОСОБА_2 та приймальника поїздів ОСОБА_5 . Також зазначено, що начальник вантажного району по штату відсутній.

При цьому, наказом начальника станції від 31.05.2018 №111, з причин відсутності по штатному розкладу станції начальника вантажного району, завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи на підписання комерційних актів, замість вказаних осіб було уповноважено приймальника поїздів ОСОБА_5

Право ОСОБА_2 на підписання комерційного акту було надано їй як особі, яка особисто здійснювала перевірку, право ж на зважування (перевірку) зазначено в п. 2.4. її робочої інструкції.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що комерційний акт №454502/106 від 22.08.2018 за формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства України, складений та підписаний повноважними особами відповідно до вимог Правил складання актів.

Щодо оцінки аргументів відповідача про наявність підстав для зменшення розміру штрафу, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту вказаної норми випливає, що зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність у кожному конкретному випадку підстав для такого зменшення.

Відповідно до частини другої статті 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилось неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних та невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Місцевий господарський суд виходив із того, що взявши до уваги співвідношення пред`явлених до стягнення санкцій з наявними наслідками порушення зобов`язання, співрозмірність нарахованого штрафу заподіяному порушенню в частині оформлення перевізного документу щодо неправильного зазначення маси вантажу, не вбачав підстав для зменшення розміру штрафу.

Апелянт не погоджується з відмовою суду у зменшенні розміру штрафу, оскільки вважає, що позивач не надав суду доказів настання наслідків та спричинення будь-яких збитків внаслідок розбіжностей у накладній №46326690 та комерційному акті стосовно того, що у вказаних документах різні дані щодо маси вантажу у вагоні №53589024, в судовому рішення не зазначено які збитки поніс позивач.

Судом апеляційної інстанції в межах предмету даного спору та доводів сторін не встановлено обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій в розумінні положень статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України, тому колегія суддів погоджується з відмовою господарським судом у задоволенні заяви відповідача про зменшення розміру нарахованого позивачем штрафу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати на оплату судового збору, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2019 у справі №904/122/19 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 08.07.2019.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна