ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/12026/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Стратієнко Л.В.,

судді: Баранець О.М., Ткач І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерпідшипник",

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя - Щербаков С.О.)

від 15.11.2018

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Пономаренко Є.Ю., судді - Дідиченко М.А., Руденко М.А.)

від 11.02.2019,

у справі за позовом фізичної особи-підприємця Блюменфельда Максима Юрійовича,

до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерпідшипник",

про стягнення 320 733,00 грн,

В С Т А Н О В И В:

у вересні 2018 року ФОП Блюменфельд М. Ю. звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" про стягнення 320 733, 00 грн, з яких 315 000,00 грн основного боргу та 5 733, 00 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди транспортного засобу № 15/05-16 від 15.05.2016.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2018, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019, позов задоволено. Стягнуто з ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" на користь ФОП Блюменфельда М.Ю. 315 000,00 грн боргу, 5 733,00 грн пені та 4 811,00 грн судового збору.

Приймаючи рішення, господарські суди дійшли висновків, що ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" не здійснило оплату користування предметом оренди, відтак вимога про стягнення 315 000,00 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Внаслідок прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати орендних платежів за період з 01.07.2016 по 31.07.2017 позивачем правомірно нараховано пеню у сумі 5 733,00 грн.

ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані рішення і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Підставами для скасування судових рішень відповідач зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанції. Стверджує, що зобов`язання зі сплати суми заборгованості за договором оренди транспортного засобу №15/05-16 від 15.05.2016 є припиненими, у зв`язку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Від Блюменфельда М.Ю. до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому позивач просить суд відмовити у задоволенні касаційної скарги, а рішення суду залишити без змін. Відзив обґрунтований посиланнями на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень. На думку позивача, твердження відповідача про порушення судом норм права не відповідають дійсності та фактично зводяться до переоцінки доказів у справі.

Одночасно з поданим відзивом Блюменфельдом М.Ю. заявлено клопотання про закриття касаційного провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 296 ГПК України. Таке клопотання обґрунтоване тим, що підпис у касаційній скарзі від 27.02.2019 не може належати директору ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" Блюменфельду Юрію Олександровичу, оскільки він перебував за межами України. На підтвердження чого позивачем надано копію клопотання ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" за підписом представника Крилова А.В. поданого до Господарського суду міста Києва про відкладення розгляду іншої господарської справи № 910/12817/18 призначеної на 25.02.2019 з посиланнями на обставини перебування Блюменфельда Ю.О. за межами України до 06.03.2019.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 296 ГПК України, суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Як вбачається з матеріалів справи, касаційна скарга ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" від 27.02.2019 підписана директором Блюменфельдом Ю.О. та скріплена печаткою товариства. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Блюменфельд Ю.О. є директором ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" щодо якого відсутні дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи.

З огляду на вказане, Верховний Суд не вбачає підстав для закриття касаційного провадження у справі № 910/12026/18 відповідно до пункту 2 частини 1 статті 296 ГПК України. Надана до суду засвідчена копія клопотання ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" про відкладення розгляду господарської справи № 910/12817/18 не є безумовним доказом підписання касаційної скарги у цій справі № 910/12026/18 особою, яка не має права її підписувати. Обставини, наведені в клопотанні про закриття касаційного провадження не підтверджені належними доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї і перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Як встановлено господарськими судами, 15.05.2016 між фізичною особою-підприємцем Блюменфельдом Максимом Юрійовичем (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерпідшипник" (орендар) укладено договір оренди транспортного засобу №15/05-16, за умовами якого орендодавець передає орендарю в строкове платне володіння і користування автомобіль "ВМW" 525D, синього кольору, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , СЕДАН-В, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 2.2 договору термін оренди встановлюється з 15.05.2016 по 15.05.2019.

Орендований автомобіль підлягає передачі орендарю протягом 5 днів з дня підписання договору. Передача автомобіля в оренду здійснюється за актом прийому-передачі, який повинен бути підписаний повноважними представниками сторін та є невід`ємною частиною цього договору (п. п. 3.1, 3.2 договору).

15.05.2016 сторонами складено та підписано акт прийому-передачі до договору оренди транспортного засобу №15/05-16 від 15.05.2016, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає вказаний вище автомобіль. В момент передачі орендарю майно повністю відповідає положенням договору оренди та придатне для використання в господарській діяльності за призначенням. Показання спідометра на момент передачі 0.

Згідно з п. 4.2.2 договору, в обов`язки орендаря входить, зокрема, своєчасна та в повному обсязі сплата орендної плати.

Положеннями п. п. 6.1, 6.2 договору передбачено, що орендна плата встановлюється в розмірі 42 000, 00 грн. без ПДВ за один місяць оренди автомобіля. Орендар сплачує орендну плату шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця не пізніше 30 числа місяця, наступного за місяцем надання/отримання послуг оренди.

Відповідно до п. 8.2 договору, в разі прострочення виплати орендної плати орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі 0,01% від суми несвоєчасно сплаченої орендної плати за кожен день прострочення.

На виконання умов договору оренди, між сторонами було підписано акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №ИД-0000005/1 від 31.05.2016 на суму 21000,00 грн, №ИД-0000006/1 від 30.06.2016 на суму 42 000,00 грн, №ИД-0000007/1 від 31.07.2016 на суму 42 000,00 грн, №ИД-0000008/1 від 31.08.2016 на суму 42 000,00 грн, №ИД-0000009/1 від 30.09.2016 на суму 42 000,00 грн, №ИД-00000010/1 від 31.10.2016 на суму 42 000,00 грн, №ИД-00000011/1 від 30.11.2016 на суму 42 000,00 грн, №ИД-00000012/1 від 30.12.2016 на суму 42000,00 грн (а.с. 17-24, т. 1). Всього на загальну суму 315 000,00 грн.

За твердженнями позивача, відповідач не сплачував орендну плату за користування транспортним засобом, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 315000,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача з претензією №2 від 10.08.2018, в якій вимагав сплатити 315 000,00 грн заборгованості з орендної плати та 5 733,00 грн пені.

Відповідачем вказана претензія залишена без відповіді.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічна норма міститься і у ст. 283 ГК України.

Частиною 3 ст. 285 ГК України визначено, що орендар, зокрема, зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Частина 4 цієї статті визначає, що строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з приписами статей 525, 526, 629 ЦК України і статті 193 ГК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих кодексів, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Господарські суди встановили, що відповідач свої зобов`язання за договором щодо сплати орендної плати за період з травня по грудень 2016 року належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість в сумі 315000,00 грн за спірний період.

Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором №15/05-16 від 15.05.2016 за період з травня по грудень 2016 року не виконав, чим порушив його умови та вимоги ст. ст. 526, 629 ЦК України, ст. 193 ГК України, то господарські суди правомірно стягнули з відповідача на користь позивача 3150 00,00 грн заборгованості зі сплати орендної плати.

Необхідно відзначити, що під час судового розгляду заперечення відповідача щодо позову зводилися до невизнання наявності у ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" перед ФОП Блюменфельдом М.Ю . боргу в сумі 315 000,00 грн за договором оренди транспортного засобу №15/05-16 від 15.05.2016, внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог.

На думку відповідача, заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог №132 від 24.09.2018 ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" повідомило позивача про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, зокрема щодо зобов`язань ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" перед ФОП Блюменфельд М.Ю. за договором оренди транспортного засобу №15/05-16 від 15.05.2016 в сумі 315 000,00 грн та щодо зобов`язань ФОП Блюменфельда М.Ю. перед ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" за договором оренди транспортного засобу №01/01-15 від 01.01.2015 на суму 315 000,00 грн.

Відповідач зазначав, що за договором оренди № 01/01-15 від 01.01.2015 у ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" існує переплата зі сплати орендних платежів.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Статтями 202, 203 ГК України передбачено, що зобов`язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні положення щодо зарахування зустрічних однорідних вимог містить частина 1 ст. 601 ЦК України.

Отже, заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними, тобто вони повинні бути однорідними у розумінні їх матеріального змісту, тобто мати однорідний предмет; 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Отже, зарахування можливе при наявності таких умов: зустрічність вимог, тобто сторони беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов`язанні є боржником в іншому зобов`язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі), строк виконання яких настав.

Разом з цим, ще одною важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з названих вище умов, виключає проведення зарахування у добровільному порядку.

Досліджуючи заперечення відповідача щодо обставин зарахування зустрічних однорідних вимог заявою №132 від 24.09.2018, господарськими судами встановлено, що за умовами договору оренди транспортного засобу №01/01-15 від 01.01.2015, орендодавець (ФОП Блюменфельд М.Ю.) передає орендарю (ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник") в строкове платне володіння і користування автомобіль "VOLVO", коричневого кольору, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_3 , легковий універсал-В, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_4 .

Строк оренди встановлений з 01.01.2015 по 31.12.2018 (п. 2.2 договору №01/01-15 від 01.01.2015).

01.03.2015 автомобіль за актом прийому-передачі було передано орендарю.

Відповідно до п. 6.1 договору №01/01-15 від 01.01.2015, оренда плата встановлюється у розмірі 25 000,00 грн без ПДВ за один місяць оренди автомобіля. Додатковою угодою від 01.03.2015 розмір орендної плати було змінено та встановлено у сумі 23 000,00 грн без ПДВ за один місяць оренди автомобіля. Додатковою угодою №2 від 01.09.2015 встановлено орендну плату у розмірі 34 000,00 грн без ПДВ за один місяць оренди автомобіля.

Тобто, розмір щомісячної орендної плати за період з березня 2015 року по серпень 2015 року становив 23 000, 00 грн, а з вересня 2015 року - 34 000,00 грн.

Судами встановлено, що на момент направлення ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" на адресу ФОП Блюменфельда М.Ю. заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №132 від 24.09.2018, сума сплачених відповідачем коштів за період з березня 2015 року по серпень 2018 року (874 670,00 грн) є меншою за суму орендної плати за час користування автомобілем, що підлягала оплаті (1362000,00 грн). Тобто вказане свідчить про відсутність переплати з орендних платежів.

Відсутність заборгованості ФОП Блюменфельда М.Ю. перед ТОВ "Торговий дім "Інтерпідшипник" станом на 24.09.2018 (дату направлення заяви про зарахування) за договором №01/01-15 від 01.01.2015, виключає можливість зарахування грошових вимог ФОП Блюменфельда М . Ю. за договором №15/05-16 від 15.05.2016, відповідно зобов`язання зі сплати 315 000,00 грн за таким договором не є припиненим.

Окрім того, суди прийшли до правильного висновку, що проведення зарахування зустрічних однорідних вимог неможливо, в силу ст. 601 ЦК України, ст. ст. 202, 203 ГК України при існуванні спору між сторонами щодо наявності/відсутності боргу за договорами №01/01-15 від 01.01.2015 та №15/05-16 від 15.05.2016.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити пені, є порушення боржником зобов`язання (ст. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до п. 8.2 договору оренди транспортного засобу № 15/05-16 від 15.05.2016, в разі прострочення виплати орендної плати орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі 0,01% від суми несвоєчасно сплаченої орендної плати за кожен день прострочення.

Таким чином, рішення господарських судів в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5 733,00 грн пені є обґрунтованим.

За таких обставин постанова суду апеляційної інстанції та рішення першої інстанції прийняті з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно з ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись п. 13 ст. 8, ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерпідшипник" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 у справі за № 910/12026/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді О. Баранець

І. Ткач