номер провадження справи 27/88/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2019 Справа № 908/1051/19

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С., при секретарі судового засідання Шолоховій С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680 м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариств "Українська залізниця" (65012 м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, код ЄДРПОУ ВП 40081200)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Восточний регіон" (69006 м. Запоріжжя вул. Одеська, 8 ідентифікаційний код юридичної особи 30923107)

про стягнення 15 298 грн. 63 коп.

за участю

представника позивача: не з`явився

представника відповідача: Полиця А.О., дов. б/н від 20.06.2019 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

02.05.2019 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариств "Українська залізниця" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Восточний регіон" 10 314 грн. 00 коп. штрафу та 4 984 грн. 63 коп. пені.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2019, позовні матеріали № 908/1051/19 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 03.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1051/19, присвоєно справі номер провадження 27/88/19.

Справа № 908/1051/19 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 30.05.2019.

10.05.2019 Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариств "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Запорізької області з клопотанням про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 10.05.2019 клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариств "Українська залізниця" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено, Господарському суду Одеської області доручено забезпечити проведення відеоконференції 30.05.2019 р. о 12 год. 40 хв. у приміщенні суду за адресою: 65119 м. Одеса, пр. Шевченка, 29,

30.05.2019 судом проведено судове засідання без застосування системи відеоконференцзв`язку, оскільки представник позивача, яким було заявлено клопотання, прибув в судове засідання.

Ухвалою суду від 30.05.2019 відповідно до ст. 216 ГПК України судове засідання відкладено на 24.06.2019.

В судовому засіданні 24.06.2019 судом, відповідно до ст. 216 ГПК України оголошено перерву до 03.07.2019, про що винесено відповідну ухвалу.

У судовому засіданні 03.07.2019 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено представнику відповідача, який прибув в судове засідання, його права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. В попередніх судових засіданнях, представник позивача підтримував позовні вимоги, на підставах, викладених у позовній заяві та просив суд стягнути з відповідача 10 314 грн. 00 коп. штрафу та 4 984 грн. 63 коп. пені.

02.07.2019 позивач надіслав на адресу суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що в матеріалах справи відсутні: оригінал довіреність, що підтверджує право представника замовника (позивача) на отримання партії товару (п. 5.4 договору); оригінал видаткової накладної № 1165 від 19.12.2018; акт звірки взаєморозрахунків (п. 7.5 договору).

Відсутність зазначених документів підтверджує факт відсутності поставки товару, згідно до положень ст. 74 ГПК України.

Крім того, позивач зазначив, що «пред ОСОБА_3», ОСОБА_1 , позначені у товарно-транспортних накладних Відповідача, є невідомими особами та не є працівниками регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», що також спростовує твердження відповідача, щодо повернення товару позивачеві. Умовами договору не передбачена така можливість між сторонами, як повернення товару.

Представник відповідача заперечив проти заявленого позову, на підставах викладених у письмовому відзиві (вх. № 08-08/10636 від 23.05.2019) та письмових поясненнях (вх. № 08-08/12553/19 від 19.06.2019). Просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, оригінали яких оглядалися в судових засіданнях, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

05.12.2018 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариств "Українська залізниця" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Восточний регіон" (постачальник) укладеного договір поставки № ОД/НХ-18-1179НЮ.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник передає у власність замовника, а замовник оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами (далі - «товар»), які зазначені у специфікації (Додаток № 1), що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною. Постачальник передає у власність замовника товар на умовах, зазначених в договорі.

Згідно п. 1.2 договору найменування товару: інструмент (набір ключів ріжкових, набір ключів ріжково-накидних).

Кількість та асортимент товару визначається у Специфікації (Додаток № 1), яка є невід`ємною частиною договору (п. 3.1 договору).

Розділом 5 договору сторони визначили, що товар має бути поставлений на підставі письмових заявок впродовж 20 робочих днів з моменту їх отримання будь-яким способом (факсом; електронною поштою: ІНФОРМАЦІЯ_2; листом за адресою: 69006, м. Запоріжжя, вул. Одеська, буд. 8) постачальником у кількості, визначеній у заявці. Замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку, якщо товар не поставлений замовнику впродовж 20 робочих днів від дня одержання постачальником заявки замовника.

Товар постачається за рахунок та транспортом постачальника на склад замовника (65098, м. Одеса, вул. Степна, 2) на умовах DDP в редакції ІНКОТЕРМС 2010.

Позивач у позовній заяві зазначив, що відповідач товар не поставив, що послугувало для звернення позивача з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує наступне.

Зобов`язання, згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Аналогічний припис викладений у ст. 173 Господарського кодексу України, якою визначено поняття господарського зобов`язання.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб`єкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК).

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона -постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини другої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою для виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

При розгляді справи судом встановлено, що 12.12.2018 позивач направив на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1, який позначено як контактна особа, відповідно роздруківки з сайту Clarity-project, згідно п. 5.1 договору, письмову заявку за вих. № НХ-12/9930 щодо поставки наборів ключів на суму 51570,00 грн., відповідно до договору № ОД/НХ-18-1179НЮ від 05.12.2018.

Специфікацією № 1 до договору погоджена поставка товарів на суму 51 570 грн. 00 коп. в тому числі ПДВ 8 595,00 грн., а саме:

код 705834 «Набір ключів ріжкових» в кількості 39 комплектів;

код 705808 «Набір ключів ріжково-накладних» в кількості 40 комплектів.

На виконання положень договору постачальник здійснив поставку повного обсягу товарів за власний рахунок перевізником «Нова пошта», що підтверджується експрес-накладною 8648 від 19.12.2018.

Факт отримання зазначеного вантажу підтверджується даними сервісу відстеження вантажів https://novaposhta.ua/ru/tracking.

Відповідач у своєму відзиві зазначив, що в січні місяці 2019 року в телефонній розмові представник замовника повідомив, що наразі необхідність у поставлених товарах відпала і запропонував розглянути та погодити можливість повернення зазначених товарів в повному обсязі постачальнику без обґрунтування додаткових підстав, без оплати та без застосування до замовника господарських санкцій. Враховуючи, що постачальник є підприємством з бездоганною діловою репутацією та завжди йде на зустріч своїм клієнтам, постачальник вирішив не зводити виконання договору до формального дотримання його положень і погодив запропонований замовником варіант. Також було погоджено складання замовником та пересилання разом із товаром видаткової накладної на повернення товару.

Матеріалами справи та відповідачем підтверджено, що разом із товаром замовнику була направлена видаткова накладна № 1165 від 19.12.2018, яка була підписана замовником 21.12.2018, що підтверджується відбитком штампу, підписом відповідальної особи ( ОСОБА_2 ) та печаткою замовника.

Товар було прийнято в повному обсязі без зауважень, що підтверджується довіреністю № 808 від 18.12.2018, виданої позивачем на ім`я ОСОБА_2 на отримання від відповідача набору ключів № 808 від 18.12.2018

Належним чином засвідчена копія довіреності, яка підписана та скріплена печаткою підприємства позивача міститься в матеріалах справи.

Крім того, відповідач по факту здійснення господарської операції склав податкову накладну № 106 від 19.12.2018 року та направив її на реєстрацію у строки встановлені чинним законодавством.

В матеріалах справи міститься належним чином завірена копія накладної № 005-0361483, яка підтверджує, що відповідач 29.01.2019 перевізником «Meest Express» відправив товар позивачу.

Товар був отриманий постачальником, проте документи на повернення замовником не передані, також не переданий оригінал видаткової накладної 1165 від 19.12.2018.

Враховуючи наведені домовленості, постачальник також не став вчиняти дії по розблокуванню реєстрації податкової накладної № 106 від 19.12.2018, реєстрація якої була зупинена 14.01.2019.

У судовому засідання судом було оглянуто оригінали вищезазначених документів.

Відповідно до частини 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Положення ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, підписання позивачем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксує факт здійснення господарської операції (отримання позивачем товару) і встановлення договірних відносин між сторонами.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням зазначеного вище, суд встановив, що відповідач прийняті на себе зобов`язання виконав належним чином та здійснив поставку товару, що підтверджується видатковою накладною № 1165 від 19.12.2018, а позивач в свою чергу отримав даний товар , на підставі довіреності № 808 від 18.12.2018.

З огляду на вказане, у позивача були відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача 10 314 грн. 00 коп. штрафу та 4 984 грн. 63 коп. пені.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до чинного законодавства України, позовні заяви повинні подаватись до суду в разі порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача. Тобто, подання позовної заяви є способом захисту порушених прав та законних інтересів правомірної сторони.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейского суду з прав людини від 19.03.1997 р. (п. 40) по справі "Горнсбі поти Греції" зазначено: "…Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні Гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним - і не передбачив при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію.

Суть порушеного права позивач не обґрунтував у позовній заяві і таке порушення суд не вбачає за наявними у справі доказами.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленної сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не доведеними і на час розгляду даної справи відсутні підстави для задоволення позову Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариств "Українська залізниця".

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В порядку ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариств "Українська залізниця", м. Одеса до Товариства з обмеженою відповідальністю "Восточний регіон", м. Запоріжжя відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення оформлено та підписано 09.07.2019.

Суддя С.С. Дроздова