ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.06.2019 Справа № 920/282/19
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Коваленко О.В., розглянувши матеріали справи №920/282/19

за позовом: Приватного підприємства «БІЗОН-ТЕХ 2006» (вул. Лесі Українки, буд. 162, кв. 11, м. Пологи, Запорізька область, 70605, код 34216986)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Грабовське» (с. Грабовське, Краснопільський район, Сумська область, 42450, код 30841323)

про стягнення 5 163 674 грн. 16 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача: Підяш Н.О., довіреність № 42/19 від 02.01.2019, свідоцтво Серія ЗП № 001942 від 04.12.2018 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: не з`явився

при секретарі судового засідання Молодецькій В.О.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 25.03.2019 провадження у справі № 920/282/19 відкрито за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.04.2019 р.

Згідно ухвали господарського суду Сумської області від 23.04.2019 підготовче засідання у справі №920/282/19 відкладене на 14.05.2019 р. за клопотанням відповідача.

У зв`язку з відрядженням судді Коваленко О.В. судове засідання 14.05.2019 не відбулось, відповідно до ухвали господарського суду Сумської області від 17.05.2019 строк проведення підготовчого засідання продовжено на 30 днів, підготовче засідання у справі №920/282/19 призначене на 03.06.2019 р.

Відповідно до ухвали господарського суду Сумської області від 03.06.2019 у справі №920/282/19 закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено на 24.06.2019 р.

СУТЬ СПОРУ: позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 5 163 674 грн. 16 коп., з яких: 3 940 870 грн. 60 коп. - основного боргу, 145 812 грн. 21 коп. інфляційних збитків, 591 130 грн. 59 коп. штрафу, 485 860 грн. 76 коп. 36% річних, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №ПЛ-191 від 05.04.2018, а також просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 77 455 грн. 11 коп.

Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своєї позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши та дослідивши докази по справі, суд встановив:

05 квітня 2018 року між ПП «БІЗОН-ТЕХ 2006» і ТОВ «Грабовське» було укладено Договір поставки №ПЛ-191 (далі за текстом «Договір»), відповідно до умов якого у порядку, строки та на умовах, визначених цим договором і специфікаціями до нього, позивач зобов`язується поставляти та передавати у власність відповідача насіння для сівби, пестициди в препаративних формах, що є засобами захисту рослин, регулятори росту рослин і мікродобрива (товар), а відповідач зобов`язується приймати цей товар й оплачувати його.

Згідно п. 2.1. Договору погоджені сторонами асортимент, кількість і ціна товару вказуються ними у специфікаціях до Договору, що є невід`ємними його частинами.

Пунктом 2.2. Договору сторони визначили, що сторонами може бути укладено як одну так і більшу кількість специфікацій до Договору. Кожна наступна специфікація після першої регулює окрему поставку товару в рамках цього Договору й не скасовує та не змінює попередні специфікації ні повністю, ні частково, якщо тільки інше не вказано в ній.

Відповідно до Специфікацій до Договору позивач взяв на себе зобов`язання поставити відповідачу товар на загальну суму 4 051 639,00 грн., а саме:

· за Специфікацію № 1 в редакції від 10.05.2018 року на загальну суму 2888815,20 грн.;

· за Специфікацію №2 від 05.04.2018 року на загальну суму 254 980,80 грн.;

· за Специфікацію №3 в редакції від 31.07.2018 року на загальну суму 349 977,14 грн.;

· за Специфікацію №4 від 05.04.2018 року на загальну суму 161 494,44 грн.;

· за Специфікацію №5 від 07.05.2018 року на загальну суму 15 635,42 грн.;

· за Специфікацію №6 від 04.06.2018 року на загальну суму 162 433,20 грн.;

· за Специфікацією № 7 від 15.06.2018 року на загальну суму 149 446,80 грн.;

· за Специфікацією № 8 від 12.06.2018 року на загальну суму 45 315,60 грн.;

· за Специфікацією № 9 від 04.09.2018 року на загальну суму 23540,40 грн.

Згідно з п. 2 Специфікацій сторони визначили умови та місце поставки (передачі) товару: EXW (склад позивача). Вказана умова поставки передбачає вибірку (самовивіз) товару відповідачем зі складу позивача автомобільним транспортом за свій рахунок (п. 4.1. Договору).

Згідно з п. 6.1.3. Договору відповідач взяв на себе зобов`язання з`явитися за товаром у місце поставки товару, прийняти його та передати в обмін нього позивачу належним чином оформлену довіреність на отримання товару.

Відповідно до п. 5.2. Договору оплата товару здійснюється відповідачем у гривнях у безготівковій формі шляхом переказу платіжним дорученням коштів на поточний рахунок позивача. Підставою для платежу є даний Договір.

Згідно з п. 5.1. і п. 6.1.1. Договору відповідач зобов`язувався оплатити позивачу товар у строки, що вказані в Специфікаціях.

Строки розрахунку за товар вказані в пункті 3 Специфікацій, згідно з якими граничною датою повного та остаточного розрахунку за товар є 31.10.2018 року.

Позивач мотивує сої вимоги тим, що на виконання взятих на себе зобов`язань своєчасно передав відповідачу весь товар на загальну суму 4 051 639,00 грн., що підтверджується видатковими накладними: №ЗП14294 від 04.05.2018 року на суму 68 448,96 грн.; № ЗП14289 від 04.05.2018 року на суму 137 129,40грн.; № ЗП16483 від 14.05.2018 року на суму 372 024,96 грн.; №ЗП12146 від 25.04.2018 року на суму 62 372,04 грн.; № ЗП 16296 від 15.05.2018 року на суму 2 448 341,28 грн.; № ЗП12225 від 21.05.2018 року на суму 99 122,40 грн.; № ЗП12144 від 25.04.2018 року на суму 166 872,00 грн.; № ЗП14843 від 07.05.2018 року на суму 15 635,42 грн.; № ЗП 12220 від 21.05.2018 року на суму 88 108,80 грн.; № ЗП20778 від 27.06.2018 року на суму 162 433,20 грн.; № ЗП8787 від 17.04.2018 року на суму 21 751,20 грн.; № ЗП22448 від 27.06.2018 року на суму 149446,80 грн.; № ЗП 12141 від 26.04.2018 року на суму 156498,74 грн.; № ЗП21982 від 15.06.2018 року на суму 45 315,60 грн.; № ЗП 13887 від 03.05.2018 року на суму 34 597,80 грн.; № ЗП28502 від 05.09.2018 року на суму 23540,40 грн.

Згідно Листа вих. № 200 від 25.06.2018 року відповідач просив позивача прийняти залишки невикористаного ним товару та відповідно до накладної на повернення товару від покупця № ЗП832 від 27.06.2018 року відповідач повернув позивачу товар на загальну суму 110 768,40 грн., розрахунок за отриманий товар відповідач не здійснював.

Таким чином, станом на день розгляду справи заборгованість відповідача з оплати товару (основний борг) за Договором становить 3 940 870 грн. 60 коп.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина перша статті 612 названого Кодексу визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Письмовими матеріалами справи підтверджується розмір основної заборгованості відповідача в повному обсязі, а саме: видатковими накладними: №ЗП14294 від 04.05.2018 року на суму 68 448,96 грн.; № ЗП14289 від 04.05.2018 року на суму 137 129,40грн.; № ЗП16483 від 14.05.2018 року на суму 372 024,96 грн.; №ЗП12146 від 25.04.2018 року на суму 62 372,04 грн.; № ЗП 16296 від 15.05.2018 року на суму 2 448 341,28 грн.; № ЗП12225 від 21.05.2018 року на суму 99 122,40 грн.; № ЗП12144 від 25.04.2018 року на суму 166 872,00 грн.; № ЗП14843 від 07.05.2018 року на суму 15 635,42 грн.; № ЗП 12220 від 21.05.2018 року на суму 88 108,80 грн.; № ЗП20778 від 27.06.2018 року на суму 162 433,20 грн.; № ЗП8787 від 17.04.2018 року на суму 21 751,20 грн.; № ЗП22448 від 27.06.2018 року на суму 149446,80 грн.; № ЗП 12141 від 26.04.2018 року на суму 156498,74 грн.; № ЗП21982 від 15.06.2018 року на суму 45 315,60 грн.; № ЗП 13887 від 03.05.2018 року на суму 34 597,80 грн.; № ЗП28502 від 05.09.2018 року на суму 23540,40 грн., а також підписаним без зауважень представниками сторін актом звірки взаємних розрахунків від 09.01.2019 р.

Враховуючи те, що відповідачем сума боргу не сплачена, не подано доказів сплати боргу або обґрунтованих заперечень, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3 940 870 грн. 60 коп. основного боргу.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 591 130 грн. 59 коп. штрафу, нарахованого відповідно до п. 7.1.3. Договору, яким передбачено, що за прострочення виконання грошових зобов`язань за цим Договором понад 60 календарних днів відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 15 % від суми грошового зобов`язання, простроченої понад 60 календарних днів.

Відповідно до п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Таким чином, враховуючи те, що судом було встановлено факт прострочення виконання грошового зобов`язання понад 60 календарних днів, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути штраф в розмірі 591 130 грн. 59 коп.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 145 812 грн. 21 коп. інфляційних збитків та 485 860 грн. 76 коп. 36% річних, нарахованих відповідно до п. 7.2.4. Договору, в якому сторони домовились про те, що в разі прострочення відповідачем виконання грошових зобов`язань за цим Договором він замість трьох процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, зобов`язується сплатити позивачу 36 процентів річних від простроченої суми за весь час її прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таку правову позицію висвітлено у постанові Верховного Суду України від 23.01.2012 у справі № 37/64.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до п. 2 інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012, до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою.

Судом перевірено розрахунок 36% річних та інфляційних збитків та встановлено, що штрафні санкції нараховано позивачем арифметично та методологічно вірно, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 145 812 грн. 21 коп. інфляційних збитків, нарахованих за період: листопад 2018 р. лютий 2019 р., та 485 860 грн. 76 коп. 36% річних, нарахованих за період 01.11.2018 р. по 05.03.2019 р.

Розрахунки здійснено судом за допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН Підприємство 9.5.3 Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2019.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно Закону України «Про судовий збір» та відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грабовське» (с. Грабовське, Краснопільський район, Сумська область, 42450, код 30841323) на користь Приватного підприємства «БІЗОН-ТЕХ 2006» (вул. Лесі Українки, буд. 162, кв. 11, м. Пологи, Запорізька область, 70605, код 34216986) 3 940 870 грн. 60 коп. основного боргу, 145 812 грн. 21 коп. інфляційних збитків, 591 130 грн. 59 коп. штрафу, 485 860 грн. 76 коп. 36% річних, 77 455 грн. 11 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст рішення підписаний 03.07.2019 р.

Суддя О.В. Коваленко