ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2019 р. Справа№ 910/5993/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній Беті»

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2018

у справі № 910/5993/18 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Успа Лед»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній Беті»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство електромереж зовнішнього освітлення м. Києва «Київміськсвітло»

про стягнення 120 404,22 грн,

за участю представників сторін згідно з протоколом судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Успа Лед» (далі - ТОВ «Успа Лед», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній Беті» (далі - ТОВ «ГК Беті», відповідач) про стягнення 120 404,22 грн, з яких 100 003,20 грн основного боргу та 20 401,02 грн пені, посилаючись на неналежне виконання зобов`язань за договором на виконання верхолазних робіт №ГКБ-240417/АДО-КБ-5 від 24.04.2017, в частині розрахунків за виконані позивачем роботи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2018 залучено до участі у справі №910/5993/18 Комунальне підприємство електромереж зовнішнього освітлення м. Києва «Київміськсвітло» (далі - КП ЕЗО м. Києва «Київміськсвітло», третя особа) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

06.08.2018 ТОВ «ГК Беті» звернулося до Господарського суду міста Києва з зустрічною позовною заявою до ТОВ «Успа Лед», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача КП ЕЗО м. Києва «Київміськсвітло», про стягнення незаконно набутих коштів за договорами від 24.04.2017 № ГКБ-240417/АДО-КБ-3 та №ГКБ-240417/АДО-КБ-5 в сумі 572 401,29 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва №910/5993/18 від 06.08.2018 вказану зустрічну позовну заяву повернуто заявнику.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 у справі №910/5993/18 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ТОВ «ГК Беті» на користь ТОВ «Успа Лед» 100 003,20 грн основного боргу, 14 038,81 грн пені та 1 710,63 грн судового збору, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем виконано, а відповідачем прийнято без будь-яких зауважень роботи на загальну суму 1 140 000,00 грн, однак, останній лише частково оплатив виконані роботи, а саме, на суму 1 039 996,80 грн, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 100 003,20 грн; доказів неналежного виконання позивачем зобов`язань за договором відповідач не надав, як і не надав доказів незаконного оформлення та підписання актів за формою КБ-2В та довідок за формою КБ-3; оскільки договір укладений сторонами 24.04.2017, то на його виконання не можуть поширюватись правовідносини між відповідачем та третьою особою, що виникли з укладенням останніми договору 09.06.2017; умови договору, якими передбачено остаточну оплату виконаних позивачем робіт після надходження відповідачеві від третьої особи коштів, не звільняють відповідача від оплати заборгованості за договором. Разом з тим, перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми пені, суд дійшов висновку про те, що такий є неправильним, а тому вказана позовна вимога підлягає задоволенню частково.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ТОВ «ГК Беті» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач вказував на неврахування судом тих обставин, що позивачем додані до позовної заяви платіжні доручення про сплату відповідачем грошових коштів на суму 1 120 000,00 грн, тоді як у позовній заяві позивач вказує про часткову оплату у сумі 1 039 996,80 грн, а саме, за платіжним дорученням №439 від 30.05.2017 було сплачено 200 000,00 грн, а не 119 996,80 грн, як помилково вказує позивач, з яким погодився суд першої інстанції; суд дійшов безпідставного висновку про наявність заборгованості відповідача перед позивачем з огляду на наявність переплати, що підтверджується банківською випискою за період з 26.04.2017 по 10.03.2018, з якої вбачається здійснення оплати згідно платіжних доручень №786 від 16.08.2017 на суму 400 000,00 грн та №1003 від 27.09.2017 на суму 200 000,00 грн, існування яких представник позивача не заперечував; у зв`язку з виявленням переплати за договором відповідач звернувся із зустрічним позовом до позивача, який було незаконно повернуто судом першої інстанції; суд безпідставно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_1 , викладені у нотаріально посвідченій заяві свідка, яка відповідає процесуальним вимогам; не зважаючи на визнання явки вказаного свідка у судове засідання обов`язковою, суд не виніс ухвали про проведення судового засідання в режимі відеоконференції; аналіз оскаржуваного рішення вказує на упередженість та необ`єктивність суду, підтвердженням чому є ті обставини, що заявлені під час розгляду справи відводи судді були обґрунтованими та незаконно відхилені судом; судом не враховано того факту, що акти виконаних будівельних робіт №1 за серпень 2017 року та №2 за вересень 2017 року були відкликані; лист про відкликання з пропозицією підписати нові акти за червень 2018 року, а також примірники відповідних актів були надіслані позивачеві, яким не було надано мотивованої відмови від їх підписання, у зв`язку з чим суд зобов`язаний виходити з даних, вказаних у актах за червень 2018 року; відповідачем були надані докази, які спростовують висновок суду про відсутність доказів заборгованості третьої особи перед відповідачем, а відтак, судом безпідставно не застосовано положення п. 2.2 договору.

Мотивуючи апеляційну скаргу порушенням судом норм процесуального права, апелянт вказував на порушення строків складання повного тексту оскаржуваного рішення, невирішення клопотання відповідача про витребування доказів, безпідставну відмову у задоволенні клопотання про призначення будівельно-технічної та почеркознавчої експертизи через неявку свідка для надання пояснень у справі, а також на обґрунтованість заявленого відводу судді з огляду на безпідставне залучення третьої особи до участі у справі.

Крім того, скаржником в апеляційній скарзі викладено клопотання про призначення судових будівельно-технічної та почеркознавчої експертиз, клопотання про витребування у ТОВ «Успа Лед» документів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 поновлено ТОВ «ГК Беті» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 у справі № 910/5993/18, відкрито апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою, встановлено ТОВ «Успа Лед» та КП ЕЗО м. Києва «Київміськсвітло» строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 у справі №910/5993/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2019 розгляд апеляційної скарги ТОВ «ГК Беті» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 у справі №910/5993/18 призначено на 01.04.2019.

29.03.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли клопотання про перенесення розгляду справи та заява про відвід судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 заяву ТОВ «ГК Беті» про відвід головуючого судді Мальченко А.О. визнано необґрунтованою, апеляційне провадження у справі №910/5993/18 зупинено до розгляду заяви про відвід, матеріали справи №910/5993/18 передано для визначення складу суду для розгляду заяви про відвід головуючого судді Мальченко А.О. у порядку, встановленому ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2019 заява про відвід головуючого судді Мальченко А.О. передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Сотнікова С.В., суддів Отрюха Б.В., Доманської М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2019 заяву адвоката ТОВ «ГК Беті» Олійника О.С. (вх. №09.1-19/229/19 від 29.03.2019) про відвід судді Мальченко А.О. від розгляду справи №910/5993/18 залишено без задоволення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2019 поновлено апеляційне провадження у справі №910/5993/18, розгляд справи №910/5993/18 призначено на 13.05.2019.

10.05.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли два клопотання про зупинення провадження у справі та клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 розгляд апеляційної скарги ТОВ «ГК Беті» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 у справі №910/5993/18 відкладено на 27.05.2019.

На електронну пошту Північного апеляційного господарського суду 27.05.2019 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 розгляд апеляційної скарги ТОВ «ГК Беті» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 у справі №910/5993/18 відкладено на 26.06.2019, зобов`язано ТОВ «ГК Беті» надати оригінал для огляду в судовому засіданні та долучення до матеріалів справи належним чином засвідченої копії рахунку №16 від 17.05.2017, на підставі якого здійснювалась оплата за верхолазні роботи.

26.06.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.06.2019 відкликав подані клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, витребування доказів, зупинення провадження до закінчення досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0002273 від 17.07.2017; клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи та зупинення провадження у справі до винесення остаточного рішення у справі №911/1036/19 підтримав.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 в задоволенні клопотань ТОВ «ГК Беті» про зупинення провадження у справі та про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи відмовлено, у розгляді справи №910/5993/18 оголошено перерву на 03.07.2019.

01.07.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про надання додаткових документів до заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

У судове засідання позивач та третя особа в черговий раз не з`явились, своїх уповноважених представників не направили, про місце, день та час розгляду даної справи повідомлялись належним чином.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позивачем не отримувались ухвали Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019, від 03.04.2019, від 16.04.2019, які були повернуті на адресу суду за закінченням встановленого терміну зберігання.

Також позивачеві не були вручені під час доставки та повернуті на адресу суду направлені на його юридичну адресу та на адресу його керівника, вказані у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ухвали Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019, від 27.05.2019 та від 26.06.2019

Згідно з п. 11 ст. 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Колегія суддів зазначає, що у разі надіслання судових рішень за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв`язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

З огляду на викладене, враховуючи, що судом апеляційної інстанції здійснено необхідні заходи щодо повідомлення позивача про дату, час і місце судового розгляду, а саме, шляхом направлення відповідних ухвал за адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, останній вважається повідомленим про вищевказані судові засідання належним чином.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач був повідомлений про призначення розгляду апеляційної скарги ТОВ «ГК Беті» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 у справі №910/5993/18 на 01.04.2019 ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 98, т. 3).

В силу приписів ч. 1 ст. 9 ГПК України, ч. 2 ст. 2, ч. ч. 1, 2 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», позивач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з відповідними ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

В даному контексті слід враховувати також правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомленого про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 24.01.2018 у справі №907/425/16, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Обговоривши питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представників позивача та третьої особи, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд скарги за їх відсутності.

У судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про призначення судової експертизи, в якому просив поновити пропущений строк для подання клопотання та призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інститут судових експертиз.

Поставивши на обговорення клопотання відповідача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, колегія суддів, порадившись, дійшла висновку про залишення його без розгляду на підставі приписів ч. 2 ст. 207 ГПК України як таке, що було заявлено поза межами підготовки справи до розгляду без обґрунтування поважності причин пропуску строку подання.

При цьому, приписами ч. 1 ст. 43 ГПК встановлено неприпустимість зловживання процесуальними правами, у тому числі, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом.

Колегія суддів звертає увагу, що аналогічне клопотання відповідача вже було вирішено судом апеляційної інстанції, про що постановлено вищевказану ухвалу від 26.06.2019.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

03.07.2019 у судовому засіданні колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 24.04.2017 між ТОВ «ГК Беті» (у тексті договору - замовник) та ТОВ «Успа Лед» (у тексті договору - виконавець) було укладено договір на виконання верхолазних робіт №ГКБ-240417/АДО-КБ-5 (надалі - договір), за умовами якого (пункт 1.1) виконавець приймає на себе зобов`язання виконати і здати в обумовлений договором строк верхолазні роботи по капітальному ремонту мережі архітектурно-декоративного освітлення на об`єкті замовника: мережі архітектурно-декоративного освітлення мосту ім. Є.О.Патона через річку Дніпро у місті Києві, а замовник зобов`язується прийняті роботу та оплатити її вартість у строки та на умовах, що визначаються договором.

Відповідно до п. 1.2 договору виконавець приймає на себе виконання таких робіт: верхолазні роботи по капітальному ремонту мережі архітектурно-декоративного освітлення.

Згідно з п. 2.1 договору ціна послуг з виконання верхолазних робіт, зазначених у пункті 1.2 договору, складає 1 140 000,00 грн, в тому числі ПДВ 20% - 190 000,00 грн.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що оплата здійснюється замовником шляхом перерахування на розрахунковий рахунок виконавця; остаточний розрахунок здійснюється протягом 3 (трьох) днів з дати підписання акта виконаних робіт та за умови оплати цих робіт замовнику КП ЕЗО м. Києва «Київміськсвітло».

Роботи по договору вважаються виконаними після завершення виконання повного обсягу робіт, що після отримання результатів випробувань змонтованого обладнання під навантаженням підтверджується підписанням Акта готовності об`єкта до експлуатації (п. 2.4 договору), а Акти форм КБ-2в та КБ-3 вважаються отриманими замовником у разі відсутності зауважень і завізовані уповноваженою представником замовника, що здійснює технічний нагляд (п. 2.5 договору).

Відповідно до п. 2.6 договору, у разі затримки бюджетного фінансування замовника проміжні та остаточний розрахунок за виконані роботи здійснюється протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання замовником відповідного фінансування від КП ЕЗО м. Києва «Київміськсвітло».

Виконавець має право одержувати оплату у строки , зазначені у договорі та вимагати повного виконання зобов`язань за цим договором (п.п. 5.4.1-5.4.2 договору).

Згідно з п. 4.1 договору, останній починає діяти з моменту його підписання сторонами та діє по 31.12.2017.

За твердженням позивача, на виконання умов договору ТОВ «Успа Лед» виконало, а ТОВ «ГК Беті» прийняло без будь-яких зауважень роботи на загальну суму 1 140 000,00 грн, однак, останнім були лише частково оплачені виконані роботи, а саме, на суму 1 039 996,80 грн, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 100 003,20 грн.

04.12.2017 уповноваженому представнику відповідача було вручено досудове попередження з вимогою добровільно сплатити заборгованість за договором, що складається з основного боргу у розмірі 100 003,20 грн та пені у розмірі 16 600,83 грн (а.с. 26-30, т. 1).

З огляду на те, що вказана вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, заборгованість перед позивачем не була погашена, останній звернувся з даним позовом до суду.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання вищевказаного договору, місцевий господарський суд правильно зазначив, що такий за своєю правовою природою є договором підряду, за яким, відповідно до частини 1 статті 837 ЦК України, одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина 2 статті 837 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Отже, укладення ТОВ «Успа Лед» та ТОВ «ГК Беті» вищевказаного договору підряду було спрямоване на отримання останнім результатів виконаних робіт і одночасного обов`язку по здійсненню їх оплати.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною четвертою статті 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до статті 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а у разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Згідно із статтею 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів зазначає, що факт здійснення господарської операції з виконання робіт підтверджується, зокрема, первинними бухгалтерськими документами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції Закону України № 1724-VIII від 03.11.2016) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Умовами договору (п.п. 2.4, 2.5) сторони погодили, що роботи по договору вважаються виконаними після завершення виконання повного обсягу робіт, що після отримання результатів випробувань змонтованого обладнання під навантаженням підтверджується підписанням Акта готовності об`єкта до експлуатації, а Акти форм КБ-2в та КБ-3 вважаються отриманими замовником у разі відсутності зауважень і завізовані уповноваженою представником замовника, що здійснює технічний нагляд. Уповноважений представник замовника, що здійснює технічний нагляд, до 1 числа місяця, наступного за звітним, перевіряє результат виконаних робіт та, у разі відсутності зауважень. Візує передані підрядником Акти КБ-2в та Довідки КБ-3 і подає їх на підпис замовнику.

Типові форми первинних облікових документів у будівництві №КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт» та №КБ-3 «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» були затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 № 554, що діяв до 01.01.2014 та примірні форми первинних документів з обліку в будівництві, які мають використовуватися з 01.01.2014 під час проведення взаєморозрахунків за обсяги виконаних будівельних робіт встановлені Національним стандартом ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 №293.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту виконання робіт за договором на об`єкті замовника: мережі архітектурно-декоративного освітлення мосту ім. Є.О.Патона через річку Дніпро у місті Києві, на суму 1 140 000,00 грн позивачем було надано суду наступні документи:

- Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2017 року форми КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2017 року форми КБ-3 на суму 986 323,20 грн (а.с. 15-16, 19);

- Акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2017 року форми КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2017 року форми КБ-3 на суму 153 676,80 грн (а.с. 17-18, 20)

Колегією суддів встановлено, що зазначені документи підписані без зауважень та заперечень уповноваженими особами обох сторін, а саме, від виконавця їх підписано директором позивача Магдичем О.Д., а від замовника - генеральним директором відповідача ОСОБА_1 , підписи яких скріплені печатками юридичних осіб, а також оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення «Про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку», затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 24.05.1995 № 88, відповідають примірним формам, затвердженим національним стандартом України із ціноутворення в будівництві ДСТУ БД.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», а тому, на переконання колегії суддів, є належними та допустимими доказами на підтвердження факту виконання позивачем робіт та прийняття їх відповідачем.

Заперечення відповідача щодо дійсності підпису ОСОБА_1 на вказаних актах приймання виконаних будівельних робіт, колегія суддів відхиляє, з огляду на їх недоведеність.

Так, вказані доводи відповідача ґрунтуюся на поясненнях керівника ТОВ «ГК Беті» ОСОБА_1. як підписанта спірних документів, у тому числі викладених у заяві свідка (а.с. 108, т. 2).

При цьому, відповідач наголошував на необхідності допиту ОСОБА_1 в якості свідка та призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої скаржник просив поставити питання стосовно належності підпису ОСОБА_2 на первинних документах.

Частинами 1 та 2 статті 87 ГПК України визначено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.

Статтею 88 ГПК України визначено, що показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків. Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

Частиною 1 статті 89 ГПК України визначено, що свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

При цьому, обставини стосовно існування між позивачем та відповідачем правовідносин за договором, а також стан їх виконання, не можуть встановлюватись на підставі показань свідків, оскільки обставини щодо виникнення між юридичними особами - учасниками спору правовідносин з виконання робіт відображені у певних документах, на які учасники спору посилаються в обґрунтування своїх вимог і заперечень, а тому пояснення свідка в контексті спірних правовідносин сторін, не можуть бути прийняті як доказ, оскільки відповідні обставини відображаються у відповідних документах, які і підлягають оцінці судом, що узгоджується з приписами ч. 2 статті 87 ГПК України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що показами свідка не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах, яким у даному випадку є Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2017 року та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2017 року на суму 986 323,20 грн, Акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2017 року та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2017 року на суму 153 676,80 грн, а також договір та інші первинні документи, які відображають певні господарські операції, які оцінюються судом в сукупності з урахуванням правил оцінки доказів, закріплених у ст. 76-79 ГПК України.

При цьому, матеріали справи містять належним чином засвідчені копії первинних бухгалтерських документів, які надані учасниками спору в підтвердження заявлених вимог та заперечень, які підлягають оцінці судом в межах відповідного спору.

Колегія суддів звертає увагу, що окрім підпису генерального директора відповідача ОСОБА_1 на спірних актах виконаних будівельних робіт наявні відтиски печатки ТОВ «ГК Беті», автентичність яких відповідач не заперечує, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин незаконного вибуття у товариства даної печатки чи її незаконного використання будь-яким працівником відповідача, зокрема, матеріалів службового розслідування або звернення до правоохоронних органів із відповідною заявою про незаконне використання печатки.

В силу положень ст. 62 ГК України, відтиск печатки підприємства, наявний на первинних документах, є свідченням участі такого підприємства, як юридичної особи у здійсненні певної господарської операції (у даному випадку - прийнятті відповідачем від позивача на зберігання обладнання).

Відповідно до п. 101 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію» №736 від 19.10.2016 документи і справи з грифом «Для службового користування» зберігаються у шафах, сейфах, що розташовані у службових приміщеннях або сховищах архіву. Шафи, сейфи, службові приміщення, сховища архіву повинні надійно замикатися і опечатуватися металевими печатками. Порядок виготовлення, ведення обліку, використання металевих печаток та порядок ведення обліку шаф, сейфів і ключів від них визначаються керівником установи. Зберігання документів і справ із грифом «Для службового користування» здійснюється працівниками, які безпосередньо отримали їх під розписку, у спосіб, що унеможливлює доступ до них сторонніх осіб.

Отже, саме відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, накладних, а тому за відсутності доказів втрати печатки ТОВ «ГК Беті», спірні акти виконаних будівельних робіт вважаються такими, що скріплені печаткою відповідача.

Таким чином, відтиск печатки товариства, наявний зокрема на первинних документах, є свідченням участі такого товариства, як юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції, у даному випадку - прийнятті виконаних робіт.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 910/12680/17 та від 24.01.2019 у справі №924/234/18.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання апелянта про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, мотивоване тим, що керівник ТОВ «ГК Беті» не підписував зазначені акти, у зв`язку з чим вважає безпідставними та необґрунтованими твердження апелянта про неправомірну відмову у задоволенні відповідного клопотання місцевим господарським судом.

Крім того, виконання робіт по договору підтверджуються Актом готовності об`єкта до експлуатації, складеним КП «Київміськсвітло», «ГК Беті», а також ТОВ «ЕТЕ-Консалтінг» і ДП «Науково-дослідна виробничо-технічна агенція Стратегія регіонального розвитку» (а.с. 234-238, т. 1), який, у відповідності до п. 2.5 договору підписується після завершення виконання повного обсягу робіт, після отримання результатів випробувань змонтованого обладнання під навантаженням.

При цьому, доводи відповідача про те, що 26.06.2018 КП ЕЗО м. Києва «Київміськсвітло» було складено акт обстеження, яким встановлено невідповідність виконаних робіт заявленим в актах за серпень і вересень 2017 року роботам, а також посилання на відкликання вищевказаних актів, правомірно відхилені судом першої інстанції з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 4 статті 882 ЦК України на замовника покладено обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків - негайно про них заявити.

Замовник, який своєчасно не заявив про недоліки у виконанні робіт (за наявності таких) не звільнений від обов`язку оплатити роботи, виконані за договором підряду (лист Вищого господарського суду від 18.02.2013 №01-06/374/2013).

Як було зазначено вище, умовами договору (п.п. 2.4, 2.5) також передбачено обов`язок замовника перевірити наявність недоліків виконаних підрядником робіт до моменту підписання акта готовності об`єкта до експлуатації та підписання відповідних актів форми КБ-2в та довідок форми КБ-3.

Разом з тим, до матеріалів справи не надано будь-яких доказів наявності у відповідача зауважень щодо виконаних позивачем робіт за договором до підписання акта готовності об`єкта до експлуатації та видачі Державною архітектурно-будівельною інспекцією України сертифіката від 15.09.2017 серії ІУ №76 (а.с. 239, т. 1), що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації.

Крім того, Акт обстеження від 07.03.2018, на який посилається відповідач та третя особа, складений без участі представника ТОВ «Успа Лед», не містить підписів представників ТОВ «ГК Беті», а також не затверджений КП ЕЗО м. Києва «Київміськсвітло» (а.с. 248, т. 1).

За таких обставин, враховуючи приписи зазначених норм права, а також те, що позивач оглянув та прийняв за вказаними актами приймання виконаних будівельних робіт, які підписані та скріплені печатками сторін без будь-яких зауважень та застережень, виконані позивачем підрядні роботи, обумовлені договором, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ТОВ «ГК Беті» погодилося як з обсягом таких робіт, так і з їх вартістю, яка погоджена сторонами умовами укладеного договору.

При цьому, як встановлено судом першої інстанції, 09.06.2017 між КП ЕЗО м. Києва «Київміськсвітло» (замовник) та ТОВ «ГК Беті» (підрядник) було укладено договір підряду №АДО-КР-5 (надалі - договір №АДО-КР-5), за умовами якого (п.1.1) підрядник бере на себе зобов`язання власними і залученими силами та засобами, з використанням власних матеріальних ресурсів, на власний ризик виконати і здати в обумовлений цим договором строк роботи (далі - роботи) за предметом закупівлі: «Капітальний ремонт мережі архітектурно-декоративного освітлення мосту ім. Є.О.Патона через річку Дніпро у м. Києві» відповідно до ДСТУ БД.1.1-1:2013 (ДК 021:2015-45000000-7 - Будівельні роботи та поточний ремонт) відповідно до вимог замовника, які містяться в проектній документації, a замовник зобов`язується прийняти роботи та оплати їх вартість (а.с.194-202, т.1).

Пунктом 1.3 договору №АДО-КР-5 передбачено, що виконання робіт по договору здійснюється за рахунок коштів спеціального фонду міського бюджету відповідно до рішення Київської міської ради «Про Програму економічного і соціального розвитку м. Києва на 2017 рік» від 12.12.2016 №553/1557 зі змінами та доповненнями, в межах доведених бюджетних асигнувань.

Відповідно до п. 3.1 договору №АДО-КР-5 договірна ціна становить 13 615 207,00 грн, в тому числі ПДВ 20% 2 269 201,17 грн, з яких кошти спеціального фонду місцевого бюджету в сумі 12 715 062,20 грн та 900 144,08 грн за рахунок власних коштів замовника.

Ціна може бути обмежена за результатами державної експертизи кошторисної документації (п. 3.3 договору №АДО-КР-5).

Оплата здійснюється поетапно за рахунок фінансування спеціального фонду місцевого бюджету(п. 4.2 договору №АДО-КР-5) в якості авансу в межах 30% від договірної ціни (п. 4.3 договору №АДО-КР-5), що становить 4 084 562,10 грн та у подальшому проміжними платежами за окремо виконані етапи робіт у розмірі не більше 80% їх вартості.

Згідно з п. 4.5 договору №АДО-КР-5, підставою для здійснення проміжних розрахунків є підписані сторонами акт КВ-2в та довідка КБ-3, які складаються підрядником в двох примірниках і передаються до 28 числа звітного місяця уповноваженому представнику замовника, що здійснює технічний нагляд. Уповноважений представник замовника, що здійснює технічний нагляд, до 1 числа місяця, наступного за звітним, перевіряє результат виконаних робіт та, у разі відсутності зауважень, візує передані підрядником акт КБ-2в та довідку КБ-3 і подає їх на підпис замовнику.

Роботи мають бути виконані не пізніше 25.12.2017 (п. 5.1 договору №АДО-КР-5).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ціль і виконання договору №ГКБ-240417/АДО-КБ-5 від 24.04.2017, укладеного між ТОВ «Успа Лед» та ТОВ «ГК Беті» та договору №АДО-КР-5 від 09.06.2017, укладеного між ТОВ «ГК Беті» та КП ЕЗО м. Києва «Київміськсвітло» є тотожною - капітальний ремонт мережі архітектурного освітлення мосту імені Є.О.Патона через річку Дніпро у місті Києві у 2017 році.

Крім того, відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у справі №757/57299/17-к в ході досудового розслідування кримінального провадження №0002273 встановлено, що капітальний ремонт мережі архітектурного освітлення мосту імені Є.О.Патона через річку Дніпро у місті Києві проводився на виконання розпорядження виконавчого органу Київської міської ради №1261 від 09.12.2016 «Про підготовку та проведення у 2017 році пісенного конкурсу «Євробачення» в місті Києві.

З названого судового рішення вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено виконання робіт в т.ч. капітального ремонту мережі архітектурного освітлення мосту імені Є.О.Патона через річку Дніпро у місті Києві у квітні 2017 року.

Досудове розслідування здійснюється за фактом розтрати державних коштів в особливо великих розмірах під час проведення державних закупівель, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 Кримінального кодексу України.

З Акта готовності об`єкта до експлуатації від 07.09.2017 по об`єкту «Капітальний ремонт мережі архітектурного освітлення мосту імені Є.О.Патона через річку Дніпро у місті Києві» вбачається, що проектна документація затверджена наказом №88 від 24.04.2017 директором КП «Київміськсвітло».

Як правомірно зазначив суд першої інстанції, вказане свідчить, що відповідач, маючи доступ до проектної документації, затвердженої наказом №88 від 24.04.2017, мав можливість приступити до виконання робіт, уклавши 24.04.2017 з позивачем договір №ГКБ-240417/АДО-КБ-5.

Водночас, з письмових пояснень третьої особи вбачається, що остання не пов`язує вказані договори між собою, зазначаючи, що договір з ТОВ «Успа Лед» укладений і частково оплачений задовго до укладення договору між ТОВ «ГК Беті» та КП ЕЗО м. Києва «Київміськсвітло».

Відповідно до пункту 15 Розділу Транспорт Плану заходів з підготовки та проведення у 2017 році пісенного конкурсу «Євробачення», затвердженого Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №1261 від 09.12.2016 «Про підготовку та проведення у 2017 році пісенного конкурсу «Євробачення» в місті Києві»( у редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 468 від 19 квітня 2017) було встановлено КП ЕЗО м. Києва «Київміськсвітло» в строк до 01.05.2017 здійснити капітальний ремонт мережі архітектурно-декоративного освітлення мосту Метро через річку Дніпро в місті Києві та мосту ім. Є.О. Патона через річку Дніпро в місті Києві.

Пунктом 4 Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №1261 від 09.12.2016 контроль за виконанням цього розпорядження покладено на заступника голови Київської міської державної адміністрації Резнікова О.Ю.

Разом з тим, матеріали даної господарської справи не подано належних і допустимих доказів несвоєчасного виконання вказаного розпорядження.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що підрядні роботи за договором №ГКБ-240417/АДО-КБ-5 від 24.04.2017, укладеним між ТОВ «Успа Лед» та ТОВ «ГК «Беті» спрямовані на виконання Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від №1261 від 09.12.2016 «Про підготовку та проведення у 2017 році пісенного конкурсу «Євробачення» в місті Києві»( у редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 468 від 19.04.2017).

Так, зазначені у договорі роботи мали бути виконані до 01.05.2018 і фактично були виконані позивачем у вказаний строк, що відповідачем не спростовано.

Докази неналежного виконання зобов`язань позивачем за договором №ГКБ-240417/АДО-КБ-5 від 24.04.2017 як і докази незаконного оформлення і підписання актів за формою КБ-2В та довідок за формою КБ-3 в матеріалах справи відсутні. Витребуваних судом у відповідача пояснень з документальним підтвердженням про те, кого притягнуто до відповідальності за складання акта із завідомо неправдивою інформацією (службова підробка, недбалість, халатність), відповідачем не надано.

З огляду на викладене, у відповідача перед позивачем у відповідності до умов договору виник обов`язок здійснити оплату за виконані роботи на загальну суму 1 140 000,00 грн.

Згідно зі ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями пунктів 2.2, 2.6 договору сторони погодили, що оплата здійснюється замовником шляхом перерахування на розрахунковий рахунок виконавця; остаточний розрахунок здійснюється протягом 3 (трьох) днів з дати підписання акта виконаних робіт та за умови оплати цих робіт замовнику КП ЕЗО м. Києва «Київміськсвітло». У разі затримки бюджетного фінансування замовника проміжні та остаточний розрахунок за виконані роботи здійснюється протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання замовником відповідного фінансування від КП ЕЗО м. Києва «Київміськсвітло».

Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, враховуючи, що договір укладено між сторонами 24.04.2017, то на його виконання не можуть поширюватись правовідносини між ТОВ «ГК Беті» та КП ЕЗО м. Києва «Київміськсвітло», що виникли з укладенням останніми договору №АДО-КР-5 від 09.06.2017, а відтак, безпідставними є посилання відповідача на вказану обставину, як на відкладальну умову для оплати робіт за виконані позивачем роботи за договором №ГКБ-240417/АДО-КБ-5 від 24.04.2017.

Крім того, відсутній механізм реалізації положень договору в частині, що стосується порядку отримання замовником відповідного фінансування від КП ЕЗО м. Києва «Київміськсвітло».

При цьому, місцевий господарський суд правильно зауважив про те, що обставини і факти, що були предметом спору, доказування і дослідження у даному спорі, не є преюдицією для вирішення спору у справі №910/9241/18 за позовом ТОВ «ГК Беті» до КП ЕЗО м. Києва «Київміськсвітло» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення 4 416 622,85 грн який виник за договором №АДО-КР-5 від 09.06.2017, укладеним ТОВ «ГК Беті» та КП ЕЗО м. Києва «Київміськсвітло» з підстав наведених вище.

Доводи апелянта про те, що пунктом 2.2. договору передбачено здійснення оплати за виконані роботи лише після надходження коштів від замовника робіт, судом апеляційної інстанції відхиляються з огляду на те, що обов`язок замовника оплатити виконані за договором підряду роботи (ст. 854 ЦК України) в силу вимог чинного законодавства не пов`язаний із наявністю необхідних коштів чи станом виконання перед ним зобов`язань іншими особами. За приписами ст. 617 ЦК України наявність таких обставин не дає підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що кінцевий строк оплати робіт за Актами приймання виконаних будівельних робіт №1 за серпень 2017 року та №2 за вересень 2017 року, які підписані сторонами 04.09.2017, настав 07.09.2017.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, відповідач за виконані позивачем роботи у повному обсязі не розрахувався.

Разом з тим, колегія суддів враховує доводи апелянта щодо безпідставності зазначення позивачем, з яким погодився суд першої інстанції, про те, що відповідачем було сплачено позивачеві 1 039 996,80 грн.

Так, з доданих позивачем до позовної заяви копій платіжних доручень вбачається, що ТОВ «ГК Беті» перерахувало на користь ТОВ «Успа Лед» 1 120 000,00 грн (а.с. 21-24, т. 1), а саме:

- 120 000,00 грн згідно платіжного доручення №333 від 26.04.2017;

- 600 000,00 грн згідно платіжного доручення №350 від 03.05.2017;

- 200 000,00 грн згідно платіжного доручення №380 від 15.05.2017;

- 200 000,00 грн згідно платіжного доручення №439 від 30.05.2017;

При цьому, ані позивачем, ані місцевим господарським судом не обґрунтовано підстав для зарахування в оплату виконаних за договором робіт лише 119 996,80 грн, перерахованих згідно платіжного доручення №439 від 30.05.2017.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що заборгованість ТОВ «ГК Беті» перед ТОВ «Успа Лед» з оплати робіт за договором №ГКБ-240417/АДО-КБ-5 від 24.04.2017 становить 20 000,00 грн (1 140 000,00 грн - 1 120 000,00 грн).

Водночас, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на здійснення відповідачем переплати у розмірі 600 000,00 грн, а саме, 200 000,00 грн згідно платіжного доручення №1003 від 27.09.2017 та 400 000,00 грн згідно платіжного доручення №786 від 16.08.2017 з призначенням платежу «за верхолазні роботи зг. р/ф № 16 від 17.05.2017», з огляду на те, що виписка, на яку посилається скаржник не є первинним документом, а відповідних платіжних доручень останнім суду не надано, як і не надано на вимогу суду апеляційної інстанції рахунку-фактури № 16 від 17.05.2017, на підставі якого здійснена оплата за верхолазні роботи.

Крім того, у зв`язку з наявністю інших договорів на виконання аналогічних видів робіт, укладені між сторонами у справі, а також враховуючи, що в призначенні платежу вказаних платіжних доручень відсутні відомості по якому з укладених договорів сплачено кошти, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів в підтвердження здійснення відповідачем вищенаведених платежів саме в рахунок оплати робіт по договору № ГБК-240417/АДО-КБ-5 від 24.04.2017.

Разом з тим, віднесення кожним з учасників спору здійснених ними платежів на користь певного договору не звільняє суд від обов`язку вирішити існуючий господарський спір за наявними у справі доказами, які підлягають оцінці судом з урахуванням приписів ст. ст. 76-79 ГПК України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду справи в апеляційному порядку дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 20 000,00 грн основного боргу. В іншій частині вказаної вимоги, а саме у стягненні 80 003,20 грн основного боргу необхідно відмовити.

При цьому, судом першої інстанції правомірно враховано, що факти і обставини, що досліджуються в кримінальному провадженні №0002273, пов`язані з фактом розтрати державних коштів в особливо великих розмірах під час проведення державних закупівель.

Разом з тим, у разі встановлення в межах вказаного кримінального провадження будь-яких обставин, що можуть вплинути на результат вирішення даної справи, зацікавлена особа не позбавлена права звернутись до суду із заявою про перегляд даного рішення у встановленому законом порядку.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст. 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Так, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати за виконані роботи позивачем було заявлено вимогу про стягнення 20 401,02 грн пені, нарахованої за період з 08.09.2017 по 12.04.2018.

Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня. При цьому, порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.5 договору передбачено, що за несвоєчасне перерахування коштів замовник сплачує пеню у розмірі 0,2% за кожен день несплати.

У силу наведених умов договору та вимог законодавства, враховуючи несвоєчасне здійснення відповідачем оплати за виконані роботи, в останнього виникає обов`язок сплати пені, як штрафної санкції за порушення виконання грошового зобов`язання.

Однак, позивачем заявлено період, що перевищує шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, а відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність обмеження періоду нарахування пені періодом з 08.09.2017 по 08.03.2018 (останній день шестимісячного строку для нарахування суми пені).

Крім того, згідно з приписами статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Отже, як правильно зазначив місцевий господарський суд, розмір пені має бути розрахований за ставкою, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується пеня.

Разом з тим, з огляду на те, що позивачем, з яким погодився суд першої інстанції, помилково встановлено розмір основного боргу (неоплачених робіт) відповідача перед позивачем у сумі 100 003,20 грн, то здійснені ними розрахунки пені, виходячи з вказаної суми є неправильними.

Так, здійснивши розрахунок пені виходячи із суми основного боргу у розмірі 20 000,00 грн за період з 08.09.2017 по 08.03.2018, з урахуванням подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, суд апеляційної інстанції встановив, що її розмір складає 2 807,67 грн.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення пені підлягає задоволенню частково у сумі 2 807,67 грн, а в іншій частині вказаної вимоги, а саме у сумі 17 593,35 грн необхідно відмовити.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову, а саме, стягнення з ТОВ «ГК Беті» на користь ТОВ «Успа Лед» 20 000,00 грн основного боргу та 2 807,67 грн пені. В іншій частині позову, а саме, у стягненні 80 003,20 грн основного боргу та 17 593,35 грн пені необхідно відмовити.

При цьому, судова колегія відхиляє як безпідставні твердження скаржника про порушення судом першої інстанції під час розгляду справи норм процесуального права, що на думку відповідача проявилось, зокрема, в діях суду щодо не вирішення заявленого відповідачем у відзиві на позовну заяву клопотання про витребування доказів щодо заборгованості третьої особи перед відповідачем.

Так, за приписами ч. 2 ст. 81 ГПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

З ухвали Господарського суду міста Києва від 13.07.2018 у справі №910/5993/18 вбачається, що клопотання відповідача про витребування доказів було відхилено у зв`язку з тим, що останнім не надано жодних обґрунтувань неможливості самостійного отримання таких документів від третьої особи.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо необґрунтованого відхилення заявленого відводу судді Курдельчуку І.Д., оскільки з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 (суддя Підченко Ю.О.) у задоволенні заяви про відвід судді Курдельчуку І.Д. відмовлено з огляду на відсутність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, а також у зв`язку з пропущенням встановленого строку для подання відповідної заяви.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції встановленого ст. 233 ГПК України строку складання повного тексту рішення, а також щодо необґрунтованого залучення до участі у справі третьої особи, оскільки рішення у даній справі не впливає на її права або обов`язки щодо однієї із сторін.

Однак, з огляду на те, що вказані процесуальні порушення не призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів не вбачає необхідності скасування оскаржуваного рішення з цих підстав.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до пунктів 1-4 частини 1 статті 277 ГПК України, є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, зважаючи на встановлене вище, дійшла висновку про те, що доводи скаржника знайшли своє часткове підтвердження матеріалами справи, оскільки висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ «ГК Беті» підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 у справі №910/5993/18 - частковому скасуванню, з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 129 ГПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо заявлених відповідачем до стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, надану йому адвокатом під час розгляду справи в суді першої інстанції у сумі 12 000,00 грн та під час здійснення апеляційного провадження у справі в сумі 7 500,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За приписами статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

За змістом наведених законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вимоги про стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 19 500,00 грн відповідачем надано суду копії договору про надання правової допомоги № 361/17 від 06.11.2017, додатків №10 від 12.06.2018 та №12 від 15.04.2019 до вказаного договору, ордеру про надання правової допомоги серії КВ №201691 від 07.11.2017, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 553 від 08.02.2006, актів від 27.06.2018 та від 26.04.2019 про виконання договору про надання правової допомоги № 361/17 від 06.11.2017, банківської виписки по особовому рахунку станом на 21.06.2018 та платіжного доручення №59 від 17.04.2019.

Відповідно до п. 1.1 договору про надання правової допомоги № 361/17 від 06.11.2017, укладеного між адвокатом Олійником Олегом Станіславовичем (у тексті договору - адвокат) та ТОВ «ГК Беті» (у тексті договору - Клієнт), сторони погодили, що клієнт доручає, а адвокат приймає на себе доручення по наданню клієнту правової допомоги та захисту в кримінальному процесі, у справах, що виникають із адміністративних правопорушень, адміністративних та інших судових справах, а також в наданні правової допомоги при представництві інтересів клієнта перед третіми особами.

Відповідно до п. 3.1 вказаного договору за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар у розмірі та в строк, який зазначається в додатковій угоді до цього договору.

Згідно з п. 6.3 договору факт та обсяг надання правової допомоги клієнту фіксується актом, підписаним обома сторонами.

З додатку №10 від 12.06.2018 до вказаного договору вбачається, що сторони досягли згоди про те, що клієнт доручає, а адвокат приймає на себе доручення по наданню клієнту правової допомоги та захисту його прав та інтересів: збір та формування доказів, підготовка, оформлення та подання відзиву на позов та інших процесуальних документів у справі, вказаній у п. 1.2 цієї угоди (п. 1.1); правова допомога під час розгляду Господарським судом міста Києва спору між клієнтом та ТОВ «Успа Лед» про стягнення заборгованості в сумі 12 404,22 грн у судовій справі №910/5993/18 (п. 1.2).

Пунктом 3.1 додатку №10 від 12.06.2018 встановлено, що за надання зазначеної у п. 1.1 цього додатку правової допомоги клієнт сплачує адвокатові гонорар у розмірі 12 000,00 грн.

З додатку №12 від 15.04.2019 до вказаного договору вбачається, що сторони досягли згоди про те, що клієнт доручає, а адвокат приймає на себе доручення по наданню клієнту правової допомоги та захисту його прав та інтересів: правова допомога під час розгляду судом апеляційної інстанції спору між клієнтом та ТОВ «Успа Лед» про стягнення заборгованості в сумі 12 404,22 грн у судовій справі №910/5993/18 (п. 1.1).

Пунктом 3.1 додатку №10 від 12.06.2018 встановлено, що за надання зазначеної у п. 1.1 цього додатку правової допомоги клієнт сплачує адвокатові гонорар у розмірі 7 500,00 грн.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, витрати відповідача на оплату послуг адвоката, наданих під час розгляду справи в суді першої інстанції у сумі 12 000,00 грн не підтверджені належними фінансовими документами (видатковим касовим ордером або платіжним дорученням про передачу коштів адвокату Олійнику О.С.) та не встановлено й не зазначено, якими доказами підтверджується фактичне понесення позивачем витрат на правову допомогу (їх оплати). Виписка по рахунку з банківської установи не є документом первинного бухгалтерського обліку та не може бути належним доказом передачі коштів адвокату.

Крім того, як з даної виписки, яка надана на підтвердження сплати гонорару адвокату Олійнику О.С. за правову допомогу під час розгляду справи судом першої інстанції, так і з платіжного доручення, наданого на підтвердження сплати гонорару вказаному адвокату за правову допомогу під час апеляційного провадження, у призначеннях платежу при здійсненні перерахування коштів на рахунок ФОП Олійника О.С. відповідачем було вказано «оплата послуг зг. дог. про надання правової допомоги №361/17 від 06.11.2017 р. та дог. поруки №06/11/17 від 06.11.2017 р. Без ПДВ».

За таких обставин, враховуючи предмет договору про надання правової допомоги № 361/17 від 06.11.2017 та укладених до нього додатків, колегія суддів позбавлена можливості встановити факт сплати таких коштів адвокату за надання правової допомоги саме у даній справі.

При цьому, колегія суддів враховує надану адвокатом Олійником О.С. копію направленого йому відповідачем листа про уточнення реквізитів платіжного доручення, в якому останній вказує, що вірним (з урахуванням раніше внесених змін) слід вважати таке призначення платежу «Оплата гонорару адвоката зг. дог. про надання правової допомоги №361/17 від 06.11.2017, в тому числі: 30 000 (тридцять тисяч) гривень за правову допомогу в суді касаційної інстанції в справі №910/9241/18 згідно додатку №18 від 09.04.2019 до договору про надання правової допомоги від 06.11.2017 №361/17, проміжного акту від 23.04.2019; 7 500 (сім тисяч п`ятсот гривень) за правову допомогу в суді апеляційної інстанції в справі №910/5993/18 згідно додатку №12 від 15.04.2019 до договору про надання правової допомоги від 06.11.2017 №361/17, проміжного акту від 26.04.2019".

Так, постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 затверджена Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), якою встановлені загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Нормами Інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

З додатків 2, 8 до Інструкції вбачається, що одним із реквізитів платіжного доручення є «Призначення платежу», який заповнюється з урахуванням вимог, установлених главою 3 Інструкції.

Положеннями п. 3.8. Інструкції визначено, що реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу».

Пунктом 1.7 Інструкції передбачено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Згідно з п. 1.8 Інструкції платники та стягувачі оформляють доручення/розпорядження про списання коштів з рахунків на відповідних бланках розрахункових документів, форма та порядок оформлення яких визначаються цією Інструкцією.

З системного правового аналізу наведених норм вбачається, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику, особі, що здійснює відповідний платіж.

Водночас, відповідно до пункту 2.29 Інструкції, платник має право в будь-який час до списання платежу з рахунку відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку. Платіжні доручення відкликаються лише в повній сумі. Для цього платникові необхідно подати до банку, що його обслуговує, документ на відкликання ( пункт 23.1 статті 23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Таке відкликання здійснюється у порядку, визначеному внутрішніми правилами банку, і виключно у повній сумі.

Тобто до списання грошових коштів з рахунку платник наділений правом змінити реквізит «Призначення платежу» шляхом відкликання платіжного доручення.

Однак у випадку, якщо грошові кошти вже були списані з рахунку платника та зараховані на рахунок отримувача, переказ набуває статусу завершеного (пункт 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Тобто з моменту перерахування грошових коштів на рахунок отримувача обов`язок банку з виконання доручення платника вважається виконаним. Внесення змін до призначення платежу такого платіжного доручення є неможливим.

Відповідно до листа Національного Банку України від 09.06.2011 №25-111/1438-7141 «Про заміну інформації у реквізиті «Призначення платежу», після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті «Призначення платежу», вирішується між сторонами без участі банку.

Отже, обґрунтованим є вирішення питання про уточнення призначення платежу після списання коштів з рахунку платника шляхом обміну листами між контрагентами, а відтак, колегія суддів визнає доведеним факт перерахування коштів у сумі 7 500,00 грн відповідачем адвокату Олійнику О.С. за правову допомогу в суді апеляційної інстанції в справі №910/5993/18 згідно додатку №12 від 15.04.2019 до договору про надання правової допомоги від 06.11.2017 №361/17, проміжного акту від 26.04.2019.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що надані договір, акт приймання-передачі наданих послуг та платіжне доручення про оплату послуг адвоката, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18.

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У додатках №10 від 12.06.2018 та №12 від 15.04.2019 до договору про надання правової допомоги вказано, що факт та обсяг надання правової допомоги клієнту фіксується актом, підписаним обома сторонами (п.5 додатків).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач надав акти від 27.06.2018 та від 26.04.2019 про виконання договору про надання правової допомоги № 361/17 від 06.11.2017, з яких не вбачається обсяг наданих адвокатом послуг, тобто суд позбавлений можливості встановити, які послуги з правничої допомоги фактично надані адвокатом, вартість таких послуг та чи була така сума обґрунтованою.

При цьому, погодження сторонами фіксованої ставки гонорару у додатках до договору про надання правової допомоги не звільняє адвоката від обов`язку виконати вимоги ч. 3 ст. 126 ГПК України щодо надання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За відсутності доказів фактично наданих послуг, їх неминучості та обґрунтованої вартості суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги відповідача про стягнення з позивача 19 500,00 грн витрат на правничу допомогу, надану під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.126, 129, 253, 254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній Беті» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 у справі №910/5993/18 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 у справі №910/5993/18 скасувати частково, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Успа Лед» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній Беті» (03061, м. Київ, проспект Відрадний, 95; ідентифікаційний код 37739429) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Успа Лед» (09117, Київська область, м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні, 2, офіс 115; ідентифікаційний код 39942903) 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. основного боргу, 2 807 (дві тисячі вісімсот сім) грн 67 коп. пені та 342 (триста сорок дві) грн 11 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Успа Лед» (09117, Київська область, м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні, 2, офіс 115; ідентифікаційний код 39942903) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній Беті» (03061, м. Київ, проспект Відрадний, 95; ідентифікаційний код 37739429) 2 195 (дві тисячі сто дев`яносто п`ять) грн 92 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання даної постанови.

5. Матеріали справи №910/5993/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 08.07.2019.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук