ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2019 р. Справа№ 920/844/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Калатай Н.Ф.

секретар Добрицька В.С.

за участю

представників: позивача - Нагорний О.П.

відповідача - не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

на рішення Господарського суду Сумської області від 05.03.2019 р. (повне рішення складено 25.03.2019 р.)

у справі № 920/844/18 (суддя - Спиридонова Н.О.)

за позовом Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"

про стягнення 3060,00 грн пені та зобов`язання виконати рішення

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року Сумське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" про:

- зобов`язання відповідача усунути наслідки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, встановленого у пункті 2 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 29 від 27.10.2016 р., шляхом виконання перерахунку розміру плати за послуги з централізованого постачання гарячої води у зв`язку зі зниженням їх якості у листопаді та грудні 2014 року;

- стягнення з відповідача пені у розмірі 3060,00 грн.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач не виконав рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.10.2016 р. № 29 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладенням штрафу", у зв`язку з чим останній повинен виконати вищезазначене рішення шляхом виконання перерахунку розміру плати за послуги з централізованого постачання гарячої води у зв`язку із зниженням їх якості у листопаді, грудні 2014 року та сплатити пеню в сумі 3060,00 грн на підставі статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Рішенням Господарського суду Сумської області від 05.03.2019 р. у справі № 920/844/18 позовні вимоги Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задоволено частково, стягнуто з відповідача 3060,00 грн пені, в іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Сумське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі позивач вказує на те, що відповідач у строк до 02.07.2018 р. відповідно до чинного законодавства повинен в обраний самостійно спосіб усунути наслідки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, встановлений п. 2 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 р. апеляційну скаргу Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у справі № 920/844/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 920/844/18, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та призначено до розгляду на 18.06.2019 р.

До суду 31.05.2019 р. від Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 18.06.2019 р. у режимі відеоконференції у приміщенні Господарського суду Сумської області.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 р. задоволено клопотання Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції у справі № 920/844/18.

У засідання суду, призначене на 18.06.2019 р., представник відповідача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Доказів поважності причин відсутності зазначеного представника суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаного представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 29 від 27.10.2016 р., яке було прийняте за результатами розгляду справи № 02-06/45-2015 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу:

- визнано, що відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" є суб`єктом господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого постачання гарячої води у територіальних (географічних) межах зони обслуговування Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" в місті Суми у 2014, 2015 роках та січні-вересні 2016 року з часткою 100 відсотків;

- визнано, що дії Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", які полягали у нарахуванні споживачам плати у повному обсязі за послуги з централізованого постачання гарячої води, надані з відхиленням їх якісних показників від нормативних у листопаді та грудні 2014 року, є порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з централізованого постачання гарячої води, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;

- зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" у двомісячний строк з дня отримання цього рішення усунути наслідки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначеного у пункті 2 резолютивної частини цього рішення, шляхом виконання перерахунку розміру плати за послуги з централізованого постачання гарячої води у зв`язку із зниженням їх якості у листопаді та грудні 2014 року; про вжиті заходи повідомити Сумське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України;

- відповідно до статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 2 резолютивної частини цього рішення, на Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (ідентифікаційний код - 05747991) накладено штраф у розмірі 68000,00 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, постановою Верховного Суду від 26.06.2018 р. у справі № 920/30/17 рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 29 від 27.10.2016 року "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" було визнано недійсним у частині таких слів і цифр, вміщених у пункті 3 рішення адмінколегії: "шляхом виконання перерахунку розміру плати за послуги з централізованого постачання гарячої води у зв`язку із зниженням їх якості у листопаді та грудні 2014 року"; у решті позову відмовлено.

Вказаною вище постановою Верховного Суду було встановлено відсутність повноважень у органів Антимонопольного комітету України щодо надання Публічному акціонерному товариству "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" вказівок з питань господарської компетенції останнього, як виконання перерахунку розміру плати за послуги з централізованого постачання гарячої води. Натомість відповідача зобов`язано усунути наслідки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, визначено, що відповідач має самостійно визначитися із шляхом (способами) такого усунення відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Згідно зі ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

28.10.2016 р. супровідним листом № 02-06/1752 позивач направив на адресу відповідача копію рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 29 від 27.10.2016 року "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу".

Вказаний лист був отриманий відповідачем 07.11.2016 р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист, фіскальним чеком та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Як передбачено ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення і цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого згідно з частиною першою статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Позивач посилається на те, що з урахуванням строку, встановленого у п. 3 рішення адміністративної колегії позивача № 29 від 27.10.2016 р., відповідач повинен був виконати вищевказане рішення позивача в частині зобов`язання усунути наслідки порушення законодавства про захист економічної конкуренції у термін до 07.01.2017 р.

Вбачається, що ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» звернулося до Господарського суду Сумської області з позовною заявою про скасування рішення позивача № 29 від 27.10.2016 р.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 04.09.2017 р. у справі № 920/30/17 позов задоволено частково; скасовано пункти 2, 3 і 4 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України; в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 р. у справі № 920/30/17 рішення суду першої інстанції в частині скасування пункту 3 резолютивної частини рішення адміністративної колегії позивача № 29 від 27.10.2016 р. залишено без змін; в частині скасування пунктів 2, 4 рішення адміністративної колегії позивача № 29 від 27.10.2016 р. рішення суду першої інстанції скасовано; у цій частині прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

Отже перебіг двомісячного строку, встановленого в п. 3 резолютивної частини рішення адміністративної колегії позивача № 29 від 27.10.2016 р. для виконання зобов`язання, передбаченого цим же пунктом, продовжився лише 27.06.2018 р. після прийняття Верховним Судом постанови від 26.06.2018 р. у справі № 920/30/17.

Оскільки виконання рішення адміністративної колегії позивача № 29 від 27.10.2016 р. було зупинене у зв`язку із його оскарженням до господарського суду за два дні до закінчення строку виконання зобов`язання, зазначений строк закінчився 28.06.2018 р. При цьому, оскільки закінчення строку припало на неробочий (святковий) день, а робочий день - п`ятницю 29.06.2018 р. згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України "Про перенесення робочих днів у 2018 році" від 11.01.2018 р. № 1-р було рекомендовано перенести на суботу 23.06.2018 р., останнім днем двомісячного строку, встановленого в п. 3 резолютивної частини рішення позивача для виконання зобов`язання, є 02.07.2018 р.

В абзаці 2 пункту 3 резолютивної частини рішення адміністративної колегії позивача № 29 від 27.10.2016 р. вказано, що відповідач має повідомити позивача про вжиті заходи щодо усунення наслідків порушення законодавства про захист економічної конкуренції, встановленого у пункті 2 резолютивної частини рішення адміністративної колегії позивача № 29 від 27.10.2016 р.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Розгляд справи № 02-06/45-2015 було розпочато згідно з розпорядженням адміністративної колегії територіального відділення від 09.11.2015 р. № 85 та закінчено прийняттям рішення у справі від 27.10.2016 р. № 29.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, після прийняття рішення адміністративною колегією Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 29 від 27.10.2016 р. не вживав жодних дій щодо усунення наслідків порушення законодавства про захист економічної конкуренції, встановленого у пункті 2 резолютивної частини цього рішення, зокрема, не виконав зобов`язання відповідача усунути наслідки порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом виконання перерахунку розміру плати за послуги з централізованого постачання гарячої води у зв`язку зі зниженням їх якості у листопаді та грудні 2014 року.

Порядок проведення перерахунку розміру плати за послуги з централізованого постачання гарячої води визначений Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 (далі - Правила № 630), та Порядком проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 р. № 151 (далі - Порядок № 151).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець житлово-комунальної послуги зобов`язаний проводити в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх неподання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

Згідно з п.п. 16 п. 32 Правил № 630 відповідач, як теплопостачальна організація зобов`язаний проводити перерахунок розміру плати за надання послуг у разі ненадання їх, надання не в повному обсязі, зниження якості, зокрема - відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та визначеному договором.

Вимоги щодо кількісних і якісних показників послуг з централізованого постачання гарячої води викладені у додатку № 1 до Порядку № 151, де зазначено, що недотримання відповідних вимог є підставою для проведення перерахунку розміру плати за надані послуги з централізованого постачання гарячої води.

Як передбачено додатком № 1 до Порядку № 151, показником якості надання послуги з централізованого постачання гарячої води є забезпечення нормативної температури гарячої води у точці розбору.

Відповідно до п. 2 Правил № 630 точка розбору - місце розташування водорозбірних кранів або змішувачів холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного типу).

За змістом підпункту 16 пункту 19 Типового договору відповідач зобов`язаний проводити перерахунок розміру плати за надання послуг у разі неподання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та визначеному цим договором.

Отже всі нормативно правові акти, на які посилається позивач, містять застереження щодо того, що перерахунок здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зокрема Порядком № 151, який передбачає необхідність наявності у сторін інформації про температуру води в точці розбору.

Відповідно до п. 10 Порядку № 151 перерахунок розміру плати за послуги з централізованого постачання гарячої води здійснюється з урахуванням коефіцієнту зменшення плати, який дорівнює 0,1 - при температурі гарячої води у точці розбору від +45 градусів Цельсію до +49 градусів Цельсію і 0,3 - при температурі гарячої води у точці розбору від +40 градусів Цельсію до +44 градусів Цельсію.

Як передбачено п. 1 Порядку № 151, дія цього порядку поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, предметом діяльності яких є надання послуг і фізичних та юридичних осіб, яким надаються послуги.

Таким чином, вимоги щодо порядку проведення перерахунку, викладені у Порядку № 151 носять імперативний характер і є обов`язковими до застосування відповідачем.

Чинним законодавством не передбачено іншої процедури проведення перерахунку, ніж передбачено Порядком № 151.

Отже при визначенні необхідності проведення перерахунку розміру плати за надання послуг з постачання гарячої води відповідач обов`язково повинен враховувати температуру гарячої води у точці розбору (тобто безпосередньо у будинку/квартирі споживача), та при проведенні перерахунку розміру плати за надання послуг з постачання гарячої води, зменшувати розмір плати за надані послуги з гарячого водопостачання:

1) на 10 відсотків у разі, якщо температура гарячої води у квартирі/будинку споживача у відповідний період становила 45-49 градусів Цельсію;

2) на 30 відсотків, якщо температура гарячої води у квартирі/будинку споживача у відповідний період становила від 40 до 44 градусів Цельсію.

Як вбачається з матеріалів справи, на всі отримані звернення споживачів стосовно неналежної якості наданих послуг з гарячого водопостачання, що надходили до відповідача протягом листопада-грудня 2014 року, представниками останнього складені акти щодо невідповідності якісних показників наданої послуги з централізованого гарячого водопостачання нормативним (з зазначенням фактичної температури гарячої води в точці розбору) та були проведені перерахунки вартості наданих послуг усім споживачам, від яких у відповідний період надійшли вказані звернення.

Однак проведення перерахунку споживачам, від яких такі звернення не надходили, не може бути здійснене через відсутність об`єктивних даних стосовно якості надання послуг кожному окремому споживачу у період з листопада по грудень 2014 року.

Оскільки у матеріалах справи відсутня інформація щодо розміру відхилення фактичної температури гарячої води у точці розбору у період листопад-грудень 2014 року щодо кожного конкретного споживача за будь-яку конкретну дату з листопада по грудень 2014 року, тому неможливо здійснити перерахунок розміру плати за послуги з централізованого постачання гарячої води у відповідності до формули, визначеної у пункті 10 Порядку № 151.

Проведення перерахунку без застосування коефіцієнту зниження вартості послуг також є неможливим, як і визначення значення вказаного коефіцієнту без проведення відповідних замірів якісних показників гарячої води у період з листопада по грудень 2014 року. Визначення показника такого коефіцієнту іншими способами призведе до порушення вимог Порядку № 151.

Законом України "Про захист економічної конкуренції" не передбачено повноважень відповідача щодо надання позивачу вказівок (зобов`язання відповідача) з таких питань господарської компетенції останнього, як виконання перерахунку розміру плати за послуги з ЦПГВ. Натомість відповідач, якого зобов`язано припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, мав самостійно визначитися із шляхом (способами) такого припинення відповідно до закону.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 р. у справі № 920/30/17.

Вбачається, що відповідачем були проведені перерахунки вартості наданих послуг усім споживачам, від яких у період з листопада по грудень 2014 року надійшли звернення про невідповідність якості наданих послуг з гарячого водопостачання.

Також відповідачем було враховано допущене порушення та розроблено комплекс заходів по дотриманню нормативної температури гарячого водопостачання у кінцевих споживачів, зокрема, співробітникам котельної відповідача роз`яснена необхідність суворо дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері теплопостачання та законодавства про захист прав споживачів при наданні послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Крім того, при наданні послуг з гарячого водопостачання у період 2015-2018 років відповідачем дотримувалась належна температура теплоносія, що використовується для потреб гарячого водопостачання, на виході з котельної відповідача та центральних теплових пунктах.

Таким чином, відповідачем було виконано вимоги пункту 3 резолютивної частини рішення адміністративної колегії позивача від 27.10.2016 р. № 29 щодо усунення наслідків порушень законодавства в сфері економічної конкуренції, в межах, встановлених законодавством.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про зобов`язання відповідача усунути наслідки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, встановленого у пункті 2 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 29 від 27.10.2016 р., шляхом виконання перерахунку розміру плати за послуги з централізованого постачання гарячої води у зв`язку зі зниженням їх якості у листопаді та грудні 2014 року, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 3060,00 грн до загального фону Державного бюджету України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Згідно з ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Отже з урахуванням двомісячного строку з дня одержання рішення адміністративної колегії позивача № 29 від 27.10.2016 р. відповідач повинен був сплатити штраф у строк до 07.01.2017 р.

Як передбачено ст. 238 ГК України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються Господарським кодексом України, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Відповідно до ст. 239 ГК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції: вилучення прибутку (доходу); адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обов`язкових платежів); застосування антидемпінгових заходів; припинення експортно-імпортних операцій; застосування індивідуального режиму ліцензування; зупинення дії ліцензії (патенту) на здійснення суб`єктом господарювання певних видів господарської діяльності; анулювання ліцензії (патенту) на здійснення суб`єктом господарювання окремих видів господарської діяльності; обмеження або зупинення діяльності суб`єкта господарювання; скасування державної реєстрації та ліквідація суб`єкта господарювання; інші адміністративно-господарські санкції, встановлені Господарським кодексом України та іншими законами.

Згідно з ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5 % від суми штрафу. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

При цьому, відповідно до п. 20.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Відповідно до рішення Господарського суду Сумської області від 04.09.2017 р. у справі № 920/30/17 пункт 4 резолютивної частини рішення адміністративної колегії позивача щодо накладення на відповідача штрафу був скасований, а отже, перебіг двомісячного строку для сплати штрафу, передбаченого ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", що був зупинений 06.01.2017 р., не поновлювався у зв`язку з оскарженням відповідачем рішення адміністративної колегії до господарського суду, після прийняття зазначеного рішення суду.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 р. у справі № 920/30/17 рішення суду першої інстанції в частині скасування пункту 4 резолютивної частини рішення адміністративної колегії щодо накладення на відповідача штрафу скасовано і прийнято нове рішення в цій частині, яким відмовлено в задоволенні позову, перебіг передбаченого ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" двомісячного строку для сплати накладеного згідно з рішенням адміністративної колегії штрафу поновився 23.11.2017 р.

Оскільки зазначений строк зупинений 06.01.2017 р. за два дні до його закінчення (07.01.2017 р.), строк для сплати накладеного згідно з рішенням адміністративної колегії позивача № 29 від 27.10.2016 р. штрафу закінчився 24.11.2017 р., тому з 25.11.2017 р. розпочалося нарахування пені за кожний день прострочення сплати зазначеного штрафу.

Відповідач сплатив штраф, накладений рішенням адміністративної колегії позивача № 29 від 27.10.2016 р., в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 28.11.2017 р. № 27380 на суму 68000,00 грн.

Однак про вказану оплату, всупереч вимогам ч. 8 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", відповідач повідомив позивача лише в кінці серпня 2018 року листом від 27.08.2018 р. № 18-7/1155.

Ухвала Верховного Суду про відкриття касаційного провадження у справі № 920/30/17 винесена 16.03.2018 р.

Таким чином, відповідачем прострочено сплату штрафу, накладеного рішенням адміністративної колегії позивача № 29 від 27.10.2016 р., і відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" позивачем нараховано відповідачеві пеню у сумі 3060,00 грн за період з 25.11.2017 р. по 27.11.2017 р., тобто за 3 дні прострочення сплати відповідачем штрафу.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" нарахування та стягнення пені, передбаченої ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", має обов`язковий характер і не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування.

Відповідно до ч. 7 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" несплачена пеня стягується органами Антимонопольного комітету України в судовому порядку.

Як передбачено ст. 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та про зобов`язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 20 ГПК України справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності, належать до юрисдикції господарських судів.

Станом на день розгляду цього спору пеня у вищезазначеному розмірі відповідачем не сплачена, доказів зворотнього суду не надано.

Згідно з ч. 9 ст. 56 "Про захист економічної конкуренції" суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 3060,00 грн є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню.

Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються судовою колегією, як необґрунтовані.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду Сумської області від 05.03.2019 р. у справі № 920/844/18 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд необхідно покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 05.03.2019 р. у справі № 920/844/18 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покласти на Сумське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 02.07.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

Н.Ф. Калатай