ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"24" червня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1135/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу №916/1135/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Демікс"

до відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця"

про стягнення 48 080,11 грн., -

за участю представників:

від позивача: Мельничук Б.В., ордер №2718/002 від 22.05.2019р.;

від відповідача: Рахнянська С.В., довіреність №359 від 19.02.2019р.;

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Демікс" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" основного боргу в розмірі 816 000 грн., пені в розмірі 31 388,05 грн., 3% річних в розмірі 5 231,34 грн., індексу інфляції в розмірі 11 460,72 грн. та судового збору в розмірі 12 961,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №ОД/МЧ-18-1315НЮ від 28.12.2018р. щодо оплати за поставлений товар.

26.04.2019р. господарським судом Одеської області постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Під час проведення підготовчого провадження сторонами надані наступні заяви по суті справи:

Відповідачем надано відзив на позов за вх.№10349/19 від 24.05.2019р. згідно з яким відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, з посиланням при цьому на те, що у зв`язку з важким фінансовим становищем, оплату за поставлений товар відповідачем у встановлений договором термін не проведено. Однак , станом на 06.05.2019р. відповідачем проведено частковий розрахунок в сумі 408 000 грн. Залишок заборгованість за договором у сумі 408 000 грн. буде сплачена у найкоротший термін.

Також відповідач надав клопотання про зменшення штрафних санкцій за вх. №10348/19 від 24.05.2019р. згідно з яким відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 50 % до 24 040,06 грн., з посиланням при цьому на те, що метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності, а також на те, що матеріали справи не містять доказів, що позивач поніс збитки внаслідок затримки доставки вантажу.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив за вх.№11137/19 від 04.06.2019р., в якій позивач просить суд клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій залишити без задоволення та винести рішення, яким стягнути з відповідача основний боргу в розмірі 408 000 грн., пені в розмірі 31 388,05 грн., 3% річних в розмірі 5 231,34 грн., індексу інфляції в розмірі 11 460,72 грн. та судового збору в розмірі 12 961,21 грн. При цьому позивач посилається на те, що відповідачем не надано доказів, які підтверджують перебування підприємства у скрутному фінансовому становищі та наявні обставини, що ускладнюють виконання ним своїх зобов`язань. Приписами ст.218 ГК України та ст.617 ЦК України передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою звільнення від відповідальності.

Окрім того, позивачем надано до суду клопотання про зменшення позовних вимог за вх. №10469/19 від 27.05.2019р. за вх. №10469/19, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача основний боргу в розмірі 408 000 грн., пені в розмірі 31 388,05 грн., 3% річних в розмірі 5 231,34 грн., індексу інфляції в розмірі 11 460,72 грн. та судового збору в розмірі 12 961,21 грн., з посиланням при цьому на те, що після відкриття провадження у справі, а саме 08.05.2019р. відповідачем здійснено часткову оплату основної заборгованості по договору поставки на суму 408 000 грн.,

12.06.2019р. за вх. №11807/19 господарським судом одержано клопотання, в якому відповідач посилається на те, що під час розгляду справи у суді відповідачем здійснено оплату боргу в сумі 816 000 грн. та з метою запобігання настання негативних наслідків для відповідача як суб`єкта господарської діяльності просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій в розмірі 48080, 11 грн.

20.06.2019р. за вх. №12356/19 господарським судом одержано клопотання про зменшення позовних вимог, згідно з яким позивач просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача пеню у розмірі 31 388,05 грн., 3 % річних у розмірі 5 231,34 грн., інфляційні втрати у розмірі 11 460,72 грн., та судовий збір у розмірі 1 921 грн., з посиланням при цьому на те, що після відкриття провадження у справі відповідачем оплачений основний борг в розмірі 816 000 грн.

Клопотання про зменшення позовних вимог за вх.№12356/19 від 20.06.2019р. прийнято до розгляду господарським судом.

Ухвалою від 24.06.2019р. підготовче провадження закрито та справу № 916/1135/19 призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні 24.06.2019р.

У судовому засіданні щодо розгляду справи по суті представники сторін підтримали свої вимоги та заперечення, викладені у відповідних заявах по суті справи.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 24.06.2019р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлено:

28.12.2018р. між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" (Замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Демікс" (Постачальник, позивач) укладений договір поставки №ОД/МЧ-18-1315НЮ, згідно з яким Постачальник передає у власність Замовника, а Замовник оплачує товар: Автонавантажувач дизельний CPCD20N-RG2 (малогабаритний навантажувач), визначений в асортименті, кількості та цінами (далі - товар), які зазначені у специфікації (Додаток №1), що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2., 2.3., 2.4. Договору, якість товару, що постачається, повинна відповідати ДСТУ EN 1526:2009. Підтвердженням якості з боку постачальника є паспорт, інструкція з експлуатації, декларація про відповідність. Замовник має право повернути постачальнику неякісний товар. В разі виявлення істотних порушень вимог щодо якості товару, замовник має право розірвати договір.

П. 3.1 Договору, встановлено, що кількість та асортимент товару визначається у специфікації (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 5.1. Договору, постачальник повинен поставити товар протягом 15 робочих днів з моменту отримання заявки замовника, до 31.12.2018 року. Заявка надсилається будь-яким способом (факсом, електронною поштою, листом, тощо) на адресу постачальника: 02140, м. Київ, проспект Миколи Бажана, 30.

Згідно п. 5.3. Договору, представник замовника при прийманні товару зобов`язаний звірити відповідність кількості, асортименту та якості товару, вказаному в рахунку - фактурі і накладній, розписатися за отримання товару та видати представнику постачальника довіреність, що підтверджує право представника на отримання даної партії товару.

П. 5.4. Договору, встановлено, що замовник має право контролювати поставку товарів у строки, встановлені цим Договором.

Відповідно до п. 6.1., 6.2., 6.3. Договору, Замовник оплачує товар за ціною, вказаною у Специфікації. Ціни в накладних і в рахунках - фактурах вказуються в національній валюті України. Загальна сума по договору 816 000,00 (вісімсот шістнадцять тисяч гривень 00 коп.) з ПДВ, у тому числі 680 000,00 грн., (шістсот вісімдесят тисяч гривень 00 коп.) без ПДВ, ПДВ 20% 136 000,00 грн. (сто тридцять шість тисяч гривень 00 коп.).

П. 7.1., 7.2., 7.3 Договору встановлено, що розрахунки за поставлений товар здійснюються у безготівковій формі. Розрахунки за поставлений товар здійснюються замовником протягом 30 календарних днів з дати поставки товару, але не раніше дати реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування з операцій по постачанню товару, який підлягає податкових накладних (далі - ЄРПН) у встановлених чинним законодавством порядку та строки. У разі реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування граничних строків їх реєстрацій, встановлених чинним законодавством, оплата здійснюється протягом 10 банківських днів після реєстрації податкових накладних в ЄРПН. Днем отримання товару вважається день підписання Сторонами або їх уповноваженими представниками акту прийому-передачі товару і видаткової накладної.

Відповідно п. 9.1 Договору, Прийом товару здійснюється замовником у відповідності з Інструкцією № П-6 від 15.06.65р. «О порядке приемки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по количеству» та Інструкцією № П-7 від 25.04.66р. «О порядке приемки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по качеству» при наявності товарносупровідних документів: товаро-транспортної накладної, пакувальних аркушів, рахунку-фактури, документів, підтверджуючих якість товару.

Згідно п. 9.2. Договору, замовник має право пред`явити постачальнику претензії по кількості на підставі Акту приймання товару, і по якості на протязі гарантійного терміну, згідно п.4.1 договору.

Відповідно п. 9.5. Договору, підтвердженням про одержання товару замовником є акт прийому-передачі товару і видаткова накладна, підписані уповноваженими представниками Сторін.

Згідно п. 11.2. Договору, замовник за даним Договором несе наступну відповідальність: у разі порушення строків оплати замовник сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочки включаючи день оплати.

Відповідно п. 16.2. Договору, строк дії цього Договору встановлюється сторонами з моменту його підписання до 31.12.2018 року, а в частині виконання обов`язків щодо розрахунків по договору - до закінчення місяця, наступного за місяцем, у якому закінчується строк реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН за операціями із цього Договору.

У Специфікації, яка є Додатком №1 до договору, сторонами узгоджено найменування товару, одиниця виміру, кількість, та ціна.

Також господарським судом встановлено, що на виконання умов укладеного між сторонами договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 816 000 грн., що підтверджується видатковою накладною №100043261 від 29.12.2018р., довіреністю № 381 від 29.12.2018р. на отримання товарно-матеріальних цінностей уповноваженою особою Черкай Р.М., та актом прийому-передачі товару від 29.12.2018р.

31.01.2019р. позивачем надіслано на адресу відповідачу лист № 3101/19 із вимогою сплатити заборгованість у розмірі 816 000 грн., на що відповідачем надано Лист-відповідь №МЧ-5/126 від 26.02.2019р., яким відповідач фактично визнає свою заборгованість та зазначає що заборгованість буде сплачено після отримання фінансування.

В подальшому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 816 000 грн., пені у розмірі 31 388,05 грн., 3 % річних у розмірі 5 231,34 грн., інфляційні втрати у розмірі 11 460,72 грн.

Після відкриття провадження у справі відповідачем здійснено оплату основного боргу у розмірі 816 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1819449 від 06.05.2019р. на суму 408 000 грн. та платіжним дорученням №1902098 від 07.06.2019р. на суму 408 000 грн. В свою чергу позивачем зменшений розмір позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 816 000 грн., про що до суду надано відповідну заяву, яка прийнята до розгляду судом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом між сторонами у справі укладений договір поставки, згідно з яким позивач зобов`язався передати у власність відповідачу певний товар, а відповідач зобов`язався оплатити товар протягом 30 календарних днів з дати поставки товару.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В силу вимог ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Між тим, як вище встановлено господарським судом товар, який поставлений позивачем на суму 816 000 грн., не оплачений відповідачем у встановлений договором строк. Зобов`язання щодо оплати товару виконані відповідачем під час розгляду даної справи у суді.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

В силу вимог ч.ч.1,3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Умовами п.11.2 укладеного між сторонами договору передбачено, що у разі порушення строків оплати замовник сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочки включаючи день оплати.

Перевіривши розрахунок пені, який здійснений позивачем та згідно з яким розмір пені, яка нарахована позивачем становить 31 388,05 грн., господарським судом встановлено відповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача в оплаті товару.

Щодо клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій на 50 %, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У ст.233 ГК України також встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Тобто, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 26.07.2018р. у справі №924/1089/17.

Між тим, відповідачем взагалі не надано до суду жодних доказів, які надають можливість суду зменшити розмір нарахованої відповідачу неустойки (пені). Водночас в силу вимог ст.74 ГПК України обов`язок доведення наявності підстав для зменшення штрафних санкцій покладений саме на відповідача.

Обставини справи щодо оплати відповідачем боргу вже після звернення позивача до суду з даним позовом не приймаються судом до уваги в якості виняткових обставин, які надають можливість суду зменшити розмір нарахованої відповідачу неустойки (пені).

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем та згідно з яким розмір 3% річних становить 5 231,34 грн. та розрахунок індексу інфляції, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір індексу інфляції становить 11 460,72 грн., перевірені господарським судом та встановлено відповідність цих розрахунків обставинам справи щодо прострочення відповідача в оплаті товару.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 31 388,05 грн., 3% річних в розмірі 5 231,34 грн. та інфляційних втрат в розмірі 11 460,72 грн., а отже, і їх задоволення.

На підставі ст.129 ГПК України судові витраті щодо сплати судового збору покладаються на відповідача, із врахуванням при цьому клопотання позивача про зменшення позовних вимог за вх. №12356/19 від 20.06.2019р.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Демікс" задовольнити.

2.Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця"(03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська,19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Демікс" (02140, м. Київ, пр-т. Миколи Бажана, буд. 30, , р/р НОМЕР_1 в ПАО АБ «РадаБанк», МФО 306500, ІПН 34) пеню у розмірі 31 388 (тридцять одна тисяча триста вісімдесят вісім) грн. 05 коп., 3% річних у розмірі 5 231 (п`ять тисяч двісті тридцять одна) грн. 34 коп., інфляційні втрати у розмірі 11 460 (одинадцять тисяч чотириста шістдесят) грн. 72 коп., та судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 03 липня 2019 р.

Суддя Г.Є. Смелянець