ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2019 р. Справа№ 910/1265/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко А.І.

Секретар судового засідання: Кондратенко Н.О.

За участю представників учасників процесу згідно протоколу судового засідання від 26.06.2019.

Розглянувши апеляційні скарги акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" акціонерного товариства "Укртрансгаз" та публічного акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 у справі №910/1265/17 (суддя Сташків Р.Б., м. Київ, повне рішення складено - 17.07.2018)

за позовом публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

до публічного акціонерного товариства "Київенерго", м. Київ

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1) публічне акціонерне товариство "Київгаз", м. Київ

2) комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", м. Київ

3) Київської міської ради, м. Київ

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Київенерго" (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості, яка у редакції заяви про зменшення позовних вимог від 23.04.2018 №379/10-10 (т. 3 а/с 183), складає 290 927 509,65 грн., з яких:

- заборгованість за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в грудні 2017 року для виробництва теплової енергії у сумі 23 133 676,30 грн.;

- заборгованість за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в січні 2018 року для виробництва теплової енергії у сумі 155 536 533,26 грн.;

- пеня у розмірі 67803039,63 грн.;

- 3 % річних у розмірі 7456794,18 грн.;

- інфляційні втрати у розмірі 36997466,28 грн.

Позовні вимоги з посиланням на положення статей 526, 530, 625, 903, Цивільного кодексу України, статей 175, 193 Господарського кодексу України та умови укладеного між сторонами договору на транспортування газу від 01.11.2012 №, обґрунтовано несвоєчасним здійсненням відповідачем оплати послуг з транспортування магістральними трубопроводами природного газу для виробництва теплової енергії за періоди грудень 2017 року, січень 2018 року.

В процесі розгляду даної справи судом першої інстанції сума заборгованості в розмірі 134 108 819,16 грн була погашена відповідачем, а тому ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 у справі № 910/1265/17 було закрито провадження у справі у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в частині стягнення 134108819,16 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 у справі № 910/1265/17 (суддя Сташків Р.Б., м. Київ, повне рішення складено 17.07.2018) позов задоволено частково; стягнуто з публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" 44 561 390,40 грн - основного боргу, 65 043 680,21 грн - пені, 7 456 794,18 грн - 3% річних, 36 670 520,23 грн - втрат від інфляції, а також 325 877,61 грн - судового збору; у позові в частині вимог про стягнення 326 946,05 грн - втрат від інфляції та 2 759 359,42 грн - пені відмовлено.

Приймаючи оскаржене судове рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, однак перевіривши розрахунок пені та 3 % річних, дійшов висновку про їх часткове задоволення.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" акціонерного товариства "Укртрансгаз" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просило скасувати в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з публічного акціонерного товариства "Київенерго" пені за несвоєчасну оплату послуг за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії за січень 2017 на суму 200 000 грн (різниці між заявленою позивачем до стягнення сумою пені та задоволеною судом) та інфляційних втрат за несвоєчасну оплату послуг за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії за листопад 2016 на суму 318 525,08 грн (різниці між заявленою позивачем до стягнення сумою інфляційних втрат та задоволеною судом) та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити і стягнути з публічного акціонерного товариства "Київенерго" пеню за несвоєчасну оплату послуг за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії за січень 2017 в загальному розмірі 5 645 167,87 грн та інфляційні втрати за несвоєчасну оплату послуг за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії за листопад 2016 в загальному розмірі 1 028 980,08 грн.

У доводах апеляційного оскарження позивач посилався на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, а тому неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Так, позивач у апеляційній скарзі навів власний розрахунок пені, зазначивши, що ним арифметично вірно та з врахуванням ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, тобто в межах шестимісячного строку здійснено нарахування пені за несвоєчасну оплату послуг за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії за січень 2017 року. Крім того, позивач також навів власний розрахунок інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість за період листопад 2016 року, зазначивши, що сума боргу ним розрахована за кожен окремий місяць і визначена на останній день місяця в якому платіж мав бути здійснений.

Також, не погоджуючись із рішенням Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 у справі №910/1265/17, з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду звернулося публічне акціонерне товариство "Київенерго", в якій просило скасувати рішення в частині стягнення з публічного акціонерного товариства "Київенерго" 65 043 680,21 грн - пені, 7 456 794,18 грн - 3% річних, 36 670 520,23 грн - втрат від інфляції та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

За доводами апеляційного оскарження відповідач заперечував проти нарахованих штрафних та фінансових санкцій на суму заборгованості, що сплачена через рахунки зі спеціальним режимом використання, за його позицією при підписанні між сторонами Спільних протокольних рішень сторони змінили порядок та строк виконання зобов`язання.

Крім того, звернув увагу, що починаючи з 01.01.2018 оплата за Договором також здійснювалася відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою КМУ від 04.03.2002 №256, та Порядку проведення розрахунків, затвердженого наказом МФУ від 04.01.2018 №1. Таким чином, в частині розрахунків по договору за рахунок коштів Державного бюджету України сторони також змінили строк та порядок розрахунків, оскільки момент виконання такого зобов`язання залежить від дій не тільки сторони, а й органів державної влади в особі Державної казначейської служби, що також виключає нарахування санкцій.

Серед іншого, скаржник також вказав на неврахування місцевим судом положень ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки» від 18.06.2014 № 217.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.08.2018 у справі № 910/1265/17 (головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 у справі № 910/1265/17.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2018 у справі № 910/1265/17 (головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 у справі № 910/1265/17.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2018 у справі № 910/1265/17 (головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.) апеляційні скарги акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" акціонерного товариства "Укртрансгаз" та публічного акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 у справі № 910/1265/17 об`єднати в одне апеляційне провадження для спільного розгляду; розгляд апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 у справі № 910/1265/17 призначено на 02.10.2018.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Актом прийняття-передачі судової справи від 01.10.2018 справу № 910/1265/17 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 19.10.2018, справу №910/1265/17 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2018 у справі № 910/1265/17 прийнято вищезазначені апеляційні скарги до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Михальська Ю.Б., Тищенко А.І. та призначено розгляд апеляційних скарг на 13.11.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2018 у справі № 910/1265/17 оголошено перерву у даній справі до 19.12.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2018 у справі № 910/1265/17 клопотання публічного акціонерного товариства "Київенерго" про зупинення провадження № 910/1265/17 задоволено; апеляційне провадження у справі № 910/1265/17 зупинено до набранням законної сили судовим рішенням у справі № 910/5320/17; зобов`язано сторін повідомити Північний апеляційний господарський суд про результати розгляду справи № 910/5320/17.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 13.03.2019 у справі № 910/1265/17 касаційну скаргу акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" акціонерного товариства "Укртрансгаз" задоволено; ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2018 у справі № 910/1265/17 скасовано; справу № 910/1265/17 направлено до Північного апеляційного господарського суду для продовження розгляду; стягнуто з публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" акціонерного товариства "Укртрансгаз" 1 921,00 грн судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги у цій справі.

19.04.2019 матеріали справи № 910/1265/17 повернулися до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 у справі №910/1265/17 апеляційні скарги прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Разіної Т.І., суддів Іоннікової І.А., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 у справі № 910/1265/17 поновлено провадження у даній справі; розгляд апеляційних скарг призначено на 27.05.2019.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019, від 12.06.2019 у справі № 910/1265/17 розгляд апеляційних скарг було відкладено, зокрема на 26.06.2019.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ "Київенерго", просить залишити скаргу ПАТ "Укртрансгаз" без задоволення, наголошуючи на безпідставності доводів, викладених у апеляційній скарзі щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

ПАТ "Укртрансгаз" у відзиві просив апеляційну скаргу ПАТ "Київенерго" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 у справі № 910/1265/17 в оскарженій відповідачем частині залишити без змін, як таке, що повністю відповідає вимогам чинного законодавства в цій частині.

Треті особи -1, -2, -3 не скористалися своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надали суду письмового відзиву на апеляційні скарги позивача та відповідача, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

До судового засідання від 26.06.2019 з`явились представники позивача, відповідача та третьої особи-2, -3. Представник третьої особи -1, якого повідомлено про час, місце та дату судового засідання завчасно та належним чином, не з`явився.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що третя особа-1 належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, враховуючи те, що її явка обов`язковою не визнавалась, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду судового рішення за наявними матеріалами справи за присутності представників позивача, відповідача та третіх осіб -2, -3.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційні скарги товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" акціонерного товариства "Укртрансгаз" та публічного акціонерного товариства "Київенерго" залишити без задоволення, оскаржене рішення у даній справі залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі укладеного 01.11.2012 між ПАТ "Київенерго", як замовником, та ДК "Укртрансгаз" НАК «Нафтогаз України», як газотранспортним підприємством, Договору № на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (з урахуванням додаткових угод до нього, що разом становлять Договір) останнім надавалися послуги з транспортування природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, зокрема, у період з жовтня 2016 року по грудень 2016 року на загальну суму 53585458,98 грн. для власних потреб та на суму 383028822,76 грн. для виробництва теплової енергії, що підтверджується відповідними актами наданих послуг, підписаними та скріпленими печатками обох сторін.

В процесі розгляду спору в суді першої інстанції відповідач вищевказану заборгованість погашав, що слугувало приводом для подання позивачем відповідних заяв про зменшення та збільшення розміру позовних вимог. Відтак, з урахуванням відповідних заяв про збільшення та зменшення розміру позовних вимог, позивач заявив до стягнення основний борг за наступні періоди:

- січень 2017 року в розмірі 172431594,70 грн. за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії та в розмірі 30383976,25 грн. для власних потреб; за лютий 2017 року в розмірі 147812266,01 грн. за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії та в розмірі 27188519,82 грн. для власних потреб; за березень 2017 року в розмірі 105044784,45 грн. за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії та в розмірі 29578755,59 грн. для власних потреб; за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії за вересень 2017 року в розмірі 4599843,17 грн.; за жовтень 2017 року в розмірі 50158578,04 грн.; за листопад 2017 року в розмірі 111686472,72 грн., за грудень 2017 року в розмірі 133617717,95 грн., для власних потреб за грудень 2017 року в розмірі 8055485,19 грн.;

- за січень 2018 року в розмірі 155536533,26 грн. за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії.

Відповідач під час розгляду справи вищевказану заборгованість погашав, у зв`язку з чим у редакції останньої заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог від 20.04.2018 останній просив стягнути заборгованість за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в грудні 2017 року для виробництва теплової енергії у сумі 23 133 676,30 грн.; заборгованість за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в січні 2018 року для виробництва теплової енергії у сумі 155 536 533,26 грн.;

Судом першої інстанції встановлено, що сума основного боргу в розмірі 134 108 819,16 грн була погашена відповідачем в процесі розгляду спору в суді, а тому ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 у справі № 910/1265/17 було закрито провадження у справі у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в частині стягнення 134108819,16 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що станом на момент вирішення спору по суті заборгованість відповідача за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії становила 44 561 390,40 грн. за січень 2018 року, стягнення якої правомірно задоволено місцевим господарським судом в указаному розмірі.

Крім того, враховуючи наявні у матеріалах справи докази, посилання відповідача на не включення позивачем здійснених ним оплат на рахунок філії «Оператор газотранспортної системи України» свого підтвердження не знайшли.

Інших пояснень та заперечень щодо розміру основного боргу скаржниками не наведено та не заперечено. Між тим, при зверненні до апеляційного суду, за змістом доводів оскарження та прохальних частин апеляційних скарг не вбачається аргументів щодо оскарження рішення суду першої інстанції в частині вирішення спору сторін щодо стягнення основного боргу у розмірі 44 561 390,40 грн.

Частина 1 ст. 269 ГПК України встановлює, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Водночас, частина 4 вказаної статті встановлює, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи приписи ст. 269 ГПК України, а також те, що під час розгляду справи колегією суддів не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні судом першої інстанції спору сторін щодо стягнення основного боргу в сумі 44 561 390,40 грн., рішення суду першої інстанції в цій частині колегією суддів не переглядається.

Щодо інших заявлених вимог, зокрема про стягнення заборгованості, яка у редакції заяви про зменшення позовних вимог від 23.04.2018 №379/10-10 (т. 3 а/с 183) складає: пеня у розмірі 67 803 039,63 грн. на підставі п. 7.3 договору та 3 % річних у розмірі 7456794,18 грн., інфляційні втрати у розмірі 36 997 466,28 грн. відповідно до ст. 625 ЦК України, які позивач нараховує на суму несвоєчасно сплачених відповідачем коштів, судом встановлено наступне.

За змістом статтей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У частині 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Звертаючись із даним позовом до господарського суду, позивач вказав на те, що відповідачем були порушені строки остаточної оплати за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами для виробництва теплової енергії.

Відповідно до п. 5.5 Договору остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітнім, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Пунктами 7.3, 7.4 Договору передбачено, що в разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується газотранспортним підприємством протягом шести місяців, що передують моменту пред`явлення газотранспортним підприємством претензії та/або звернення газотранспортного підприємства з позовом до суду.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч.2 ст. 193 ГК України, з огляду на встановлені матеріалами справи обставини щодо несвоєчасного здійснення відповідачем оплати послуг з транспортування магістральними трубопроводами природного газу для виробництва теплової енергії, тобто прострочення грошового зобов`язання, у даному випадку, наявні підстави для застосування правових наслідків, у вигляді нарахування та стягнення передбаченої п. 7.3 Договору та ст. 546, 549 ЦК України пені, а також інфляційних втрат і 3 % річних за ст. 625 ЦК України.

За арифметичним перерахунком місцевого господарського суду розмір пені за несвоєчасну оплату послуг за транспортування природного газу для власних потреб становить загалом 4601787,45 грн., а саме: за жовтень 2016 року за період 21.11.2016-26.01.2017 у сумі 361593,45 грн., за листопад 2016 року за період 21.12.2016-26.01.2017 у сумі 521530,08 грн., за грудень 2016 року за період 21.01.2017-12.02.2017 у сумі 302905,32 грн., за січень 2017 року за період 21.02.2017-29.03.2017 у сумі 708980,81 грн., за лютий 2017 року за період 21.03.2017-19.06.2017 у сумі 708954,14 грн., за березень 2017 року за період 21.04.2017-29.06.2017 у сумі 1312026,10 грн., за квітень 2017 року за період 21.05.2017-29.06.2017 у сумі 399799,43 грн., за травень 2017 року за період 21.06.2017-29.06.2017 у сумі 100689,11 грн., за грудень 2017 року за період 21.01.2018-24.01.2018 у сумі 25600,99 грн., за січень 2018 року за період 21.02.2018-28.02.2018 у сумі 159708,01 грн.

За арифметичним перерахунком місцевого господарського суду розмір пені за несвоєчасну оплату послуг за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії становить загалом 60441892,76 грн., а саме: за жовтень 2016 року за період 21.11.2016-22.12.2016 у сумі 1150511,62 грн., за листопад 2016 року за період 21.12.2016-07.02.2017 у сумі 2342617,09 грн., за грудень 2016 року за період 21.01.2017-19.03.2017 у сумі 4444607,30 грн., за січень 2017 року за період 21.02.2017-17.04.2017 у сумі 5445167,87 грн., за лютий 2017 року за період 21.03.2017-21.08.2017 у сумі 6555233,84 грн., за березень 2017 року за період 21.04.2017-20.10.2017 у сумі 12639322,55 грн., за квітень 2017 року за період 21.05.2017-19.11.2017 у сумі 3839114,73 грн., за травень 2017 року за період 21.06.2017-20.12.2017 у сумі 2978222,35 грн., за червень 2017 року за період 21.07.2017-27.12.2017 у сумі 1394575,94 грн., за липень 2017 року за період 21.08.2017-16.01.2018 у сумі 1891307,42 грн., за серпень 2017 року за період 21.09.2017-21.01.2018 у сумі 1333708,99 грн., за вересень 2017 року за період 21.10.2017-23.01.2018 у сумі 1500298,87 грн., за жовтень 2017 року за період 21.11.2017-15.02.2018 у сумі 2945818,25 грн., за листопад 2017 року за період 21.12.2017-01.03.2018 у сумі 6123279,14 грн., за грудень 2017 року за період 21.01.2018-01.03.2018 у сумі 4630860,63 грн., за січень 2018 року за період 21.02.2018-01.03.2018 у сумі 1227247,17 грн.

Доводи апеляційного оскарження ПАТ "Укртрансгаз" про те, що судом першої інстанції невірно здійснено перерахунок пені не знайшли свого підтвердження, а тому визнаються необґрунтованими.

Позивачем не спростовано того, що розрахунок пені здійснений без урахування ч. 6 ст. 232 ГК України, оскільки пеня нарахована за період понад шість місяців. Водночас, сторонами в Договорі відповідного погодження на збільшення періоду нарахування передбачено не було, оскільки умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України строк.

Крім того, є неправомірним нарахування пені також протягом шести місяців, що передують моменту пред`явлення позову до суду, оскільки його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінено за згодою сторін.

Серед іншого, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд цілком вірно задовольнив позовні вимоги та визнав обґрунтованим розрахунок позивача щодо компенсаційних виплат за несвоєчасну оплату послуг за транспортування природного газу для власних потреб, зокрема розмір 3 % річних становить 512474,16 грн. та інфляційних втрат - 1904081,14 грн., за несвоєчасну оплату послуг за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії розмір 3 % річних становить 6944320,02 грн.

Водночас, за висновком апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат, нарахованих на суми боргу за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії, вірним до стягнення визнано розмір - 34766439,09 грн., а саме: за листопад 2016 року в розмірі 710455 грн., за грудень 2016 року - 4705136,79 грн., за січень 2017 року - 4683586,98 грн., за лютий 2017 року - 5839658,50 грн., за березень 2017 року - 8797625,70 грн., за квітень 2017 року - 2114729,92 грн., за травень 2017 року - 1226497,88 грн., за червень 2017 року - 624236,84 грн., за липень 2017 року - 1287762,81 грн., за серпень 2017 року - 705852,31 грн., за вересень 2017 року - 715500,04 грн., за жовтень 2017 року - 1253964,45 грн., за листопад 2017 року - 1 675 297,09 грн.

Наведені розрахунки позивача та частковий перерахунок суду, здійсненні з врахуванням визначення обсягу відповідних наданих послуг за кожен період окремо, також враховані часткові оплати та періоди прострочення, визначені з урахуванням умов Договору та підтверджені доказами оплат, що здійснені відповідачем.

Щодо посилань відповідача на не врахування положень ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки» від 18.06.2014 №217, апеляційний суд зазначає, що цей Порядок визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки.

Таким чином, апеляційний суд відхиляє аргументи відповідача, що сторони застосуванням Порядку №217 від 18.06.2014, змінили порядок та строки розрахунків за укладеним договором в частині проведення оплат, тому відсутні правові підстави для нарахування пені, інфляційних та 3% річних за порушення строків розрахунків.

Між тим, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду та зазначає, що вказаним Порядком встановлений конкретний механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки.

Зазначений Порядок не стосується договірних зобов`язань сторін в частині порядку та строків розрахунків між сторонами та не впливає на них (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 №910/16072/16).

Також, слід звернути увагу, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, враховуючи презумпцію чинності правочину, встановлену ст. 204 ЦК України, підписавши Договір відповідач погодився із усіма його умовами, зокрема, щодо передбачених штрафних санкцій.

Водночас, відповідачем не подано суду доказів, підтверджуючих, що сторони власним волевиявленням змінили порядок та строки розрахунків за укладеним договором в частині проведення оплат.

До того ж, між сторонами укладалися Спільні протокольні рішення з метою погашення взаємної заборгованості, а саме: від 08.02.2017 № 764/у на суму 31391671,64 грн., від 20.03.2017 № 1861/у на суму 6526155,24 грн., від 12.04.2017 № 2129/у на суму 49755290,51 грн., від 18.04.2017 № 2234/у на суму 27883659,09 грн., від 18.04.2017 № 2235/у на суму 23879672,93 грн., від 23.05.2017 № 2771/у на суму 7331879,21 грн.

Пунктами 2 Спільних протокольних рішень погоджено послідовність їх виконання та перерахування коштів у визначеному розмірі.

Відповідно до п. 5.2 Спільних протокольних рішень останні набирають чинності з моменту їх підписання, у зв`язку з чим позивачем були вирахувані відповідні суми боргу позивача безпосередньо в день підписання вказаних рішень, а перераховані кошти за рахунок субвенцій із державного бюджету були вирахувані в день їх надходження на рахунок позивача.

За змістом статей 89, 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету".

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Водночас, відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні приписи містить і стаття 193 ГК України.

Згідно до частини першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Частина2 статті 218 ГК України та статті 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Відтак, не може бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності несвоєчасне чи неповне відшкодування останньому сум субвенцій та пільг.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Посилання відповідача у поясненнях від 07.05.2019 на те, що позивачем безпідставно нараховано, а судом неправомірно задоволено, штрафні та інші фінансові санкції, які нараховані на вартість транспортованого природного газу за період січень-лютий 2017 року, оскільки постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2019 у справі №910/5320/17 скасовано нараховані за січень і лютий 2017 року обсяги природного газу, у т.ч. витрати загальною кількістю 10461,411 тис. куб. м, що не визнані Публічним акціонерним товариством "Київенерго" не приймаються апеляційним судом до уваги, як підстава відмови у позові в цій частині. При цьому, суд апеляційної інстанції виходить з того, що постанова ПАГС у справі №910/5320/17 прийнята 28.03.2019, тобто після прийняття оскарженого рішення у даній справі - 09.07.2018, а тому дані обставини не були відомі суду першої інстанції. Крім того, станом на момент апеляційного перегляду справи, зазначена постанова ПАГС у господарській справі №910/5320/17 оскаржена до суду касаційної інстанції.

Серед іншого, враховуючи викладені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції також погоджується з висновком місцевого суду про відсутність правових підстав для зменшення розміру штрафних санкцій за заявою відповідача, що є правом, а не обов`язком суду.

Усі інші доводи та міркування скаржників, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Крім того, слід зазначити, що за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010 Суд повторює, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Колегія вважає, що у зазначеному питанні слід керуватися принципом "обґрунтованої достатності" визначених судом мотивів та підстав прийняття відповідного рішення.

Проаналізувавши текст оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про вмотивованість судового рішення, враховуючи, що доводи та аргументи сторін були почуті, судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується його рішення, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржниками не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" акціонерного товариства "Укртрансгаз" та публічного акціонерного товариства "Київенерго" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційних скарг, покладаються на акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" акціонерного товариства "Укртрансгаз" та публічне акціонерне товариство "Київенерго".

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 11, 74, 129, 240, 267 - 270, 273, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" акціонерного товариства "Укртрансгаз" та публічного акціонерного товариства "Київенерго" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 у справі № 910/1265/17 залишити без змін.

3. Справу № 910/1265/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 10.07.2019.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.А. Іоннікова

А.І. Тищенко