ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.07.2019 Справа № 920/352/19

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Гребенюк С.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб»

до - Головного управління Держгеокадастру у Сумській області,

про визнання договору оренди землі від 10.06.2011 поновленим,

за участю представників сторін:

від позивача - адвокат Улановський О.Ю. (в режимі відеоконференції),

від відповідача представник Кунець В.В.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач 08.04.2019 звернувся з позовною заявою до суду, в якій просить суд визнати поновленим договір оренди землі від 10.06.2011 в редакції додаткової угоди, запропонованій позивачем.

Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що 10.06.2011 між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки. Позивач належним чином виконував умови договору та, відповідно до пункту 6 договору, за 90 днів до закінчення строку дії договору звернувся до відповідача з метою реалізації переважного права на поновлення договору оренди. Відповідач, у визначений частиною 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» строк, не повідомив позивача про прийняте ним рішення щодо поновлення строку дії договору. Позивач, після закінчення строку дії договору, продовжує користуватись земельними ділянками та сплачує орендну плату. Тому, позивач має право на поновлення договору оренди землі на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України « Про оренду землі».

Відповідач 03.05.2019 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує.

Відповідач зазначає, що 20.06.2016 сплинув строк дії вищезазначеного договору оренди. Відповідач повідомив позивача 13.04.2016 листом про прийняте рішення, в якому зазначено, що позивачем пропущено строк, передбачений договором, для звернення з заявою про його пролонгацію. В зазначеному листі відповідач повідомив про неможливість поновити договір оренди. Тому, строк дії договору не продовжено, додаткова угода не укладена, припинено переважне право позивача на укладення договору оренди землі. Позивач був неналежним орендарем, оскільки неналежно виконував умови договору, зокрема у частині повернення земельних ділянок.

Позивач 22.05.2019 надав до суду відповідь на відзив, в якій наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог. 03.06.2019 позивач надав суду доповнення до вказаного відзиву.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

10.06.2011 між позивачем та Лебединською міською радою (орендодавцем) укладено договір, за умовами якого орендодавець передав позивачу в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 59 га, які знаходяться на землях запасу Лебединської міської ради (кадастрові номери №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ) (а.с.69-72). Зазначений договір зареєстровано 20.06.2011 в управлінні Держкомзему м. Лебедин, про що у державному реєстрі земель вчинено запис за № 00011.

Земельна ділянка площею 59 га була передана позивачу за актом приймання-передачі, який підписаний сторонами (а.с.73).

Відповідно до пункту 6 договору він укладений на 5 років. Після закінчення строку дії договору позивач має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі позивач повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Строк дії договору до 20.06.2016.

З 03.03.2015 відповідач, відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України (надалі ЗК України), наділений повноваженнями з передачі у власність або в користування для всіх потреб, земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

16.03.2016, за 90 днів до закінчення строку дії договору, позивач надав відповідачу, який є публічним правонаступником орендодавця, лист № 109 з проектом додаткової угоди про поновлення договору, з метою реалізації свого переважного права на поновлення договору на новий строк. 16.03.2019 відповідач отримав вказаний лист, що підтверджується матеріалами справи та сторонами не спростовується (а.с.64). Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Тому, зазначені факти є такими, що встановлені судом.

Відповідач зазначає, що направив позивачу лист № 28-18-0.8-4948/2-16 від 13.04.2016 про прийняте рішення, в якому зазначено, що позивачем пропущено строк, передбачений договором, для звернення з такою заявою (а.с.107). Згідно з ч.1 та ч. 3 ст. 73 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В той же час, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують факт того, що зазначений лист був направлений позивачу та ним отриманий. Тому, вказані факти відповідачем перед судом належними та допустимими доказами не доведені.

Позивач зазначив, що продовжує користуватись земельними ділянками та до матеріалів справи, як докази сплати орендної плати, надав копії платіжних доручень за 2016-2018 роки (а.с.13-48).

Крім того, 21.06.2018 відповідачем була проведена перевірка дотримання позивачем вимог земельного законодавства при використанні та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Лебединської міської ради. На підставі актів перевірки 21.06.2018 було винесено припис за № 446-ДК/0130Пр/03/01/-18. В акті та приписах зазначено, що земельні ділянки площею 59 га використовуються позивачем, що є порушенням ст.ст. 124-125 ЗК України (а.с.66-68). Однак рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12.09.2018, яке було залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 по справі № 1840/2582/18, визнано протиправними та скасовано вищезазначені приписи (а.с.49-63).

Враховуючи, що відповідач після закінчення строку спірного договору не повідомив позивача про заперечення у його поновленні, то позивач вважає, що договір продовжив свою дію на тих самих умовах і на той самий строк, в порядку частини 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Матеріально-правовою підставою свого позову позивач обрав частину 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Відповідно до ч. 9 ст. 93 Земельного кодексу України відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються спеціальним законом. Таким спеціальним законом є Закону України «Про оренду землі».

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

За загальним правилом, поновлення договору оренди земельної ділянки на підставі частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» з укладенням додаткової угоди до нього, можливе в разі, якщо між сторонами не існувало процедури його поновлення на підставі частини 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

Суть поновлення договору оренди згідно із цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі. Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у "мовчазній згоді".

Як зазначено вище, позивач, в строки встановлені п. 6 договору, звернувся з листом до відповідача про поновлення договору. На думку суду, у позивача були наявні підстави розраховувати на можливість поновлення Договору в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки позивач заперечень від відповідача не отримав та продовжив користуватись земельною ділянкою.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою, належно виконує свої обов`язки за договором, письмового повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди немає, сторони уклали додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Норми ст. 33 Закону України "Про оренду землі" дозволяють продовжувати орендні правовідносини, у разі продовження орендарем користування землею за відсутності заперечення іншої сторони протягом визначеного строку після закінчення строку договору оренди, але у будь-якому випадку з укладенням додаткової угоди. Згідно з п. 9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Добросовісний орендар має право розраховувати на отримання рішення відповідача на поновлення договору оренди землі, тобто може вважатись таким, що набув права «правомірного очікування». Позивач дотримувався вимог законодавства, які регламентують його поведінку, необхідну для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, тобто, позивач може вважатись таким, що набув права «правомірного очікування».

Позивач після закінчення строку, на який було укладено спірний договір оренди продовжував належним чином користуватись земельною ділянкою та сплачувати орендну плату, що відповідачем не спростовано, а відповідач протягом місяця з дня закінчення строку оренди не направив йому письмове повідомлення про відмову у поновленні.

Отже, позивач направив відповідачу заяву про продовження договору, додав до неї проект додаткової угоди. Однак відповідач додаткову угоду не підписав, в той же час заперечень не висловив, що, у свою чергу, дало позивачеві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки він продовжив використовувати спірну земельну ділянку.

На думку суду, наявні підстави для поновлення спірного договору оренди землі відповідно до норм ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки позивач належно виконує свої обов`язки за Договором, що відповідачем не спростовано, до закінчення строку дії договору він повідомив відповідача в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, до листа-повідомлення позивач додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою та сплачував орендну плату, а відповідач письмово не повідомив позивача про відмову в поновленні договору.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, судом були досліджені і оцінені аргументи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, однак вони судом до уваги не приймаються, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, а також спростовані вищезазначеними фактичними обставинами справи.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача задоволені, то на відповідача покладаються витрати позивача із сплати судового збору в розмірі 1921 грн, які були сплачені позивачем відповідно до платіжного доручення № 42 від 28.03.2019 (а.с.12).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання договору оренди землі від 10.06.2011 поновленим задовольнити.

2. Визнати поновленим договір оренди землі від 10 червня 2011 року (зареєстрований у Державному реєстрі земель 20 червня 2011 р. за № 00011) на той самій строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором оренди землі, вважаючи укладеною Додаткову угоду про поновлення договору оренди землі в наступній редакції:

Додаткова угода

Про поновлення договору оренди від 10 червня 2011 року, зареєстрованого у Державному реєстрі земель 20 червня 2011 р. за № 00011

м. Лебедин 20 червня 2016 р.

Орендодавець Головне управління Держгеокадастру у Сумській області (код за ), з однієї сторони,

та Орендар Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» (), з іншої сторони, керуючись частинами 6-8 статті 33 Закону України «Про оренду землі» уклали цю додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 10 червня 2011 року, зареєстрованого у Державному реєстрі земель 20 червня 2011 р. за № 00011 (далі Договір) щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 , на наступних умовах:

1. Поновити договір з 20 червня 2016 року на 5 (п`ять) років.

2. Інші умови Договору, не порушені даною додатковою угодою, залишаються непорушними.

Реквізити сторін

Орендодавець: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області місцезнаходження: 40021, Сумська обл., місто Суми, вул. Петропавлівська, 108, код за .

Орендар: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» місцезнаходження: 42200, Сумська область, м. Лебедин, пров. Хіміків, 2, код за .

3. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (вул. Петропавлівська, буд. 108, м. Суми, 40021, код 39765885) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» (пров. Хіміків, 2, м. Лебедин, Сумська область, 42200, код 05490701) 1921 грн витрат по сплаті судового збору.

4. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10.07.2019.

Суддя О.Ю. Резніченко