ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2019 р. Справа№ 910/14221/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Калатай Н.Ф.

за участю представників: не викликались

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства

«Українська пожежно-страхова компанія»

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019р.

у справі № 910/14221/18 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова

компанія «ВіДі-Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно- страхова компанія»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на

стороні відповідача

ОСОБА_1

про стягнення 99.000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення 100000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 159294,92 грн. за договором добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 9189 від 15.06.2017 через настання страхового випадку - пошкодження транспортного засобу "Citroen C4", державний номер НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу "BMW 320", державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність водія якого застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Українська пожежно-страхова компанія" згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АМ/325911, у зв`язку з чим позивач на підставі ст. 993 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 100000,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.03.2019р. у справі № 910/14221/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" грошові кошти у розмірі 99000 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019р. у справі № 910/14221/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Також, Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, а також невірно застосовано норми матеріального права, які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2019р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Калатай Н.Ф., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 р. у справі № 910/14221/18 - залишено без руху. Приватному акціонерному товариству "Українська пожежно-страхова компанія", було надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду докази про сплату судового збору, в сумі 2 643 грн.

27.05.2019 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшла заява про усунення недоліків а саме долучення до матеріалів апеляційної скарги доказів сплати судового збору.

Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019р. посилаючись на те, що відповідачем отримано рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 року - 26.03.2019 року за вх. 3148/17, про що свідчить відбиток штемпеля вхідної кореспонденції на першій сторінці повного рішення. роздруківка з веб-сайту Укрпошта пошуку поштових відправлень - Укрпошта.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу також на те, що згідно положення п. 1 ч. 2 ст. 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дослідивши подане клопотання, колегія суддів, дійшла висновку про те, що вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є поважними, клопотання скаржника про відновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019р. у справі № 910/14221/18 є таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження).

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів дійшла висновку розглядати справу №910/14221/18 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2019р. задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019р. у справі № 910/14221/18 та поновлено Приватному акціонерному товариству "Українська пожежно-страхова компанія" зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019р. у справі № 910/14221/18. Встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі. Роз`яснено сторонам, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2). Роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

10.06.2019р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019р. залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

15.06.2017р. між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "CLAU № 9189", об`єктом якого є майнові інтереси страхувальника, які пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом "Citroen C4", державний номер НОМЕР_1 .

20.05.2018р. у м. Києві відбулося зіткнення автомобіля "БМВ", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "Citroen C4", державний номер НОМЕР_1 , яким керувала водій ОСОБА_2

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.06.2018 у справі № 752/10958/18 встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, якого визнано винним у скоєнні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, на підставі ст. 124 КУпАП України.

До позивача звернувся страхувальник із заявою про виплату страхового відшкодування в зв`язку з пошкодженням застрахованого майна, що відповідно до умов договору страхування є страховим випадком.

Відповідно до умов договору страхування, позивач на підставі страхового акту, здійснив 04.07.2018р. виплату страхового відшкодування у розмірі 158494,92 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5923 від 04.07.2018р.

Відповідно до звіту №4342 від 15.06.2018р. про визначення вартості матеріального збитку об`єкту оцінки, а саме транспортного засобу "Citroen C4", державний номер НОМЕР_1 , ФОП Врублевським В.О. визначено вартість матеріального збитку, спричиненого внаслідок пошкодження автомобіля у дорожньо-транспортній пригоді, в сумі 148577,88 грн.; коефіцієнт фізичного зносу автомобіля становить 0,00.

Відповідно до рахунку на оплату №ЕСеС-0005608 від 06.06.2018 вартість робіт з відновлювального ремонту автомобіля "Citroen C4", державний номер НОМЕР_1 становить 158494,92 грн.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з ч. 1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про страхове відшкодування №15/04/8.04/281-18 від 16.07.2018р., яку відповідачем було отримано 18.07.2018, що підтверджується повідомленням про вручення №799.

Матеріалами справи підтверджується, що транспортний засіб - автомобіль "БМВ", реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким спричинено шкоду застрахованому у позивача автомобілю "Citroen C4", державний номер НОМЕР_1 знаходився під керуванням ОСОБА_1

Цивільно-правова відповідальність в частині заподіяння шкоди майну внаслідок експлуатації автомобіля "БМВ", реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі укладеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АМ/0325911).

Вина водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем "БМВ", реєстраційний номер НОМЕР_2 , підтверджується постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.06.2018.

Відповідно до п.1.4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідач посилається на те, що транспортний засіб "БМВ" реєстраційний номер НОМЕР_2 ввезений на митну територію України у митному режимі "Тимчасове ввезення" на строк до одного року ОСОБА_4 , а отже відповідно до п.4 ст. 380 Митного кодексу України, водій ОСОБА_1 на час ДТП не був законним володільцем та правомірним користувачем вказаного транспортного засобу, у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно з полісом №АМ/0325911.

Відповідно до листа Одеської митниці ДФС Державної фіскальної служби України № 4231/10/15-70-69 від 30.08.2018р. транспортний засіб "БМВ" реєстраційний номер НОМЕР_2 ввезений на митну територію України у митному режимі "Тимчасове ввезення" на строк до одного року ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 4 ст. 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Судом встановлено, що страхувальником за полісом №АМ/0325911 є ОСОБА_1

Судом встановлено, що на веб-сайті відповідача міститься інформація, що для укладання договору ОСЦПВ необхідно надати такі документи: паспорт громадянина/свідоцтво про реєстрацію юридичної особи;ідентифікаційний код фізичної особи/свідоцтво про реєстрацію юридичної особи;посвідчення водія;свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;у випадку, якщо транспортний засіб підлягає обов`язковому державному технічному контролю - документ, що підтверджує проходження такого контролю (протокол перевірки технічного стану, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України);для пільгових категорій населення - посвідчення учасника війни, інваліда ІІ групи, особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеної до І та ІІ категорій, пенсійне посвідчення.

Так, відповідач заявляє що ОСОБА_1 , який керував автомобілем "БМВ", реєстраційний номер НОМЕР_2 , в момент ДТП володів цим автомобілем неправомірно, оскільки вказаний автомобіль було ввезено на територію України ОСОБА_4 , водночас, як встановлено судом, страхувальником за полісом №АМ/0325911, яким застраховано відповідальність в частині заподіяння шкоди майну внаслідок експлуатації автомобіля "БМВ", реєстраційний номер НОМЕР_2 будь-якою особою є ОСОБА_1, тобто особа, відмінна від тієї, яка здійснила ввезення даного автомобіля на територію України (ОСОБА_4).

Відповідач, укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс № АМ/0325911, з умовами щодо відповідного страхового платежу, що повинен здійснити страхувальник, який є особою, відмінною від тієї, яка тимчасово ввезла автомобіль на територію України з метою використання в особистих цілях, повинен був усвідомлювати ризик тих наслідків, які можуть випливати за наслідками укладення такого договору в контексті принципів цивільного законодавства щодо обов`язковості виконання зобов`язання сторонами.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Суду не надано доказів визнання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АМ/0325911) недійсним.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля "Citroen C4", державний номер НОМЕР_1 відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності (поліс № АМ/0325911), а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до ОСОБА_1, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АМ/0325911) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 100000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн.

Відповідно до п. 12.1. статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019р. у справі № 910/14221/18 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019р. у справі № 910/14221/18 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія».

3. Матеріали справи № 910/14221/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 05.07.2019р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

Н.Ф. Калатай