ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" червня 2019 р.Справа № 922/1265/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

При секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

За участю:

представника ГУ ДФС у Харківській області - Гануленко А.О.

представника боржника - Шафорост Л.І.,

представника уповноваженої особи боржника - Серова О.О.,

арбітражного керуючого Ткаченко О.А.

розглянувши справу

за заявою Головне управління ДФС у Харківській області, м. Харків
до ТОВ фірма "Ідалія"
про визнання банкрутом
за участю :

ВСТАНОВИВ:

Кредитор - Головне управління ДФС у Харківській області звернувся до суду з заявою про порушення справи про банкрутство ТОВ фірма "Ідалія" в порядку ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання боржника банкрутом" на тій підставі, що боржником протягом більш ніж трьох місяців не задоволено безспірні вимоги кредитора, які становлять більше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати.

Ухвалою суду від 02.05.2019 р. прийнято заяву Головного управління ДФС у Харківській області про відкриття провадження у справі про банкрутство до розгляду, підготовче засідання по справі призначено на 26.06.2019 р.

До початку розгляду справи до суду адвокатом ТОВ фірма "Ідалія" Шафорост Л.І. подано заяву (вх. № 15472 від 25.06.2019 р.) про відвід судді Усатого В.О., яка обґрунтована тим, що, представник ТОВ фірма "Ідалія" адвокат Гамей В.В. не є належним представником боржника, вводить в оману суд та навмисно спотворює факти у справі. У зв`язку із тим, що суддя Усатий В.О. не застосовує відносно адвоката Гамей В.В. заходів процесуального примусу за зловживання своїми процесуальними правами, заявник посилається на наявність сумніву щодо неупередженості та об`єктивності судді.

Розглянувши заяву про відвід судді Усатого В.О., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Безсторонність (неупередженість) суду означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з:

(і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та

(іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Fey проти Австрії», рішення від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Wettstein проти Швейцарії», № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Відповідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 3 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 2-3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до частин 7, 8, 11 ст. 38 ГПК України, питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Як вказувалось вище, в обґрунтування наявності підстав для відводу судді від розгляду справи заявник посилається на те, що суддя Усатий В.О. не застосовує відносно адвоката Гамей В.В. заходів процесуального примусу, оскільки, на думку заявника, представник неодноразово зловживав своїми процесуальними правами.

Так, дійсно статтею 43 ГПК України визначено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Статтею 132 ГПК України передбачені види заходів процесуального примусу, серед яких є: 1) попередження: 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) штраф.

В той же час, суд зазначає, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України).

Статтею 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Суд звертає увагу, що прийняття обґрунтованого судового рішення у справі не може залежати від випадків застосування чи незастосування суддею заходів процесуального примусу до будь-яких учасників процесу, крім того, застосування таких заходів не звільняє особу від виконання обов`язків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України.

Також, суд вважає необхідним зазначити, що дослідження обставин по суті справи ґрунтується на оцінці доказів суддею за своїм внутрішнім переконанням, всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх наявних у справі документів та перевірки відповідності їх вимогам чинного законодавства, що має наслідком прийняття обґрунтованого судового рішення.

З урахуванням вищезазначеного, такі доводи боржника щодо незастосування заходів процесуального примусу відносно адвоката Гамей В.В., не можуть бути свідченням про упередженість та об`єктивність судді Усатого В.О. з розгляду цієї справи по суті.

Крім того, у випадку непогодження з винесеним судом рішенням, учасник провадження має право звернутися з апеляційною скаргою на це рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заявлений боржником відвід судді Усатому В.О. необґрунтованим та безпідставним, у зв`язку із чим, відповідно до ч. 3 ст. 39 ГПК України суд дійшов висновку передати заяву ТОВ фірма "Ідалія" (вх. № 15472 від 25.06.2019 р.) про відвід судді Усатого В.О. іншому складу суду.

Керуючись ст.ст. 11. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 35, 38, 39, 232-235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Вважати заявлений ТОВ фірма "Ідалія" відвід судді Усатому В.О. необґрунтованим.

Передати заяву ТОВ фірма "Ідалія" (вх. № 15472 від 25.06.2019 р.) про відвід судді Усатого В.О. іншому складу суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 26.06.2019 р.

Суддя Усатий В.О.