РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.07.2019Справа № 905/658/19

За позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 10 422,47 грн.

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Мухіна Я.І.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 10 422,47грн., які виникли у зв`язку з незбереженням при перевезенні вантажу (вугілля кам`яне) за відправкою по залізничній накладній № 52551017 у напіввагонах № 56961527, № 53607321.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 15.04.2019 постановлено передати матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» за встановленою підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2019 справу № 905/658/19 передано на розгляд судді Господарського суду міста Києва Гумеги О.В.

Дослідивши позовну заяву № 11/10/29 від 02.04.2019 і додані до неї документи, суд дійшов висновку, що подана позовна заява відповідає вимогам, викладеним у статтях 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України. Підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження відсутні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» прийнято до розгляду та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем та відповідачем ухвали Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 у справі № 905/658/19.

10.06.2019 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити позивачу в задоволенні позиву, оскільки позивачем не подано належних і допустимих доказів отримання ним збитків, з огляду на те, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або кантракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, копії податкової накладної, підписаної головним (старшим) бухгалтером, та доказів оплати рахунку.

21.06.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позов, в якості додатку до якої позивач надав суду копію банківської виписки від 12.11.2018, як доказ на підтвердження завданих збитків та доказ оплати рахунку № 90688497 від 25.01.2018 за вугілля.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від останніх до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

25.01.2018 між Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (надалі покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ТРЕЙДІНГ» (надалі постачальник) було укладено Договір № 1-1-2018/007 (надалі Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти та оплатити вугільну продукцію (далі ресурс) згідно марочного складу, за цінами та в кількості, вказаних у відповідних специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору, та на умовах, передбачених даним Договором.

Специфікацією № 5 від 09.10.2018 (зі змінами від 31.10.2018) сторони погодили найменування товару (вугілля кам`яне), що поставлятиметься, його ціну (31 200 000,00 грн з ПДВ) та кількість (10 000 т). Строк поставки з 09.10.2018 по 01.11.2018.

Згідно п. 3.2 Договору датою поставки (передачі) ресурсу (відповідної партії) від постачальника до покупця вважається дата календарного штемпелю залізничної станції відправлення на залізничній накладній, що свідчить про прийом ресурсу до перевезення, якщо інше не погоджене сторонами у відповідній специфікації.

Пунктом 3.4 Договору сторони погодили, що право власності на ресурс та ризики його випадкової втрати чи пошкодження переходять від постачальника до покупця з дати поставки ресурсу, якщо інше не погоджене сторонами у відповідній специфікації.

Пунктом 5.1 Договору сторони передбачили, що оплата ресурсу покупцем здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний в даному Договорі, в розмірі вартості фактично поставленого постачальником та прийнятого покупцем ресурсу, протягом 7 календарних днів з дати поставки ресурсу з наданням постачальником по електронній пошті документів, вказаних в п. 6.6 Договору, протягом 3-х робочих днів з дати поставки ресурсу, а також з послідуючим наданням оригіналів зазначених документів протягом 5-ти робочих днів з дати поставки ресурсу, якщо інше не погоджене сторонами у відповідній специфікації.

Матеріали справи містять рахунок-фактуру постачальника - ТОВ «ДТЕК ТРЕЙДІНГ» № 90688497 від 28.10.2018 на суму 2 168 123,88 грн, а також акт приймання-передачі вугільної продукції № 90688497 від 28.10.2018 до Договору № 1-1-2018/007 від 25.01.2018, підписаний Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ТРЕЙДІНГ».

Відповідно до умов Договору № 1-1-2018/007 від 25.01.2018 на адресу Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» по залізничній накладній № 52551017 надійшло вугілля кам`яне марки Г(Г2) 0-100 у вагонах № 56961527 та № 53607321, вантажовідправник Товариство з обмеженою відповідальністю «Центральна Збагачувальна Фабрика «Селидівська».

До відправки вказані вагони надійшли з вагою, зазначеною у залізничних накладних, а саме: у вагоні № 53607321 69,0 тон, у вагоні № 56961527 69,0 тон, проте після прибуття вагонів на станцію Авдіївка залізницею проведено комісійне переважування маси вантажу на підставі ст. 52 Статуту залізниць України, та встановлена вагова нестача у спірних вагонах: у вагоні № 56961527 2,50 тон, у вагоні № 53607321 2,15 тон, складені комерційні акти № 482803/319 та № 482803/323 від 01.11.2018.

В комерційному акті № 482803/319 від 01.11.2018 зазначено: «Згідно акту загальної форми № 1577 від 01.11.2018 станціїї Авдіївка проведене комісійне переважування вантажу на справних 100-тоних електронних вагах вантажоотримувача № 0346, приписаних до залізниці та повірених 18.10.2018. По документу значиться вага: нетто 63600 кг, тара 22300 кг. При переважуванні виявилося: брутто 83400 кг, нетто 61100 кг, тара 22300 кг, що менше ваги накладної на 2500 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люки, двері щільно зачинені, теча вантажу відсутня. Навантаження у вагоні на рівні бортів, маркування повздовжною смугою, вапном, плівкою проти видування не вкривалась. У вагоні над 2-3 люками виїмка 1,0 м х 0,5 м х 1,0 м, маркування порушене.»

В комерційному акті № 482803/323 від 01.11.2018 зазначено: «Згідно акту загальної форми № 1577 від 01.11.2018 станціїї Авдіївка проведене комісійне переважування вантажу на справних 100-тоних електронних вагах вантажоотримувача № 0346, приписаних до залізниці та повірених 18.10.2018. По документу значиться вага: нетто: 67050 кг, тара 24100 кг. При переважуванні виявилося: брутто 89000 кг, нетто 64900 кг, тара 24100 кг, що менше ваги накладної на 2150 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люки, двері щільно зачинені, теча вантажу відсутня. Навантаження у вагоні на рівні бортів, маркування повздовжною смугою, вапном, плівкою проти видування не вкривалась. У вагоні над 2-3 люками виїмка 1,0 м х 0,5 м х 1,0 м, маркування порушене.»

Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна Збагачувальна Фабрика «Селидівська» вартість 1 тони вугільної продукції: вугілля кам`яне, Г(Г2) 0-100, відвантаженої з ТОВ «Центральна Збагачувальна Фабрика «Селидівська» (станція «Новогродівка» Донецької залізниці) на адресу ДТЕК ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (станція «Авдіївка» Донецької залізниці) у на піввагонах: № 53607321, № 56089584, № 56961527 за залізничною накладною № 52551017 становить 2 600,42 грн. без ПДВ, 3 120,50 грн. з ПДВ.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, у зв`язку з чим вагони № 56961527, № 53607321 з вантажем (вугілля кам`яне), прибули з недостачею.

За доводами позивача, відповідач як перевізник належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 10 422,47 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно частини 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно частини 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

За змістом ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Частиною 2 ст. 24 Статуту залізниць України передбачено право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Приписами ст. 37 Статуту визначено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником.

З матеріалів справи вбачається, що на станції відправлення у залізничній накладній № 52551017 зазначено, що загальна маса вантажу (вугілля кам`яного) у вагонах, які відображені у відомості до накладної, складає 194900 кг.

Правильність внесених відомостей до вказаної накладної підтверджена підписом представника відправника.

Згідно із ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 52 Статуту встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Згідно п. 2 Правил складання актів комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Як встановлено судом, при прибутті вагонів з вантажем на станцію призначення Авдіївка, працівниками Донецької залізниці на підставі ст. 24 Статуту залізниць України здійснено перевірку маси вантажу, що надійшов, шляхом контрольного зважування вагону на електронних вагах.

За результатами зважування було встановлено факт недостачі вантажу, що підтверджується підписаними відповідальними особами залізничної станції Авдіївка Донецької залізниці комерційними актами, оригінали яких містяться в матеріалах справи.

Так, відповідно до комерційного акту № 482803/319 від 01.11.2018, по документу значиться вага: нетто 63600 кг, тара 22300 кг. При переважуванні виявилося: брутто 83400 кг, нетто 61100 кг, тара 22300 кг, що менше ваги накладної на 2500 кг.

Відповідно до комерційного акту № 482803/323 від 01.11.2018, по документу значиться вага: нетто 67050 кг, тара 24100 кг. При переважуванні виявилося: брутто 89000 кг, нетто 64900 кг, тара 24100 кг, що менше ваги накладної на 2150 кг.

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому визнаються судом належним та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу, та недостачі вантажу, який перевозився у вагонах № 56961527, № 53607321.

При цьому, докази заперечень відповідача щодо форми, порядку складання, змісту вказаного комерційного акту та посадових осіб, які його підписали, а також факту опротестування його з боку сторін відсутні.

Вимогами ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Стаття 623 Цивільного кодексу України зобов`язує сторону, яка порушила зобов`язання відшкодувати завдані у результаті цього збитки.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Згідно із ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

Згідно з ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В матеріалах справи наявний рахунок-фактура постачальника ТОВ «ДТЕК ТРЕЙДІНГ» № 90688497 від 28.10.2018 на суму 2 168 123,88 грн, а також акт приймання-передачі вугільної продукції № 90688497 від 28.10.2018 до Договору № 1-1-2018/007 від 25.01.2018, підписаний Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ТРЕЙДІНГ», а також банківська виписка від 12.11.2018 що свідчить про оплату разунку № 90688497 від 25.01.2018.

Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна Збагачувальна Фабрика «Селидівська» вартість 1 тони вугільної продукції: вугілля кам`яне, Г(Г2) 0-100, відвантаженої з ТОВ «Центральна Збагачувальна Фабрика «Селидівська» (станція «Новогродівка» Донецької залізниці) на адресу ДТЕК ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (станція «Авдіївка» Донецької залізниці) у на піввагонах: № 53607321, № 56089584, № 56961527 за залізничною накладною № 52551017 становить 2 600,42 грн. без ПДВ, 3 120,50 грн. з ПДВ.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Розрахунок збитків, спричинених внаслідок недостачі, проведений позивачем з урахуванням норми відповідно до Правил перевезення вантажів. Таким чином, суд погоджується із наданим розрахунком збитків (вартості недостачі вантажу) у розмірі 10 422,47 грн.

Як було зазначено вище, результати комісійного зважування вантажу у відповідності до ст. 129 Статуту залізниць України, п. 2 Правил складання актів підтверджуються комерційними актами № 482803/319 та № 482803/323 від 01.11.2018, а отже, за висновками суду, позивачем надані достатні докази на підтвердження втрати вантажу та спричинення позивачеві збитків у розмірі 10 422,47 грн., які складаються з вартості відповідної недостачі.

В свою чергу контррозрахунку заявлених до стягнення позовних вимог або доказів наявності заперечень щодо здійсненого позивачем розрахунку завданих збитків відповідачем суду не подано.

При цьому, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача проти позову з посиланням на відсутність належних та допустимих доказів (документів на підтвердження оплати оспорюваного вантажу з додаванням податкової накладної) понесених збитків, оскільки, як зазначено в 2.7. роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею», згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Отже, надані позивачем на підтвердження вартості втраченого вантажу докази, а саме: копія Договору № № 1-1-2018/007 від 25.01.2018, Специфікація № 5 від 09.10.2018 (зі змінами від 31.10.2018), банківська виписка від 12.11.2018 на підтвердження оплати рахунку № 90688497 від 25.01.2018, рахунок № 90688497 від 25.01.2018 та довідка Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна Збагачувальна Фабрика «Селидівська» є належними та достатніми для встановлення вартості втраченого при перевезенні залізницею вантажу та, відповідно, заявленої до стягнення з відповідача суми збитків.

Крім того суд зазначає, що податкового законодавства податкова накладна це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість та дозволяє віднести суму сплаченого ПДВ до податкового кредиту. Тому у спірних правовідносинах сторін питання щодо видачі податкової накладної значення для вирішення справи не має.

Оскільки залізницею не збережено вантаж, прийнятий до перевезення, доказів на підтвердження того, що недостача поставленого вантажу сталася не з вини відповідача, відповідачем не подано, розмір завданих збитків в сумі 10 422,47 грн. документально та нормативно підтверджений, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем разом із позовною заявою подано попередній розрахунок судових витрат, який складається лише з суми судового збору в розмірі 1 921,00 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача.

З огляду на повне задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 1 921,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька обл., м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд. 1; ідентифікаційний код 00191075) 10 422,47 грн. (десять тисяч чотириста двадцять дві гривні 47 коп.) збитків та 1 921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 05.07.2019.

Суддя Гумега О.В.