РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.07.2019Справа № 910/2004/19
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Технолоджі"

до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по місту Києву

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державного підприємства "Еко"

про визнання договору продовженим.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гукун Н.В.

Представники сторін:

від позивача - Стецина І.В. (адвокат);

від відповідача - Редчиць О.С. (за довіреністю);

від третьої особи - не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про визнання продовженим на той же строк і на тих же умовах укладеного між сторонами договору оренди нерухомого майна, що належить до державно власності №4429 від 07.08.2009. Вимоги позову мотивовані належним виконанням Позивачем умов договору, та відсутністю заперечень проти його продовження.

Відповідач вимоги позову не визнає, оскільки вважає, що у встановлений законом строку ним було зроблено заяву про припинення дії договору, тому формально підстав для його продовження на даний час немає.

Третя особа у наданих суду поясненнях не заперечує проти продовження строку дії договору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі договору №4429 від 07.08.2009, та з урахуванням додаткової угоди №4429/02 від 29.11.2013 (з додатками, далі разом - Договір) Позивачем від Відповідача було отримано в оренду державне нерухоме майно, визначене п. 1.1 Договору (далі - Майно), балансоутримувачем якого є Третя особа. Фактична передача Майна в оренду Позивачу визнається учасниками справи та підтверджується актом приймання-передачі від 07.08.2009.

Враховуючи предмет Договору (державне нерухоме Майно), правовідносини сторін Договору регулюються спеціальним законом - Законом України «Про оренду державного та комунального майна» (далі - Закон).

Відповідно до п.п. 10.1 та 10.4 Договору, його укладено строком на 2 роки 11 місяців, і він діє з 07.08.2009 до 07.07.2012. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені Договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження Договору.

Учасниками справи визнається та не заперечується та обставина, що після 07.07.2012 Договір двічі продовжувався на підставі п. 10.4 Договору, тобто за відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору.

З наведеного судом встановлено, що наступними періодами дії Договору були:

- з 07.07.2012 до 07.06.2015;

- з 07.06.2015 до 07.05.2018.

При цьому, судом встановлено, що ст. 11 Закону у кожній з редакцій, яка діяла на момент закінчення строку дії Договору та його пролонгації, передбачала здійснення оцінки об`єкта оренди, яка передує укладенню договору оренди.

Указана стаття також зазначала, що у разі, якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об`єкта оренди була зроблена більш як 3 роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об`єкта оренди.

У додатковій угоді №4429/02 від 29.11.2013 сторонами було внесено зміни у розмір орендної плати на підставі висновку про вартість Майна станом на 30.11.2012.

Тобто, станом на момент пролонгації Договору 07.06.2015 зі складення вказаного висновку не минуло 3 роки, тому статтею 11 Закону проведення нової оцінки майна не вимагалося.

Натомість, станом на 07.05.2018 - на дату закінчення строку дії Договору після другої пролонгації, стаття 11 Закону вже вимагала для продовження (поновлення) договору оренди проведення нової оцінка об`єкта оренди, оскільки остання оцінка об`єкта оренди була зроблена більш як 3 роки тому.

Предметом спору є визнання Договору продовженим на той же строк і на тих же умовах після 07.05.2018, тобто, на наступний період 2 роки 11 місяців - з 07.05.2018 до 07.04.2021 включно.

Так, відповідно до ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ст. 205 ЦК України).

При цьому, для визначити справжньої волі особи, може братися до уваги зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, поведінка сторін, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 213 ЦК України).

Досліджуючи волевиявлення учасників Договору, яке передувало даті закінчення строку дії Договору після його другої пролонгації 07.05.2018, суд дійшов наступних висновків.

Ще до закінчення строку дії Договору 07.05.2018 Відповідач листом №30-06/13381 у грудні 2017 року звернувся до Позивача, як до орендаря (копію було направлено також балансоутримувачу - Третій особі), та звернувши його увагу що строк дії Договору спливає у травні 2018 року, вказав на необхідність згідно вищевказаної ст. 11 Закону здійснити нову оцінку об`єкта оренди, що вимагається для продовження (поновлення) договору оренди, та зазначив дату, на яку має бути проведена ця оцінка, а продовження строку дії Договору запропонував оформити додатковою угодою, у якій орендну плату вказати з врахуванням нової оцінки. У вказаному листі Відповідач вказав які документи мають бути надані для оцінки для продовження дії Договору, та вказав, що у випадку відмови Позивача від запропонованих умов або у випадку відмови від підписання додаткової угоди, у якій орендна плата буде вказана з врахуванням нової оцінки, Договір продовженим не буде і вважатиметься припиненим.

Тобто, з указаного листа вбачається волевиявлення Відповідача на продовження строку дії Договору та правовідносин з Позивачем, але враховуючи необхідність дотримання встановлених Законом умов (проведення нової оцінки майна, на підставі якої зазначити актуальний розмір орендної плати), Відповідач запропонував Позивачу погодитися на такі умов, або Договір продовжуватись не буде.

Листом № 10 у січні 2018 року Позивач повідомив Відповідачу свій зустрічний намір на продовження строку дії Договору та правовідносин з Відповідачем, надав згоду на всі запропоновані у листі №30-06/13381 умови, надав документи, які листом №30-06/13381 вимагалися від Позивача, та одночасно з листом №9 від цієї ж дати у січні 2018 року надав свої реквізити, як платника оцінки, та гарантійний лист (копія у справі) на проведення оціночних робіт.

Копію указаного листа № 10 у січні 2018 року Позивачем було направлено також і

Третій особі, як балансоутримувачу майна, оскільки для проведення оцінки Відповідач у листі №30-06/13381 зазначив, що має подати саме балансоутримувач Майна, а не Позивач, а саме - визначену Положенням №2075 від 31.12.2015 інформацію про об`єкт оренди як об`єкт оцінки, без якої залучити оцінювача для проведення оцінки неможливо.

Тобто, має місце зустрічна воля сторін - Позивача та Відповідача на продовження строку дії Договору, необхідно було лише врегулювати питання проведення оцінки для належного оформлення всіх документів.

Разом з цим, Третя особа, визначену Положенням №2075 від 31.12.2015 інформацію про об`єкт оренди як об`єкт оцінки, без якої залучити оцінювача для проведення оцінки неможливо, ані Позивачу, ані Відповідачу не надавала.

Натомість, на повторне звернення Відповідача, як орендодавця Майна, до Третьої особи, як балансоутримувача, остання запитувані документи не надала, вказавши у листі від 10.04.2018 що вважає недоцільним продовження Договору з Позивачем, так як останній порушує умови Договору.

Судом досліджувалась обгрунтованість вказаного листа Третьої особи під час розгляду справи, та було встановлено, що усіма сторонами спору під час розгляду справи по суті не висловлюються заперечення проти належного виконання Позивачем умов Договору. Більше того, у матеріалах справи наявні пояснення Третьої особи, у якому остання вказує, що Позивач умови Договору виконує, заборгованості по комунальним послугам та орендним платежам немає, тому Третя особа не заперечує проти продовження строку дії Договору. Тобто, Третьою особою по суті заперечені твердження, викладені нею у листі від 10.04.2018, і доказів обґрунтованості заведених у листі від 10.04.2018 обставин (щодо неналежного виконання умов Договору Позивачем) матеріали справи не містять. Третя особа також не пояснила суду підстав, з яких було винесено лист від 10.04.2018.

Враховуючи наведене, мотивування листа від 10.04.2018 Третьої особи судом визнані необґрунтованими, та натомість, враховуючи надані нею пояснення по суті спору, вбачається наявність і її волі на продовження строку дії Договору та правовідносин з Позивачем.

Разом з цим, лист Третьої особи від 10.04.2018 та її бездіяльність у квітні-травні 2018 року призвели до того, що не було отримано визначену Положенням №2075 від 31.12.2015 інформацію про об`єкт оренди як об`єкт оцінки, без якої залучити оцінювача для проведення оцінки було неможливо.

Тобто, не зважаючи на повністю правомірну поведінку Позивача, з незалежних від нього причин, обов`язкова за ст. 11 Закону оцінка об`єкта оренди не була проведена, що вимагалося для продовження (поновлення) договору оренди державного майна.

З огляду на відсутність проведення оцінки об`єкта оренди, Відповідач листом від 17.05.2018 був вимушений відмовити Позивачу у пролонгації Договору та вважати його припиненим після закінчення строку, на який його було укладено.

Разом з цим, суд не може розглядати вказаний лист як заяву Відповідача до Позивача, як однієї із сторін, про припинення Договору, вчинену згідно ст. 17 Закону, оскільки Позивач заперечення вказаного листа заперечує, а залучені до справи зворотні повідомлення-рішення не підтверджують змісту поштового відправлення, яке було направлено Позивачу, так як це не передбачено для даного виду відправлення Правилами надання послуг поштового зв`язку (постанова КМУ від 5 березня 2009 р. N 270).

Зазначення Відповідачем на зворотних повідомленнях номеру та дати листа, що ніби то вкладався у конверт, також не є належним доказом, що відповідний лист у конверт вкладався, оскільки вказані Правила не передбачають перевірку відповідальним працівником пошти змісту листа, який вкладається у рекомендований лист (без опису змісту вкладення).

Позивачем отримання вказаного листа також заперечується, і підтверджується його подальшою поведінкою, оскільки він продовжував вести листування з Відповідачем щодо проведення нової оцінки Майна (відповідь Відповідача від 03.09.2018 на лист Позивача від 24.07.2018), і лише з листа від 03.09.2018 (його отримання визнається Позивачем) останній дізнався про лист Відповідача від 17.05.2018 про відмову Позивачу у пролонгації Договору.

Також, вбачається подальша правомірна поведінка Позивача, як орендаря, який станом на час розгляду спору зробив оцінку майна (суб`єкт оціночної діяльності ТОВ «ТВК «Олімп»), яку надав суду, яка була надана для огляду Відповідачу та не заперечена ним, та яка відповідно до Закону повинна враховуватися при визначення розміру орендної плати за Договором.

Тобто, Відповідачем у встановлений ст. 17 Закону строк не було вчинено по відношенню до Позивача заяву про припинення дії Договору.

При цьому, судом враховано наявність попереднього волевиявлення сторін на продовження правовідносин за Договором, правомірну поведінку Позивача, здійснення ним усупереч необґрунтованій відмові Третьої особи у наданні документів, оцінки об`єкту оренди, та подальшу поведінку Третьої особи під час розгляду справи, яка також висловлювала волю на продовження строку дії Договору.

Враховуючи все вищенаведене, вимоги позову про визнання Договору продовженим суд визнає обгрунтвоаними та задовольняє.

Усі інші доводи та заперечення учасників справи судом досліджені та відхиляються як такі, що на результат вирішення спору (задоволення позову з наведених вище підстав), впливу не мають.

Судові витрати, у які Позивачем включено лише витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати продовженим на той же строк і на тих же умовах укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВС Технолоджі" (м. Київ, вул. І. Мечникова, 10/2; ідентифікаційний код 30574751) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 50-Г; ідентифікаційний код 19030825) договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №4429 від 07.08.2009.

Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 50-Г; ідентифікаційний код 19030825) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Технолоджі" (м. Київ, вул. І. Мечникова, 10/2; ідентифікаційний код 30574751) 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 11.07.2019

Суддя Сташків Р.Б.