ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2019 року м.Дніпро

Справа № 19/5009/1481/11

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання: Дон О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.05.2019 (постановлену суддею Азізбекян Т.А), за результатами розгляду скарги Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на бездіяльність посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у справі № 19/5009/1481/11

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано - магнієвий комбінат"

про стягнення коштів

за участю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

08.04.2019 до Господарського суду Запорізької області від Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" в рамках господарського провадження у справі № 19/5009/1481/11 надійшла скарга на бездіяльність посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в порядку ст. 339 ГПК України, в якій заявник просить :

- Бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Р.В., що виявилась у не відновленні виконавчого провадження визнати неправомірною;

- Зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких він безпідставно ухиляється, а саме прийняти постанову про відновлення виконавчого провадження ВП № 28960315 та вжити заходів примусового виконання.

В обґрунтування поданої скарги заявник посилається на те, що 14.02.2019 постановою Центрального апеляційного господарського суду постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП № 28960315 від 21.05.2015 визнано недійсною. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття 14.02.2019. Заявник вказує, що ПАТ "Запоріжжяобленерго" звернулося до начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ із заявою від 20.03.2019 вих. № 001-32/4379 щодо відновлення виконавчого провадження. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення заява надійшла до відділу ДВС 26.03.2019 та станом на дату звернення із скаргою до суду вказана заява так і не була розглянута.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.05.2019 скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" задоволено частково; визнано неправомірною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що виявилась у не відновленні виконавчого провадження ВП № 28960315 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2011 у справі № 19/5009/1481/11; зобов`язано державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України усунути порушення (поновити порушене право заявника - Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"), що виявилось у не відновленні виконавчого провадження ВП № 28960315 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2011 у справі № 19/5009/1481/11.

Приймаючи рішення про часткове задоволення скарги місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що звернення стягувача про відновлення виконавчого провадження наказу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2011 у справі № 19/5009/1481/11 залишилось без реагування.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з прийнятим рішенням (ухвалою) Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано - магнієвий комбінат" подало апеляційну скаргу. Посилаючись на не повне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права внаслідок неправильного тлумачення закону, просить скасувати прийняте місцевим господарським судом оскаржуване судове рішення (ухвалу) і ухвалити у відповідній частині нову ухвалу, якою в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" від 08.04.2019 № 008-32/5730 на бездіяльність посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в порядку ст. 339 ГПК України відмовити.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що підставою для звернення до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ з заявою № 001-32/4379 від 20.03.2019 щодо відновлення виконавчого провадження позивач (стягувач) вказує постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2019 року, якою визнано недійсною постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 21.05.2015 ВП № 28960315.

Проте, скаржник вважає, що постанова державного виконавця не визнана незаконною та не скасована в установленому законом порядку, а визнання її недійсною постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2019 не спричиняє наслідків зобов`язання державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника - Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", код ), що виявилось у не відновленні виконавчого провадження ВП № 28960315 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2011 у справі №19/5009/1481/11, то таке зобов`язання судом державного виконавця є незаконним.

Скаржник не вважає дії органу виконання протиправними, так як на його думку, відсутня суб`єктивна складова протиправності в діях органу виконання, яка б свідчила про ігнорування органом виконання судового рішення на користь ПАТ "Запоріжжяобленерго" та про порушення засад виконавчого провадження.

Також скаржник вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що Законом встановлено обов`язок державного виконавця здійснити дії, направлені на відновлення виконавчого провадження у разі визнання недійсною відповідної постанови судом не відповідає фактичним обставинам справи та безперечно свідчить про неправильне тлумачення судом ст.41 Закону України "Про виконавче провадження" та про те, що останнім не з`ясовано всіх обставин справи та не здійснено належної оцінки відповідних доказів, що є порушенням вимог ст.ст.86,234,236 ГПК України стосовно прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Так, судом лише з посиланням на правову оцінку заявленої апелянтом вимоги, надану Центральним апеляційним господарським судом у постанові від 14.02.2019 у справі №19/5009/1481/11, зроблено висновок, що Законом встановлено обов`язок державного виконавця здійснити дії, направлені на відновлення виконавчого провадження у разі визнання недійсною відповідної постанови судом.

Крім того, скаржник зазначає, що ним оскаржується у касаційному порядку постанова Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2019 у справі № 19/5009/1481/11, на яку посилається позивач, а також суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ "Запоріжжяобленерго" просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.05.2019 у цій справі залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу - без змін. Позивач (стягувач) зазначає, що підставою звернення ПАТ "Запоріжжяобленерго" зі скаргою до суду стала бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС, що виявилась у не відновленні виконавчого провадження, у зв`язку з наявністю порушення норм Закону України "Про виконавче провадження", зокрема ст. 41, яка встановлює обов`язок державного виконавця здійснити дії, направлені на відновлення виконавчого провадження у разі визнання недійсною відповідної постанови судом. Органом виконання було проігноровано наступні встановлені судом у даній справі факти: постанову Верховного Суду від 03.08.2018, якою ПАТ "Запоріжжяобленерго" фактично відновлено в статусі стягувача у виконавчому провадженні, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2019 (прийняту в ході оскарження бездіяльності органу виконання та чинну на сьогоднішній день), якою визнано недійсною постанову про закінчення виконавчого провадження від 21.02.2015 ВП 28960315, що призвело до порушенням прав і законних інтересів ПАТ "Запоріжжяобленерго" як стягувача у виконавчому провадженні. Також позивач (стягувач) посилається на те, що на сьогоднішній день є чинне рішення суду у справі № 19/5009/1481/11, що залишається не виконаним на шкоду ПАТ "Запоріжжяобленерго". Боржник, в свою чергу, не лише не виконує в самостійному порядку чинне рішення суду, а й зловживає своїми процесуальними правами на оскарження судових актів, з метою уникнення примусового його виконання.

На думку позивача (стягувача), у разі не відновлення виконавчого провадження, право позивача на стягнення за виконавчим документом буде порушено. Відновити та реалізувати своє право на примусове стягнення за виконавчим документом позивач може лише через прийняття постанови про відновлення виконавчого провадження та здійснення заходів примусового виконання.

Щодо зазначення скаржника про оскарження в касаційному порядку постанови ЦАГС від 14.02.2019, позивач (стягувач) вказує, що відповідно до чинного законодавства постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є чинною на сьогоднішній день та підлягає обов`язковому виконанню.

Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" участь свого повноважного представника у судовому засіданні не забезпечило, про дату, час та місце розгляду судом апеляційної інстанції апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано - магнієвий комбінат" у справі повідомлене належним чином.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, а також правом участі у судовому засіданні; про дату, час та місце розгляду судом апеляційної інстанції апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано - магнієвий комбінат" у справі Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомлений судом належним чином.

6. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.05.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.05.2019 у справі № 19/5009/1481/11; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 20.06.2019 о 10:30.

У судовому засіданні 20.06.2019 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7. Встановлені судом обставини справи.

Як встановлено апеляційним господарським судом у постанові від 14.02.2019 у цій справі та підтверджується матеріалами справи, рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.05.2011 у справі № 19/5009/1481/11 частково задоволено позовні вимоги ВАТ "Запоріжжяобленерго" (в подальшому назву змінено на ПАТ "Запоріжжяобленерго") та стягнуто з Державного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат" (правонаступником якого є ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат") на користь позивача, зокрема, суму основного боргу у розмірі 109 882 156,44 грн., 3 213 604,40 грн. інфляційних втрат, 830 752,69 грн. три відсотки річних, 624 503,72 грн. пені, 236,00 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу, 25 500,00 грн. державного мита.

30.05.2011 Господарським судом Запорізької області на виконання рішення суду у справі №19/5009/1481/11 видано відповідний наказ.

20.09.2011 відповідно до постанови Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Роєнко Р.В., відкрито виконавче провадження ВП № 28960315 з примусового виконання наказу №19/5009/1481/11 від 30.05.2011.

22.12.2014 ВАТ "Запоріжжяобленерго" (Первісний кредитор), ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" (Новий кредитор) та ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат" (Боржник) уклали договір № 641214/41 про відступлення права вимоги.

Відповідно до п. 1.1. зазначеного договору Первісний кредитор передає (відступає), а Новий кредитор приймає на себе право вимоги до Боржника Державного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат" заборгованості за Договором на користування електричною енергією №76/199 від 01.07.2000, що розстрочена на підставі ухвали Господарського суду Запорізької області від 21.11.2013 у справі №19/5009/1481/11, за договором про самостійне виконання рішення №1115 від 03.12.2013, укладеним між ОСОБА_1 та Первісним кредитором, на загальну суму 112 301 706,10 грн.

До Нового кредитора переходять права Первісного кредитора за зобов`язаннями в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав на підставі договорів, рішень та ухвал Господарського суду Запорізької області (п. 1.2. договору № 641214/41 про відступлення права вимоги від 22.12.2014).

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.02.2015 задоволено заяву ВАТ "Запоріжжяобленерго" та замінено сторону у виконавчому провадженні ВП № 28960315 щодо виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2011 у справі № 19/5009/1481/11, відповідно до якої замінено стягувача ВАТ "Запоріжжяобленерго" на стягувача ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа".

20.05.2015 Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Рагімовою А.Н. при примусовому виконанні наказу №19/5009/1481/11, виданого 30.05.2011, прийнято постанову (ВП №28960315) про заміну назви сторони виконавчого провадження стягувача з Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на Приватне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Енергомережа" відповідно до частини 5 статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі ухвали Господарського суду Запорізької області від 23.02.2015.

21.05.2015 Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Рагімовою А.Н. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №28960315 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду на підставі заяви стягувача Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа".

07.09.2017 рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/1424/16 визнано недійсним договір про відступлення права вимоги № 641214/41 від 22.12.2014, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго", Приватним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Енергомережа" та Державним підприємством "Запорізький титано-магнієвий комбінат".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2017 у справі № 910/1424/16 залишено без змін.

У зв`язку з визнанням недійсним договору про відступлення права вимоги, ПАТ "Запоріжжяобленерго" звернулося до Господарського суду Запорізької області з заявою про перегляд ухвали Господарського суду Запорізької області від 23.02.2015 про заміну сторони у виконавчому провадженні за нововиявленими обставинами.

07.12.2017 ухвалою Господарського суду Запорізької області у справі № 19/5009/1481/11 у задоволенні заяви ПАТ "Запоріжжяобленерго" про перегляд ухвали Господарського суду Запорізької області від 23.02.2015 відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.01.2018 у справі №19/5009/1481/11, ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 залишено без змін.

ПАТ "Запоріжжяобленерго" подало касаційну скаргу на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 та на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.01.2018 у справі №19/5009/1481/11.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.08.2018 у справі №19/5009/1481/11, касаційну скаргу ПАТ "Запоріжжяобленерго" задоволено, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.01.2018 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 у справі №19/5009/1481/11 скасовано та прийнято нове рішення. Заяву Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про перегляд ухвали від 23.02.2015 за нововиявленими обставинами задоволено, ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.02.2015 скасовано. У задоволенні заяви Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленего" про заміну стягувача у виконавчому провадженні ВП №28960315 щодо виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2011 з Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленего" на Приватне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Енергомережа" відмовлено.

10.09.2018 ПАТ "Запоріжжяобленерго" звернулося до начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою № 008-32/13921/1, в якій просило скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 21.05.2015 у ВП №28963015; вжити заходів щодо відновлення виконавчого провадження ВП №28963015; витребувати від Господарського суду Запорізької області виконавчий документ наказ від 30.05.2011 у справі № 19/5009/1481/11 про стягнення з ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат" на користь ВАТ "Запоріжжяобленерго" 109 882 156,44 грн. основного боргу, 3 213 604,40 грн. інфляційних втрат, 830 752,69 грн. три відсотки річних, 624 503,72 грн. пені, 236,00 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу, 25 500,00 грн. державного мита.

29.10.2018 ПАТ "Запоріжжяобленерго" звернулося до Господарського суду Запорізької області зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просило:

- бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Р.В., що виявилась у не скасуванні постанови про закінчення виконавчого провадження, визнати неправомірною;

- постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 21.05.2015 ВП № 28960315 визнати недійсною;

- зобов`язати начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 21.05.2015 ВП №28963015.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.12.2018 у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відмовлено повністю.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2019 ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.12.2018 у справі № 19/5009/1481/11 скасовано частково; прийнято нове рішення в наступній редакції: скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" задовольнити частково. Постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А.Н. про закінчення виконавчого провадження ВП №28960315 від 21.05.2015 визнати недійсною. В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Питання, що виникають на стадії виконання рішень, винесених господарським судом, вирішуються в порядку, передбаченому нормами ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження". Спеціальним нормативним актом з питань виконання судового рішення є Закон України "Про виконавче провадження", яким врегульовані питання щодо порядку, умов та підстав здійснення виконавчого провадження з примусового виконання рішень.

Відповідно до приписів частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У рішенні від 17.05.2005 по справі "Чіжов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів вжити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, передбачених параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

В пункті 15 постанови Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 923/182/13-г Суд виклав правову позицію, відповідно до якої суд має враховувати, що відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Як зазначено вище, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2019 у цій справі постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А.Н. про закінчення виконавчого провадження ВП №28960315 від 21.05.2015 визнано недійсною.

Відповідно до статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Постанова Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2019 у справі № 19/5009/1481/11 набрала законної сили, а отже підлягає виконанню.

Статтею 41 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Отже, Законом встановлено обов`язок державного виконавця здійснити дії, направлені на відновлення виконавчого провадження у разі визнання недійсною відповідної постанови судом.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач (заявник) 20.03.2019 листом № 001-32/4379 звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з вимогою про відновлення виконавчого провадження та отримання виконавчого документа наказу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2011 у справі № 19/5009/1481/11. Вказаний лист було отримано адресатом 26.03.2019.

Як встановлено судом першої інстанції, за наслідками звернення позивача про відновлення виконавчого провадження не було вчинено жодних дій, у тому числі щодо його відновлення.

За приписами частини першої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частиною 2 статті 343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Зі змісту частин 2 та 3 статті 343 ГПК України випливає, що за результатами розгляду скарги на дії державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Виходячи зі змісту частини 3 цієї ж статті 343 ГПК України, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги у разі, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за умови, що право заявника при цьому не було порушено. У разі ж, якщо мало місце порушення прав заявника відсутні підстави постановити ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи наведене вище, місцевий суд дійшов правомірного висновку щодо визнання неправомірною бездіяльності Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що виявилась у не відновленні виконавчого провадження ВП № 28960315 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2011 у справі № 19/5009/1481/11 та зобов`язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України усунути порушення (поновити порушене право заявника - Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", ), що виявилось у не відновленні виконавчого провадження ВП № 28960315 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2011 у справі № 19/5009/1481/11.

Доводи апелянта стосовно того, що постанова державного виконавця не визнана незаконною та не скасована в установленому законом порядку, а визнання її недійсною Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2019 не спричиняє наслідків зобов`язання державного виконавця усунути порушення, спростовуються висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові від 13.03.2019 у справі №920/149/18 про те, що під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, вміщених у розділі VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень".

Разом з тим, відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постанові від 23.12.2008 зі справи № 2-8/16222-2007 (2-7/9359.1-2008), слова "недійсний" і "нечинний" є синонімами і означають, що спірний акт не має юридичної сили, тому підстави для скасування судового рішення з цих підстав, відсутні.

Апеляційним судом у цій справі встановлено, що приймаючи оспорювану постанову державний виконавець діяв з дотриманням закону, тобто постанову від 21.05.2015 апріорі не можна визнати незаконною, однак в силу статті 236 Цивільного кодексу України вчинення новим кредитором за визнаним в судовому порядку недійсним правочином процесуальних дій у виконавчому провадженні не має правових наслідків у вигляді існування постанови про закінчення виконавчого провадження за невиконаного належним чином на користь кредитора судового рішення.

Також з огляду на зазначене вище, решта доводів скаржника, які зазначені в цій постанові, не знайшли свого підтвердження.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.05.2019 у справі № 19/5009/1481/11 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.05.2019 у справі № 19/5009/1481/11 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.07.2019.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Л.М. Білецька

Суддя А.Є. Чередко