ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/17053/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В.- головуючого, Мачульського Г. М., Кушніра І. В.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Фалбі" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до Підприємства з іноземною інвестицією у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Фалбі" про стягнення 246 095 286,31 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - АТ "Укрексімбанк", Банк) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фалбі" (далі - Підприємство "Фалбі") про стягнення 246 095 286,31 грн.

1.2. Позовні вимоги аргументовано тим, що відповідач неналежним чином виконував умови кредитних договорів: від 31.03.2005 № 15105К19 зі змінами та доповненнями (22 399 077,02 грн); від 29.05.2006 № 15106К53 зі змінами та доповненнями (48 960 098,46 грн); від 28.11.2007 № 151307К77 зі змінами та доповненнями (33 839 832,25 грн); від 17.04.2008 № 151308К24 зі змінами та доповненнями (20 754 731,72 грн); від 17.06.2008 № 151308К40 зі змінами та доповненнями (24 411 931,56 грн); від 29.09.2010 № 151310К19 зі змінами та доповненнями (91 682 642,44 грн); від 01.07.2011 № 151311К12 зі змінами та доповненнями (4 046 972,87грн).

1.3. Тобто позивач просив стягнути нараховані 3 % річних (у зв`язку із несвоєчасним погашенням кредиту, несвоєчасною сплатою процентів, несвоєчасною сплатою комісії за управлення кредитом, несвоєчасною сплатою комісії за заміну умов кредитного договору) та інфляційні втарти (на суму основного боргу, на суму прострочених процентів, на суму простроченої комісії з управління, на суму простроченої комісії за зміну умов кредитного договору) за 7 кредитними договорами.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2018 (суддя Ковтун С.А.) позовну заяву повернуто Банку без розгляду.

2.2. Ухвалу суду мотивовано тим, що позивачем при зверненні з позовною заявою порушено положення частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) щодо об`єднання декількох вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основних та похідних вимог, що стало підставою для повернення позовної заяви на підставі пункту 2 частини 5 статті 174 ГПК України. Судом зазначено, що заявлена позивачем вимога про стягнення заборгованості складається із суми заборгованості, яка виникла за 7 кредитними договорами, оскільки ці вимоги не пов`язанні між собою підставами виникнення та поданими доказами (договори є самостійними правочинами, стан виконання яких засвідчується окремими (не спільними документами), складеними в рамках кожного договору), тому об`єднання таких вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав та обов`язків сторін, а також суттєво ускладнить вирішення спору.

2.3. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 (колегія суддів у складі: Кравчук Г. А., Коробенко Г. П., Козир Т. П.) ухвалу господарського суду першої інстанції скасовано, праву направлено для подальшого розгляду до Господарського суду міста Києва.

2.4. Постанову мотивовано тим, що позовні вимоги пов`язані між собою як підставою виникнення, так і поданими доказами та обґрунтовані одними і тими самими обставинами, зокрема, - невиконанням відповідачем вимог Генеральної угоди від 26.05.2006 № 15106N12. При цьому суд першої інстанції жодним чином не аргументував яким чином об`єднання позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

3. Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

3.1. Підприємство "Фалбі" у касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції скасувати, ухвалу господарського суду першої інстанції залишити без змін.

3.2. Скаргу обґрунтовано неправильним застосуванням та порушенням апеляційним господарським судом норм чинного законодавства, а саме статей 173, 174 ГПК України.

3.3. Скаржник наголошує, що за цим позовом не стягується заборгованість за кредитними договорами, а стягуються річні та інфляційні, нараховані окремо одна від одної, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог.

4. Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

4.1. АТ "Укрексімбанк" у відзиві просить постанову апеляційної інстанції залишити без змін, наголошуючи на її законності та обґрунтованості.

5. Позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2. Переглянувши судові рішення у касаційному порядку на підставі встановлених фактичних обставин справи, враховуючи визначені ГПК України межі перегляду, суд касаційної інстанції виходить із такого.

5.3. Частиною 1 статті 173 Цього Кодексу визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

5.4. Таким чином, нормою процесуального права передбачено право позивача об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

5.5. Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

5.6. Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

5.7. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати із тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

5.8. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено апеляційним господарським судом, підстави позову аргументовано фактом неналежного виконання умов кредитного договору від 31.03.2005 № 15105К19, кредитного договору від 29.05.2006 № 15106К53, кредитного договору від 28.11.2007 № 151307К77, кредитного договору від 17.04.2008 № 151308К24, кредитного договору від 17.07.2008 № 151308К40, кредитного договору від 29.09.2010 № 151310К19, кредитного договору від 01.07.2011 № 151311К12, укладених у межах Генеральної угоди від 26.05.2006 № 15106N12. Тобто безпосередньою підставою позову є невиконання відповідачем умов Генеральної угоди від 26.05.2006 № 15106N12.

5.9. Колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що позовні вимоги пов`язані між собою підставою виникнення, поданими доказами та обґрунтовані одними і тими самими обставинами, зокрема, невиконанням відповідачем вимог Генеральної угоди від 26.05.2006 № 15106N12.

5.10. У свою чергу, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо порушення правил об`єднання вимог у позовній заяві, пославшись на те, що в одній позовній заяві об`єднано вимоги, не пов`язані між собою ні підставами виникнення, ні доказами, на яких вони ґрунтуються.

5.11. Слід також зазначити, що місцевий господарський суд, надаючи висновок про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, не врахував положень частини 6 статті 173 ГПК України, яка надає суду право з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог у самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

5.12 Наведене в ухвалі суду першої інстанції твердження про те, що сумісний розгляд об`єднаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво ускладнить вирішення спору, є безпідставним, оскільки таке право суду визначено у статті 63 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) та пункті 3.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Проте на час постановлення оскаржуваної ухвали статтею 174 ГПК України (в редакції, чинній після 15.12.2017), на відміну від статті 63 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017), не передбачено повернення позовної заяви з тих мотивів, що об`єднання позовних вимог перешкоджає з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднює вирішення спору.

5.13. Колегія суддів звертає увагу, що у даному випадку об`єднання відповідних позовних вимог не матиме наслідком суттєвого утруднення вирішення спору, а навпаки, об`єднання позовних вимог у справі № 910/17053/18 дає можливість досягти процесуальної економії за однакових обставин.

5.14. Посилання скаржника на положення пункту 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", колегія суддів відхиляє з підстав, зазначених вище.

5.15. Твердження скаржника про те, що у наведеному випадку стягується не сума заборгованості за кредитними договорами, а пеня та річні, не спростовує правильних висновків апеляційного суду про зв`язок між позовними вимогами, підставами їх виникнення, поданими доказами та обґрунтуванням одними і тими самими обставинами, зокрема невиконанням відповідачем вимог Генеральної угоди від 26.05.2006 № 15106N12.

5.16. З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для подальшого розгляду.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Відповідно до статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

6.2. Постанова апеляційної інстанції відповідає нормам чинного законодавства і має бути залишена без змін.

7. Судові витрати

7.1. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Підприємства з іноземною інвестицією у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Фалбі" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 у справі № 910/17053/18 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Є. Краснов

Суддя Г. Мачульський

Суддя І. Кушнір