ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1154/19

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Топольницької Б.П.

За участю представників сторін:

Від позивача: Акрабова О.М. на підставі довіреності №6642-К-О від 18.05.2017р.

Від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" до фізичної особи-підприємця Максюти Оксани Юріївни про стягнення 52 513,21 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" (далі по тексту - АТ КБ „ПриватБанк") звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до фізичної особи-підприємця Максюти Оксани Юріївни (далі по тексту - Максюта О.Ю. ) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 52 513,21 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 50 000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 377,78 грн., заборгованості за комісією у розмірі 1784,33 грн., пені у розмірі 351,10 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачами зобов`язань, прийнятих на себе за умовами кредитного договору.

Максюта О.Ю. не скористалась наданим законом правом на участь свого представника у даному судовому процесі. При цьому, суд зазначає, що конверти із поштовими відправленнями суду, які були надіслані за адресою місця проживання згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 65088, м. Одеса, вул. Планетна, буд. 91, були повернуті суду у зв`язку із неможливістю вручення адресату. Оскільки Максюта О.Ю. не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

04.01.2019р. Максюта О.Ю. (Клієнт) було подано до АТ КБ „ПриватБанк" (Банк) заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якої відповідач шляхом підписання заяви приєднався до розділу 3.2.8 Умов та правил надання послуги „КУБ", що розміщені на сайті позивача, та прийняв на себе зобов`язання, зазначені в Умовах, які разом із вказаною заявою складають кредитний договір. Анкета-заява була підписана відповідачем із використанням електронного цифрового підпису, на підтвердження чого позивачем було надано суду файл перевірки електронного цифрового підпису.

Відповідно до п. 1.1 анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 04.01.2019р. Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту строковий кредит для фінансування поточної діяльності Клієнта в обмін на зобов`язання Клієнта повернути кредит, сплатити проценти та ніші винагороди в обумовлений цим договором термін.

Згідно з п. п. 1.2.-1.5 анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 04.01.2019р. розмір кредиту складає 50 000,00 грн.; строк кредиту складає 12 місяців з дати видачі коштів Клієнту; проценти (комісія) за користування кредитом складають 1,8% в місяць від початкового розміру кредиту (в т. ч. при достроковому погашенні кредиту); порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів Клієнту, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно з чим числом; погашення процентів щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів Клієнту до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом місяця.

Відповідно до п. 1.6 анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 04.01.2019р. у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений у п. 1.5 цієї заяви, Клієнт зобов`язаний додатково до процентів, вказаних у п. 1.4, сплатити Банку проценти у розмірі 4% в місяць від суми простроченої заборгованості на неустойку у розмірі і згідно розділу 3.2.8 Умов та правил надання банківських послуг.

Пунктом 3.2.8.3.1. Умов передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві.

Згідно з п. 3.2.8.3.2 Умов за користування послугою Клієнт сплачує щомісячно на протязі всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно графіку, визначених у заяві та тарифах. При несплаті процентів у строк, визначений графіком вони вважаються простроченими.

Пунктом 3.2.8.3.3 Умов передбачено, що при порушенні Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання Клієнт сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому у заяві. У разі порушення Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання і при реалізації права Банку, передбаченого п. 3.2.8.3.1 Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла за період, за який сплачується пеня, за кожний календарний день прострочення.

Відповідно до п. 3.2.8.9.1 Умов за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту згідно з п. п. 3.2.8.1., 3.2.8.3 цього договору Клієнт сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. 3.2.8.3.2.

Положеннями п. 3.2.8.10.1 Умов врегульовано, що у разі порушення Клієнтом будь-якого із зобов`язань щодо сплати процентів за користування кредитом та термінів повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється у гривні.

З матеріалів справи, а саме виписки по рахунку Максюта О.Ю. вбачається, що АТ КБ „ПриватБанк" на виконання кредитного договору від 04.01.2019р., укладеного шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, було перераховано на користь останньої грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн.

15.03.2019р. АТ КБ „ПриватБанк" звернулось до Максюти О.Ю. із претензією, відповідно до якої відповідача було повідомлено про наявність простроченої заборгованості у загальному розмірі 8804,17 грн., у зв`язку з неналежним виконанням Клієнтом прийнятих на себе за умовами кредитного договору зобов`язань, та про необхідність сплати заборгованості за реквізитами, встановленими умовами кредитного договору. Претензія АТ КБ „ПриватБанк" була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до Максюти О.Ю. позивачем із посиланням на приписи ч. 2 ст. 1050 ЦК України було наголошено про наявність правових підстав для дострокового повернення кредитних коштів, а також про наявність підставі для стягнення із відповідача заборгованості за комісією, відсотками та пенею.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 („Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Водночас вимогами ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як з`ясовано судом та не спростовано відповідачем, останнім прийняті на себе зобов`язання щодо погашення основної суми заборгованості та процентів відповідно до графіка, доданого до анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 04.01.2019р., виконані не були, оскільки своєчасного повернення кредитних коштів не здійснено, що відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України є підставою для дострокового повернення позики та сплати належних позивачу процентів.

З викладених обставин, позовні вимоги АТ КБ „ПриватБанк" до Максюти О.Ю. про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 50 000,00 грн. підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані.

В свою чергу, у зв`язку з переданням АТ КБ „ПриватБанк" у користування Максюти О.Ю. грошових коштів на виконання умов кредитного договору, позивачем було нараховано відповідачу до сплати відсотки за користування кредитом у розмірі 377,78 грн. та комісію у розмірі 1784,33 грн., розраховані відповідно до п. п. 3.2.8.3.3, 3.2.8.3.2, 3.2.8.9.1, 3.2.8.9.1 Умов та правил надання банківських послуг. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок відсотків та комісії, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ „ПриватБанк" у даній частині як законних та обґрунтованих.

Відповідно до положень частини 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання. Так, згідно ч.ч. 1 - 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

При цьому, відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями) платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу положень ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Положеннями п. 3.2.8.10.1 Умов врегульовано, що у разі порушення Клієнтом будь-якого із зобов`язань щодо сплати процентів за користування кредитом та термінів повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється у гривні.

З посиланням на зазначені положення Умов та правил надання банківських послуг позивачем було здійснено нарахування відповідачу до сплати пені в сумі 351,10 грн. за порушення останньою власних грошових зобов`язань у спірних правовідносинах. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, господарський суд визнає його правильним та обґрунтованим, у зв`язку з чим, позовні вимоги у названій частині підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі шляхом стягнення фізичної особи-підприємця Максюти Оксани Юріївни на користь акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" заборгованості у загальному розмірі 52 513,21 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 50 000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 377,78 грн., заборгованості за комісією у розмірі 1784,33 грн., пені у розмірі 351,10 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору розподіляються судом відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 - 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Максюти Оксани Юріївни / АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 / на користь акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" /01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, ідентифікаційний код 14360570/ заборгованість за кредитом у розмірі 50 000,00 грн. /п`ятдесят тисяч грн. 00 коп./, відсотки у розмірі 377,78 грн. /триста сімдесят сім грн. 78 коп./, комісію у розмірі 1784,33 грн. /одна тисяча сімсот вісімдесят чотири грн. 33 коп./, пеню у розмірі 351,10 грн. /триста п`ятдесят одна грн. 10 коп./, судовий збір у розмірі 1921,00 грн. /одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп./.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11.07.2019р.

Суддя С.П. Желєзна