РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2019 м. Київ Справа № 910/4392/19

За позовом: КИЇВСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО УНІВЕРСИТЕТУ БУДІВНИЦТВА І АРХІТЕКТУРИ;

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК";

про: стягнення 106.433,47 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У:

КИЇВСЬКИЙ НАЦІОНАЛЬНИЙ УНІВЕРСИТЕТ БУДІВНИЦТВА І АРХІТЕКТУРИ (далі позивач) звернувся до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК" (далі відповідач) про стягнення 106.433,47 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором про закупівлю пального від 19.06.2018 № 19/06, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 106.433,47 грн., з яких: 93.763,80 грн. - основна заборгованість та 12.669,67 грн. - пеня.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/4392/19 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як постачальником, укладено договір про закупівлю пального від 19.06.2018 № 19/06 (далі - Договір), відповідно до предмету якого відповідач зобов`язується в період з 19.06.2018 по 31.12.2018 поставити позивачу ДК 021:20-9 нафта і дистиляти (бензин 19000 л та дизельне паливо 12800 л) (далі товар) по обліковим картам талонам відповідача (далі талони) через автозаправні станції, які здійснюють відпуск товару по талонам відповідача, а позивач прийняти у власність цей товар, оплатити та отримати його по талонам на АЗС (п. 1.1 Договору).

Пунктом 6.2.1 Договору, визначено, що відповідач зобов`язаний забезпечити передачу пального через АЗС позивачу або уповноваженому ним користувачу в наступному режимі безперервно та цілодобово, за винятком випадків, коли роботу АЗС припинено до кількості та номенклатури пального, визначеного в пред`явлених талонах.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з поставки товару, відтак, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 54 Цивільного кодексу України.

Приписом ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Відповідачем, на виконання умов Договору здійснено відпуск талонів на загальну суму 450.570,60 грн., що підтверджується видатковою накладною від 02.07.2018 № НКТ-001711, яка підписана сторонами та наявна в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії.

Проте, відповідачем зобов`язання з поставки (відпуску по талонам (бланкам-дозволам) товару за Договором здійснено частково, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 93.763,80 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення зобов`язання за Договором, позивачем заявлена вимога про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в сумі 12.669,67 грн.

З урахуванням наведених вище фактичних обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з урахуванням такого.

Приписом ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (ст. 663 ЦК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Так позивачем, на адресу відповідача направлена вимога від 20.12.2018 № 12-.1.9/1742 із вимогою повернути кошти в сумі 93.763,80 грн., яка залишена відповідачем без виконання.

Також позивачем на адресу ПІІ "АМІК УКРАЇНА" направлений лист від 21.12.2018 № 12-1.9/1753 із проханням повідомити про обставини, які унеможливлюють отримання талонів на АЗС, у відповіді на який вказано про відсутність здійснення відповідачем передоплати на користь ПІІ "АМІК УКРАЇНА" за укладеним між останніми договором, що надало б можливість здійснювати заправки по бланкам-дозволам.

Суд відзначає, жодного підтвердження факту поставки відповідачем на користь позивача товару на суму 93.763,80 грн., або повернення відповідачем вказаної суми на користь позивача сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 93.763,80 грн.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України визначено якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовані Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", положеннями якого встановлено, що за прострочку платежу платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону).

Таким чином, в силу наведених положень закону штрафні санкції за прострочення сплати грошових коштів можуть бути стягнуті саме в разі, якщо таке передбачено договором (встановлено за згодою сторін).

З умов Договору вбачається, що сторонами не передбачена відповідальність у вигляді пені в разі порушення умов договору відповідачем в частині прострочення сплати грошових коштів за поставлений товар.

Враховуючи викладене позовна вимога про стягнення з відповідача пені в сумі 12.669,67 грн. є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК" (01030, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЯРОСЛАВІВ ВАЛ, будинок 5-В, ідентифікаційний код 41486736) на користь КИЇВСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО УНІВЕРСИТЕТУ БУДІВНИЦТВА І АРХІТЕКТУРИ (03680, м.Київ, ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 31, ідентифікаційний код 02070909) основну заборгованість в сумі 93.763 (дев`яносто три тисячі сімсот шістдесят три) грн. 80 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац