ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2019 Справа № 917/835/19

м. Полтава

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Надійне обладнання та свердловинний сервіс", вул. Великотирнівська, 14, кв. 142, м. Полтава, 36040; адреса для листування: вул. Соборності, 75, кімн. 405, м. Полтава, 36014

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл-4", вул. Котляревського, 22-Б, м. Полтава, 36020

про стягнення 58 466,44 грн.,

Суддя Пушко І.І.

Секретар судового засідання Квіта О.Т.

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 247 ГПК України.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення 58 466,44 грн. за договором оренди № 29/09/2017 від 29.09.2017 року, з яких 48600,00 грн. основного боргу, 7938,35 грн. пені, 589,43 грн. 3% річних, 1338,66 грн. інфляційних втрат.

За ухвалою від 30.05.2019 року провадження в цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав умови укладеного між сторонами договору оренди № 29/09/2017 від 29.09.2017 року, зокрема не сплатив орендну плату за користування майном.

Також, в заяві про остаточний розрахунок судових витрат від 13.06.2019 року позивач заявив до стягнення 5000,00 грн. витрат на правову допомогу та 1921,00 грн. судового збору (вх. № 6184 від 13.06.2019 року).

На виконання вимог п. 3 ухвали від 30.05.2019 року в строки, визначені судом, відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 6293 від 18.06.2019 року, а.с. 72-73), в якому позовні вимоги визнав в повному обсязі та просить суд зменшити витрати на правову допомогу до 2000,00 грн. як неспівмірні зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами.

За ч.ч. 2, 4 ст. 191 ГПК України, до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд встановив, що заява відповідача про визнання позову, викладена у відзиві на позовну заяву, не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб подана відповідачем до суду 18.06.2019 року, тобто в межах строку, встановленого ч. 4 ст. 252 ГПК України та підлягає задоволенню.

Позивач не скористався правом подання заперечень на відзив, передбаченим ст. 167 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

29 вересня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтеграл-4", як Орендарем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Надійне обладнання та свердловинний сервіс», як Орендодавець, був укладений договір оренди № 29/09/2017 (далі - Договір, а.с. 10-14), на умовах якого Орендодавець передає, а Орендар приймає за плату в користування майно, яке визначене у Специфікаціях, які є невід`ємними додатками цього Договору (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору та специфікації № 1 до Договору (а.с. 15), майно, що передається в оренду складається з ємності 40 м.куб., кількістю 1 шт., вартістю оренди 600,00 грн. за добу та ємності 12 м.куб., кількістю 1 шт., вартістю оренди 300,00 грн. за добу.

Відповідно до п. 2.1 Договору, Орендодавець зобов`язується передати майно Орендарю за актом приймання-передачі.

У разі припинення цього Договору або закінчення строку оренди, який визначений у специфікаціях до Договору, майно повертається Орендарем Орендодавцю протягом 5 календарних днів з моменту припинення Договору або закінчення строку оренди, якщо інший термін повернення майна не визначений угодою сторін (п. 2.2 Договору.)

За п. 2.4 Договору, майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Відповідно до акту прийому-передачі від 30.11.2017 року позивач передав, а відповідач прийняв у користування майно на умовах Договору (а.с. 16).

Зазначені обставини встановлені рішенням господарського суду Полтавської області від 10.01.2019 року в справі № 917/1415/18 за позовом ТОВ «Надійне обладнання та свердловинний сервіс» до ТОВ «Інтеграл-4» про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили 04.02.2019 року.

Відповідно до п. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені в рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За актом прийому-передачі б/дати (а.с. 17), відповідач з 15.12.2018 року повернув з оренди ємності об`ємом 40 куб.м. та 12 куб.м.

В розділі 3 Договору сторони погодили, що сума Договору складається із сум орендної плати, що зазначені в Специфікаціях до Договору (п. 3.2); нарахування орендної плати починається з дня передачі майна в оренду та закінчується днем повернення майна з оренди (п. 3.3); оплата за користування майном здійснюється в наступному порядку: орендна плата за перший місяць оренди сплачується Орендарем в триденний термін з дати підписання акту приймання-передачі майна в розмірі, визначеному в додатку до Договору. В подальшому Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату шляхом передоплати за наступний місяць в розмірі, визначеному в додатку до Договору, на підставі виставленого рахунку (п. 3.5).

Пунктом 4.17. Договору визначено, що після закінчення кожного місяця орендар зобов`язується підписувати та повертати отримані акти про надані послуги за звітні місяці. В разі, якщо Орендар на протязі 5-ти календарних днів з дня отримання акта про надання послуг його не підписав або не надав Орендодавцю в той же строк (але не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним) мотивовану відмову, послуги вважаються наданим Орендодавцем належним чином.

На виконання умов укладеного Договору сторонами підписані акти надання послуг:

- № 95 від 30.11.2018 року на суму 27 000,00 грн. (а.с. 18);

- № 113 від 31.12.2018 року на суму 27 900,00 грн. (а.с. 22);

- № 7 від 24.01.2019 року на суму 5400,00 грн. (а.с. 20);

- № 8 від 24.01.2019 року на суму -11700,00 грн. (а.с. 24).

Також позивачем виставлені до оплати та отримані відповідачем рахунки: № 119 від 01.11.2018 року на суму 27 000,00 грн. (а.с. 19), № 134 від 31.12.2018 року на суму 27 900,00 грн. (а.с. 23), № 8 від 24.01.2019 року на суму 5400,00 грн. (а.с. 21).

З урахуванням коригування суми наданих послуг, заборгованість відповідача з орендної плати становить 48600,00 грн. та ним визнана.

Також, за прострочення виконання зобов`язання позивач заявив до стягнення з відповідача:

- 7938,35 грн. пені, передбаченої п. 8.2 Договору (розрахунок пені, а.с. 33-34);

- 589,43 грн. 3% річних (розрахунок річних, а.с. 35-36);

- 1338,66 грн. інфляційних втрат (розрахунок інфляційних, а.с. 37-38).

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем договірних зобов`язань з оплати отриманого товару.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК, ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір оренди.

Частинами 1, 6 ст. 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Обов`язок наймача здійснювати оплату за передане майно у користування визначений ст. 759 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджено та визнано відповідачем наявність заборгованості з орендної плати в сумі 48600,00 грн., тому позовні вимоги в цій частині задовольняються судом повністю.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Умовами п. 3.5 Договору визначено, що орендна плата за перший місяць оренди сплачується Орендарем в триденний термін з дати підписання акту приймання-передачі майна в розмірі, визначеному в додатку до Договору. В подальшому Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату шляхом передоплати за наступний місяць в розмірі, визначеному в додатку до Договору, на підставі виставленого рахунку (п. 3.5).

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань підлягають стягненню штрафні санкції у вигляді пені, розмір якої повинен визначатися обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами та узгоджуватися в договорі.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що за несвоєчасно сплачену орендну плату нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення 7938,35 грн. пені, передбаченої п. 8.2 Договору в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Здійснивши перерахунок пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, суд встановив, що вимоги в цій частині обґрунтовано заявлені та підлягають задоволенню в сумі 7038,35 грн., в іншій частині вимоги щодо стягнення пені відхиляються як невмотивовані.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивач заявив до стягнення 589,43 грн. 3% річних та 1338,66 грн. інфляційних втрат.

Суд, перевіривши розмір заявлених вимог в частині стягнення 3% річних не виявив завищення їх розміру з боку позивача, а тому вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню повністю.

Перевіривши розмір заявлених вимог в частині інфляційних втрат та виявив завищення їх розміру з боку позивача, а тому вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню в розмірі 1337,71 грн., в іншій частині відхиляються як невмотивовані.

Перевірка правильності розрахунку пені, 3% річних та інфляційних витрат здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон Еліт".

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

За наведеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення 48600,00 грн. основного боргу за договором оренди № 29/09/2017 від 29.09.2017 року, 7038,35 грн. пені, 589,43 грн. 3% річних, 1337,71 грн. втрат від інфляції, в іншій частині вимог в задоволенні позову відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив із наступного.

Щодо клопотання позивача про розподіл судових витрат, понесених ним на правничу допомогу при розгляді цієї справи, суд зазначає, що відповідно до договору про надання правової допомоги від 03.01.2019 року (а.с. 26-29), предметом договору є надання необхідної правової допомоги Адвокатським бюро «Чалої Мітра» в особі керуючої Чалої Олени Дмитрівни (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ № 1686 від 04.04.2017 року, а.с. 30) з приводу представництва та захисту інтересів позивача в державних органах, в т.ч. судових. В підтвердження надання правової допомоги адвокатом Чала О.Д. надано ордер ПТ № 120755 від 21.05.2019 року (а.с. 31). При зверненні із позовною заявою в попередньому (орієнтованому) розрахунку витрат позивач зазначив суму витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. В акті наданий послуг № 1 від 11.06.2019 року до договору про надання правової допомоги від 03.01.2019 року (а.с. 69-70) визначено, що загальна вартість послуг по супроводженню справи № 917/835/19 складає 5000,00 грн., сплачена позивачем 13.06.2019 року (а.с. 71).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України, у відзиві на позов відповідач заявив клопотання про зменшення судових витрат позивача на правову допомогу до 2000,00 грн. (а.с. 72-73) як неспівмірних зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг. Обґрунтовуючи заяву, відповідач посилається на те, що в провадженні господарського суду Полтавської області перебувала справа № 917/1415/18 за позовом ТОВ «Надійне обладнання та свердловинний сервіс» до ТОВ «Інтеграл-4» про стягнення заборгованості за договором оренди №29/09/2017 від 29.09.2017 року, тобто між тими ж сторонами та за тим самим договором, стягнення заборгованості за яким є предметом в справі № 917/835/19, нормативно-правове обґрунтування позовних вимог в цих справах є ідентичним, при цьому однаковими є описки в позовних заявах в справах № 917/1415/18 та № 917/835/19.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Також суд звертає увагу, що в позовній заяві не міститься посилання на судову практику, зокрема на правові позиції Верховного суду, на які витрачено 3 години роботи представника (акт наданих послуг № 1 від 11.06.2019 року, а.с. 69-70), час складання позовної заяви (3 години) є завищеним, з огляду на те, що аналогічна за змістом позовна заява щодо стягнення за тим же договором, але за інший період, подавалась по справі № 917/1415/18, підготовка додатків, на думку суду, не потребує 2 годин, оскільки вірність копій засвідчена позивачем, а не представником.

За таких обставин, суд погоджується з доводами відповідача щодо неспіврозмірності розміру витрат позивача на оплату послуг адвоката складності справи та обсягу фактично виконаних адвокатом робіт та вважає співрозмірними та обґрунтованими витрати позивача на правничу допомогу адвоката 2500,00 грн.

Статтею 130 ГПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як встановлено судом раніше, заява відповідача про визнання позову подана в межах строку, встановленого ч. 4 ст. 252 ГПК України, тобто до початку розгляду справи по суті, а тому позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 960,50 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи повернення позивачу судового збору в сумі 960,50 грн., судовий збір, який підлягає пропорційному розподілу за розгляд даної справи, становить 960,50 грн.

Таким чином, судовий збір, за розгляд справи частково покладається на відповідача в сумі 945,70 грн.

Керуючись ст. ст. 126 (ч.ч. 1, 2, 5), 129 (ч. 1), 130 (ч. 1, )232-233, 237-238 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл-4" (вул. Котляревського, 22-Б, м. Полтава, 36020, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Надійне обладнання та свердловинний сервіс" (вул. Великотирнівська, 14, кв. 142, м. Полтава, 36040; адреса для листування: вул. Соборності, 75, кімн. 405, м. Полтава, 36014, ) - 48600,00 грн. основного боргу, 7038,35 грн. пені, 589,43 грн. 3% річних, 1337,71 грн. інфляційних втрат; 2500,00 грн. витрат на правову допомогу, 945,70 грн. - витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині вимог в задоволенні позову відмовити.

4. У відповідності до ч. 1 ст. 130 ГПК України, з пред`явленням даного рішення в органи Державної казначейської служби України повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Надійне обладнання та свердловинний сервіс" (вул. Великотирнівська, 14, кв. 142, м. Полтава, 36040; адреса для листування: вул. Соборності, 75, кімн. 405, м. Полтава, 36014, ) - з Державного бюджету України 960,50 грн. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення № 2488 від 21.05.2019 року на суму 1921,00 грн., яке знаходиться в матеріалах справи.

5. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

6. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.І. Пушко