ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2019р. Справа № 917/362/18

за позовом Фізичної особи - підприємця Соніної Ірини Олександрівни, АДРЕСА_1 ; поштова адреса АДРЕСА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Крок", вул. Гаражна, 7, м.Полтава, Полтавська область, 36008

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Крок" , вул. Гаражна, 7, м. Полтава, Полтавська область, 36008

про:

- визнання повністю недійсним з 20.10.2011р. договору № 1/0069 від 20.10.2011р. про поставку продукції з наданням обладнання в оренду, укладеного між Фізичною особою - підприємцем Соніною Іриною Олександрівною та ТОВ "Компанія Крок";

- визнання повністю недійсним з 20.10.2011р. п.6.8 договору № 1/0069 від 20.10.2011р. про поставку продукції з наданням обладнання в оренду, укладеного між Фізичною особою - підприємцем Соніною Іриною Олександрівною та ТОВ "Компанія Крок" про розгляд спорів по цьому договору в третейському суді (третейську угоду);

- визнання повністю недійсним з 07.06.2015р. Акту передачі морозильного обладнання "Смаком" заводський № 11110092 вартістю 6000,00 грн. від 07.06.2015р. № 13515 Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Крок" фізичній особі - підприємцю Соніній Ірині Олександрівні;

- визнання повністю недійсним з 07.06.2015р. Акту від 07.06.2015р. передачі морозильного обладнання № 13516 ТОВ "Компанія Крок" фізичній особі - підприємцю Соніній Ірині Олександрівні (морозильного обладнання "Кристал" заводський № 11110176 вартістю 6000,00 грн.);

- визнання повністю недійсним з 08.11.2015р. Акту від 08.11.2015р. передачі морозильного обладнання № 13512 Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Крок" фізичній особі - підприємцю Соніній Ірині Олександрівні ( морозильне обладнання "Герк" заводський № 9 вартістю 13000,00 грн.);

- визнання повністю недійсним з 08.11.2015р. Акту від 08.11.2015р. передачі морозильного обладнання № 13517 Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Крок" фізичній особі - підприємцю Соніній Ірині Олександрівні ( морозильне обладнання "SmaCom" заводський № вартістю 6000,00 грн.);

- визнання повністю недійсним з 01.12.2015р. Акту від 01.12.2015р. передачі морозильного обладнання № 13514 Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Крок" фізичній особі - підприємцю Соніній Ірині Олександрівні (морозильне обладнання "Каравел" заводський № вартістю 6000,00 грн.)

Суддя Ореховська О.О.

Секретар судового засідання Кобець Н.С.

В судовому засіданні 27.06.2019р. суд, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення, а також оголошено, що повний текст рішення буде складено у строк не більш як 10 днів.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Полтавської області надійшов позов Фізичної особи - підприємця Соніної Ірини Олександрівни (далі - ФОП Соніна І.І., позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Крок" (далі - ТОВ " "Компанія Крок" , відповідач) про визнання недійсним договору № 1/0069 від 20.10.2011р. про поставку продукції з наданням обладнання в оренду, п.6.8 договору № 1/0069 від 20.10.2011р. про поставку продукції з наданням обладнання в оренду, а також актів передачі обладнання від 07.06.2015р. № 13515, від 07.06.2015р. № 13516, від 08.11.2015р. № 13512, від 08.11.2015р. № 13517, від 01.12.2015р. № 13514.

В обґрунтування позовних вимог позивач заперечує факт укладання договору № 1/0069 від 20.10.2011р. про поставку продукції з наданням обладнання в оренду, а також заперечує підписання позивачем актів передачі морозильного обладнання від 07.06.2015р. № 13515, від 07.06.2015р. № 13516, від 08.11.2015р. № 13512 , від 08.11.2015р. № 13517, від 01.12.2015р. № 13514.

Ухвалою суду від 03.05.2018р. 9 (а.с.1-2 т.1) (суддя ОСОБА_1) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Розгляд даної справи неодноразово зупинявся у зв`язку з вирішеня питання про відвід суді ОСОБА_1, призначенням почеркознавчої експертизи документів, а також оскарженням процесуальних документів у справі до суду апеляційної інстанції.

У зв"язку зі звільненням судді ОСОБА_1 . з посади здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 917/362/18, за результатами якого справу передано на розгляд судді Ореховській О.О.

У зв"язку з поданням відповідачем заяви про прийняття додаткового рішення до Постанови Східного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 р. матеріали справи №917/362/18 направлені до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 р. у задоволенні заяви відповідача про прийняття додаткового рішення до Постанови Східного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 р. у справі №917/362/18 відмовлено, справа №917/362/18 повернута до господарського суду Полтавської області.

Згідно протоколу передачі судової справи від 20.03.2019 р. раніше визначеному складу суду від 20.03.2019р. справа передана на розгляд судді Ореховській О.О.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 29.03.2019р. суддя Ореховська О.О. прийняла справу № 917/362/18 до свого провадження. Також зазначеною ухвалою суду поновлено провадження у справі; справу ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження; призначено розгляд справи у підготовчому засіданні на 16.04.2019р.; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Крок" (36008, м. Полтава, вул. Гаражна, 7, ) (далі - ТОВ "ВТК "Компанія Крок", третя особа).

Згідно ухвали господарського суду Полтавської області від 16.04.2019р. у підготовчому засіданні оголошено перерву до 23.05.2019р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 23.05.2019р. (в редакції ухвали від 28.05.2019р. про виправлення описки) продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів. Оголошено перерву у підготовчому засіданні до 20.06.2019р. Явка представників сторін у підготовче засідання обов`язковою не визнавалась. Відхилено заяву - клопотання позивача (вх. № 5130 від 20.05.2019р.) про призначення почеркознавчої експертизи та витребування у відповідача оригіналу договору № 2/69 поставки продукції з надання обладнання в оренду від 20.10.2011р. Відхилено клопотання відповідача про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу, викладене у Запереченні на відповідь позивача (вх. № 5304 від 22.05.2019р.) та Відзиві на позовну заяві (вх. № 5080 від 23.05.2018р.). Клопотання відповідача про застосування процесуального примусу по відношенню до позивача (вх. № 5306 від 22.05.2016р.) задоволено частково, в частині зобов"язання позивача надати відповіді на запитання відповідно до вимог ст. ст. 88, 90 Господарського процесуального кодексу України, в іншій частині - задоволенні клопотання відмовлено.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 20.06.2019р. залишено без розгляду подану позивачем "Позовну заяву в порядку ч. 3 ст. 46 Госп. ПК України" від 12.06.2019р. (вх. № 6384 від 19.06.2019р.) та уточнюючу позовну заяву від 10.12.2018 р. (вх. № 11730 від 14.12.2018р.); відхилено клопотання позивача про призначення судом почеркознавчої експертизи від 12.06.2019 р. та від 06.06.2019 р.; закрито підготовче провадження у справі № 917/362/18; справу призначено до розгляду до розгляду по суті на 27.06.2019р. Явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Учасники справи належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується:

- повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення - копії ухвали суду від 20.06.2019р.;

- написом уповноваженого представника відповідача на оригіналі ухвали суду від 20.06.2019р. про отримання копії відповідної ухвали безпосередньо у суді;

- телефонограмою від 24.06.2019р., якою повідомлено третю особу про дату та час проведення судового засідання.

Також, ухвала господарського суду Полтавської області від 20.06.2019 р. по даній справі розміщена в Єдиному Державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). Відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Крім цього, інформація про дату, час та місце проведення судового у справі №917/362/18, розміщена на сторінці господарського суду Полтавської області офіційного веб-порталу Судова влада в Україні в мережі Інтернет.

Таким чином, суд приходить до висновку, що учасники у справі, були обізнані про дату, час та місце проведення судового засідання по справі.

Від відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача через канцелярію суду надійшли клопотання (вх. № 6599 від 26.06.2019р. та № 6598 від 26.06.2019р. відповідно), згідно яких вказані учасники справи простять суд розглянути справу за відсутності їх представників та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у поданих ними до суду заявах по суті справи.

Клопотання відповідача та третьої особи про розгляд справи за їх відсутності не суперечать вимогам чинного законодавства, а тому задовольняються судом.

Частиною ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що учасники у справі належним чином були повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, суд розглядає справу по суті за наявними в ній матеріалами.

Відповідач у відзиві на позов (т. 1 а.с. 64-89) та запереченні на відповідь позивача (т. 3, а.с. 100-108) вважає позовну заяву необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню. Зокрема, відповідач заперечує факт укладання між сторонами спору договору № 1/0069 поставки продукції з наданням обладнання в оренду від 20.10.2011р. Зазначає, що між сторонами спору був укладений договір від 20.10.2011 №2/0069 ( копія якого наявна в матеріалах справи), на виконання якого відповідач передав позивачу обладнання на загальну суму 44 000,00грн. Також відповідач вказує, що позивач отримувала згідно вказаного договору продукцію та розраховувалась за неї, на підтвердження чого надав товарно-транспортну накладну від 27.09.2016р. № 717453 на суму 614,82грн., платіжне доручення від 29.09.2016р. № 1002625SB на суму 614,82грн. та банківські виписки. Отже, на думку відповідача, в розуміні ст.ст. 638, 640, 642 Цивільного кодексу України, договір від 20.10.2011 №2/0069 був укладений між позивачем і відповідачем і реально виконувався.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у письмових поясненнях щодо позову (вх. № 6247 від 14.06.2019р. - а.с. 157-167 т. 3) вважає позов необґрунтованим з підстав, викладених у поясненні. Зокрема, зазначає, що оскільки позов пред"явлено щодо договору № 1/0069 поставки продукції з наданням обладнання в оренду від 20.10.2011р., факт укладання якого сторони заперечують, та що до визнання актів приймання - передачі обладнання, які є складовою Договору поставки продукції з наданням обладнання в оренду № 2/0069 від 20.10.2011р., недійсність якого не розглядається, третя особа вважає, що позов у даній справі має ознаки завідомо безпідставного та суперечить завданням господарського судочинства, а тому на думку останньої, задоволенню не підлягає.

Під час розгляду справи судом були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд,

ВСТАНОВИВ:

29.03.2018 ФОП Соніна І. О. звернулася до господарського суду Полтавської області з позовом до ТОВ "Компанія Крок" про визнання недійсними договору № 1/0069 від 20.10.2011р. про поставку продукції з наданням обладнання в оренду, п.6.8 договору № 1/0069 від 20.10.2011р. про поставку продукції з наданням обладнання в оренду, а також актів передачі обладнання від 07.06.2015р. № 13515, від 07.06.2015р. № 13516, від 08.11.2015р. № 13512, від 08.11.2015р. № 13517, від 01.12.2015р. № 13514 (т.1, а.с. 3-9).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона не укладала та не підписувала оскаржуваний договір. Крім того, вказує на те, що договір не містить обов`язкових реквізитів позивача, а саме: ідентифікаційного номера, паспортних даних, банківських реквізитів. Також зазначає, що спірні акти передачі обладнання також є недійсними, оскільки не містять підпису позивача, а отже не виражають її волі. При цьому, позивач вказує на відсутність у неї копії спірних договору від 20.0.2011р. та актів.

Одночасно ФОП Соніною І. О. подані клопотання про витребування у відповідача оригіналів доказів, а саме: договору від 20.10.2011 №1/0069, актів передачі обладнання від 07.06.2015 №13515, №13516, від 08.11.2015 №13512, №13517, від 01.12.2015 №13514, та про призначення почеркознавчої експертизи з метою визначення особи, якою виконані підписи у спірному договорі та актах передачі обладнання зі сторони покупця (т.1, а.с.18-22).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 18.09.2017 у справі №1/282 присуджено до стягнення з ФОМ Соніної І.О. на користь ТОВ "Компанія Крок" заборгованість за договором поставки продукції з надання обладнання в оренду від 20.10.2011 №2/0069 в сумі 44 000,00грн та суму третейського збору у сумі 820грн (т.1,а.с.25-28).

21.05.2018р. відповідачем - ТОВ "Компанія Крок" подано заперечення проти вирішення спору, в якому відповідач просив залишити без розгляду позов ФОП Соніної до ТОВ "Компанія Крок" про визнання недійсним договору у даній справі на підставі п.7 ч.1 ст.226 ГПК України. При цьому відповідач зазначив, що між сторонами спору 20.10.2011р. укладений договір №2/0069 (т.1 а.с.49-52).

Також відповідачем надана суду копія договору № 2/0069 від 20.10.2011р. поставки продукції з надання обладнання в оренду (т.1 а.с.53,54).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на таке.

Предметом спору в даній справі є визнання недійсними договору № 1/0069 від 20.10.2011р. поставки продукції з наданням обладнання в оренду , п.6.8 договору № 1/0069 від 20.10.2011р. та актів передачі обладнання від 07.06.2015р. №13515, від 07.06.2015р. №13516, від 08.11.2015р. №13512, від 08.11.2015р. №13517, від 01.12.2015р. №13514.

В обґрунтування зазначених позовних вимог позивач посилається на те, що договір № 1/0069 від 20.10.2011р. про поставку продукції з наданням обладнання в оренду вона не підписувала, підпис на вказаному договорі вважає підробленим.

В подальшому позивач звернулась до суду з "Позовною заявою в порядку ч. 3 ст. 46 Госп. ПК України" від 12.06.2019р., яка, як було встановлено судом, за своїм змістом фактично є заявою про зміну предмета та підстав позову. У зазначеній заяві позивачем заявлено наступні вимоги: 1) визнати повністю недійсним з 20.10.2011р. договір № 2/0069 від 20.10.2011р. про поставку продукції з наданням обладнання в оренду між Фізичною особою - підприємцем Соніною Іриною Олександрівною та ТОВ "Компанія Крок"; 2) визнати повністю недійсним з 20.10.2011р. п.6.8 договору № 2/0069 від 20.10.2011р. про поставку продукції з наданням обладнання в оренду між Фізичною особою - підприємцем Соніною Іриною Олександрівною та ТОВ "Компанія Крок" про розгляд спорів по цьому договору в третейському суді (третейську угоду); 3) визнати повністю недійсним з 07.06.2015р. Акт передачі морозильного обладнання "Смаком" заводський № 11110092 вартістю 6000,00 грн. від 07.06.2015р. № 13515 Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Крок" фізичній особі - підприємцю Соніній Ірині Олександрівні; 4) визнати повністю недійсним з 07.06.2015р. Акт від 07.06.2015р. передачі морозильного обладнання № 13516 ТОВ "Компанія Крок" фізичній особі - підприємцю Соніній Ірині Олександрівні (морозильного обладнання "Кристал" заводський № 11110176 вартістю 6000,00 грн.); 5) визнати повністю недійсним з 08.11.2015р. Акт від 08.11.2015р. передачі морозильного обладнання № 13512 Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Крок" фізичній особі - підприємцю Соніній Ірині Олександрівні ( морозильне обладнання "Герк" заводський № 9 вартістю 13000,00 грн.); 6) визнати повністю недійсним з 08.11.2015р. Акту від 08.11.2015р. передачі морозильного обладнання № 13517 Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Крок" фізичній особі - підприємцю Соніній Ірині Олександрівні ( морозильне обладнання "SmaCom" заводський № вартістю 6000,00 грн.); 7) визнати повністю недійсним з 01.12.2015р. Акт від 01.12.2015р. передачі морозильного обладнання № 13514 Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Крок" фізичній особі - підприємцю Соніній Ірині Олександрівні (морозильне обладнання "Каравел" заводський № вартістю 6000,00 грн.).

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що вона не підписувала договір № 2/0069 від 20.10.2011р. про поставку продукції з наданням обладнання в оренду, а підпис на вказаному договорі вважає підробленим. Також позивач зазначає, що не отримувала продукцію згідно накладних № 408058 від 05.07.2018р., № 408062 від 05.07.2018р., № 408111 від 05.07.2018р., № 422562 від 12.07.2018р., вказані накладні не підписувала.

З огляду на зазначене та враховуючи, що у даному випадку позивач одночасно змінив предмет та підставу позову, що суперечить приписам Господарського процесуального кодексу України, ухвалою господарського суду Полтавської області від 20.06.2019р. "Позовну заяву в порядку ч. 3 ст. 46 Госп. ПК України" від 12.06.2019р. залишено без розгляду.

Крім цього, матеріали справи свідчать, що 14.12.2018р. позивачем було подану до суду уточнюючу позовну заяву від 10.12.2018р. (вх. № 11730 - а.с. 86-91 т. 2), в якій позивач повідомила про уточнення своєї позовної заяви шляхом заміни першої цифри нумерації договору з " 1" на "2" , договір іменується "договір № 2/0069 від 20.10.2011р.", без зміни предмету спору та правових підстав позову. Проте, суд, проаналізувавши уточнюючу позовну заяву від 10.12.2018р. встановив, що згідно змісту вказаної заяви позивач фактично одночасно змінює предмет та підставу позову, що суперечить приписам Господарського процесуального кодексу України, а тому уточнюючу позовну заяву від 10.12.2018р. (вх. № 11730 від 14.12.2018р.) суд залишив без розгляду, що відображено в ухвалі суду від 20.06.2019р.

Таким чином, предметом спору в даній справі є визнання недійсними договору №1/0069 від 20.10.2011р. поставки продукції з наданням обладнання в оренду, п. 6.8 вказаного договору, а також актів передачі обладнання від 07.06.2015р. №13515, від 07.06.2015р. №13516, від 08.11.2015р. №13512, від 08.11.2015р. №13517, від 01.12.2015 №13514.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання правочину недійсним.

Стаття 215 ЦК України підставою недійсності правочину визначає недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України визначено основні критерії чинності правочину, зокрема:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" під час розгляду справ про визнання угоди (правочину) недійсною, господарський суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Відповідно до положень ст.ст. 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення чи порушується (не визнається або оспорюється) право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

В п. 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недісними" роз"яснено, що в силу припису частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину.

Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено).

У зв`язку з наведеним господарським судам необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини друга - п`ята, сьома статті 180 ГК України тощо).

Для вирішення спору у даній справі підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що факт укладання договору №1/0069 від 20.10.2011р. поставки продукції з наданням обладнання в оренду заперечує кожна із сторін у справі, зазначений договір, а також п.6.8 вказаного договору, не можуть бути визнані судом недійсними.

Враховуючи наведене суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Також позивач у своїй позовній заяві просить суд:

- визнати повністю недійсним з 07.06.2015р. Акт передачі морозильного обладнання "Смаком" заводський № 11110092 вартістю 6000,00 грн. від 07.06.2015р. № 13515 Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Крок" фізичній особі - підприємцю Соніній Ірині Олександрівні;

- визнати повністю недійсним з 07.06.2015р. Акт від 07.06.2015р. передачі морозильного обладнання № 13516 ТОВ "Компанія Крок" фізичній особі - підприємцю Соніній Ірині Олександрівні (морозильного обладнання "Кристал" заводський № 11110176 вартістю 6000,00 грн.);

- визнати повністю недійсним з 08.11.2015р. Акт від 08.11.2015р. передачі морозильного обладнання № 13512 Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Крок" фізичній особі - підприємцю Соніній Ірині Олександрівні ( морозильне обладнання "Герк" заводський № 9 вартістю 13000,00 грн.);

- визнання повністю недійсним з 08.11.2015р. Акт від 08.11.2015р. передачі морозильного обладнання № 13517 Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Крок" фізичній особі - підприємцю Соніній Ірині Олександрівні ( морозильне обладнання "SmaCom" заводський № вартістю 6000,00 грн.);

- визнати повністю недійсним з 01.12.2015р. Акт від 01.12.2015р. передачі морозильного обладнання № 13514 Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Крок" фізичній особі - підприємцю Соніній Ірині Олександрівні (морозильне обладнання "Каравел" заводський № вартістю 6000,00 грн.).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що зазначені спірні акти, які були продані відповідачем до третейського суду під час розгляду справи № 1/82 а позовом ТОВ "Компанія "Крок" до ФОП Соніної І.О. про стягнення боргу за договором № 2/0069 від 20.10.2011р. поставки продукції з наданням обладнання в оренду , на думку позивача, мають бути також визнані судом недійсними, зокрема, з підстав відсутності на вказаних актах підпису позивача.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсними актів передачі обладнання, з огляду на наступне.

Як вже було зазначено вище, відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми.

Дво - та багатосторонні правочини є договорами і водночас угодами, які засвідчують домовленість сторін, мають вольову спрямованість, яка характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання осіб, що реалізується через відповідну об`єктивно виражену форму волевиявлення у вигляді вчинення юридичних дій, направлених на свідоме створення конкретного цивільного правового результату (наслідку), тому не можуть розглядатись як правочини ті фактичні дії (вчинки) осіб, які не призводять безпосередньо до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 20 ГК України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст.16 ЦК України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Аналогічні положення містить ст.20 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 цього ж кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як зазначено, вище частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ст. 203 цього ж кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Враховуючи вищенаведені приписи чинного законодавства, суд дійшов до висновку, що спірні акти передачі морозильного обладнання від 07.06.2015р. № 13515, від 07.06.2015р. № 13516, від 08.11.2015р. № 13512 , від 08.11.2015р. № 13517, від 01.12.2015р. № 13514 не є правочинами у розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України, оскільки їх підписання не створює, не змінює та не припиняє прав та обов`язків у сторін договору, а лише посвідчує факт здійснення передачі (прийняття) обладнання.

Також суд зауважує, що спірні акти стосуються виконання умов договору № 2/0069 від від 20.10.2011р. поставки продукції з наданням обладнання в оренду, тоді як предметом спору у даній справі є договір № 1/0069 від 20.10.2011р. поставки продукції з наданням обладнання в оренду.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що вимога позивача в частині визнання недійсними актів передачі морозильного обладнання від 07.06.2015р. № 13515, від 07.06.2015р. № 13516, від 08.11.2015р. № 13512 , від 08.11.2015р. № 13517, від 01.12.2015р. № 13514 не відповідає встановленим законодавством України способам захисту прав і інтересів, такий спосіб захисту не може відновити права та законні інтереси позивача, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, на підставі основних принципів господарського судочинства, таких як верховенство права, диспозитивність, пропорційність, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог , а тому у задоволенні позову відмовляє у повному обсязі.

При винесенні даного рішення, судом також прийнято до увагу правову позицію викладену у постанові Вищого господарського суду України від 26.01.2017р. у справі № 911/1601/16, постанові Верховного Суду від 11.04.2018р. у справі № 910/12827/17, постанові Верховного Суду від 22.05.2018р. у справі № 910/12258/17, постанові Верховного Суду від 11.06.2018р. у справі № 916/613/17.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог про:

- визнання повністю недійсним з 20.10.2011р. договору № 1/0069 від 20.10.2011р. про поставку продукції з наданням обладнання в оренду, укладеного між Фізичною особою - підприємцем Соніною Іриною Олександрівною та ТОВ "Компанія Крок";

- визнання повністю недійсним з 20.10.2011р. п.6.8 договору № 1/0069 від 20.10.2011р. про поставку продукції з наданням обладнання в оренду, укладеного між Фізичною особою - підприємцем Соніною Іриною Олександрівною та ТОВ "Компанія Крок" про розгляд спорів по цьому договору в третейському суді (третейську угоду);

- визнання повністю недійсним з 07.06.2015р. Акту передачі морозильного обладнання "Смаком" заводський № 11110092 вартістю 6000,00 грн. від 07.06.2015р. № 13515 Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Крок" фізичній особі - підприємцю Соніній Ірині Олександрівні;

- визнання повністю недійсним з 07.06.2015р. Акту від 07.06.2015р. передачі морозильного обладнання № 13516 ТОВ "Компанія Крок" фізичній особі - підприємцю Соніній Ірині Олександрівні (морозильного обладнання "Кристал" заводський № 11110176 вартістю 6000,00 грн.);

- визнання повністю недійсним з 08.11.2015р. Акту від 08.11.2015р. передачі морозильного обладнання № 13512 Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Крок" фізичній особі - підприємцю Соніній Ірині Олександрівні ( морозильне обладнання "Герк" заводський № 9 вартістю 13000,00 грн.);

- визнання повністю недійсним з 08.11.2015р. Акту від 08.11.2015р. передачі морозильного обладнання № 13517 Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Крок" фізичній особі - підприємцю Соніній Ірині Олександрівні ( морозильне обладнання "SmaCom" заводський № вартістю 6000,00 грн.);

- визнання повністю недійсним з 01.12.2015р. Акту від 01.12.2015р. передачі морозильного обладнання № 13514 Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Крок" фізичній особі - підприємцю Соніній Ірині Олександрівні (морозильне обладнання "Каравел" заводський № вартістю 6000,00 грн.)

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 Господарського процесуального кодексу України). Згідно з ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 08.07.2019р.

Суддя О.О. Ореховська