ПОСТАНОВА

Іменем України

04 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 903/605/17

Провадження № 12-115гс18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого судді Князєва В. С.,

судді-доповідача Рогач Л. І.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

за участю секретаря судового засідання Салівонського С. П.,

розглянула в судовому засіданні касаційні скарги Департаменту інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації (далі - Департамент), фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) на рішення Господарського суду Волинської області від 14 листопада 2017 року (судді: Шум М. С. - головуючий, Костюк С. В., Слободян О. Г.) та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 5 лютого 2018 року (судді Бучинська Г. Б., Василишин А. Р., Філіпова Т. Л.) та касаційну скаргу Волинської обласної державної адміністрації (далі - Волинська ОДА) на постанову Рівненського апеляційного господарського суду

від 5 лютого 2018 року у справі № 903/605/17 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Ковельське АТП» (далі - ТДВ «Ковельське АТП») до Департаменту та ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсними рішення конкурсного комітету, оформленого протоколом засідання конкурсного комітету № 130/18, пункту 18 наказу від 9 лютого 2017 року № 7 та договору про організацію перевезень пасажирів від 9 лютого 2017 року № 2511,

учасники справи - не з`явились,

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст позовних вимог та заперечень

1. У серпні 2017 року ТДВ «Ковельське АТП» звернулось до господарського суду з позовом до Департаменту та ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсними рішення конкурсного комітету, оформленного протоколом засідання конкурсного комітету № 130/18, пункту 18 наказу від 9 лютого 2017 року № 7 «Про введення в дію рішення конкурсного комітету з визначення переможця на приміських та міжміських внутрішньообласних автобусних маршрутах» в частині визнання переможцем ФОП ОСОБА_1 в конкурсі, що відбувся

7 лютого 2017 року, та договору про організацію перевезень пасажирів

від 9 лютого 2017 року № 2511.

2. Позовні вимоги мотивовані доводами про те, що спірне рішення конкурсного комітету з визначення переможця конкурсу на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, введене в дію наказом Департаменту від 9 лютого 2017 року № 7, є протиправним, оскільки прийняте на підставі неправдивої інформації, поданої ФОП ОСОБА_1, щодо сумарної пасажиромісткості автобусів, які є його власністю (співвласністю) або взяті у лізинг для міжміських перевезень. Отже, недійсним є і договір про організацію перевезень пасажирів від 9 лютого 2017 року № 2511, укладений на підставі вказаного вище рішення. Діючи всупереч вимогам чинного законодавства, відповідач вчинив дискримінаційні дії щодо позивача, порушив добросовісне право позивача на перемогу в конкурсі.

3. Департамент заперечив проти позову, вказав про його необґрунтованість та безпідставність оскільки порушення процедури й порядку проведення конкурсу не було, відтак відсутні й підстави для визнання недійсним укладеного з переможцем конкурсу договору.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

4. Господарський суд Волинської області рішенням від 14 листопада 2017 року у позові відмовив.

5. Суд указав, що позивач не довів належними та допустимими доказами зазначені у позові порушення ФОП ОСОБА_1 порядку подання документів для участі у конкурсі шляхом надання неправдивої інформації; суд указав на відсутність дискримінаційних дій стосовно позивача та встановив, що Департамент не порушив процедуру проведення конкурсу з перевезення пасажирів.

6. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду

від 5 лютого 2018 року рішення Господарського суду Волинської області

від 14 листопада 2017 року скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено, визнано недійсними рішення конкурсного комітету, оформлене протоколом засідання конкурсного комітету від 7 лютого 2017 року № 130/18, пункт 18 наказу Департаменту від 9 лютого 2017 року № 7 та договір про організацію перевезень пасажирів від 9 лютого 2017 року № 2511, укладений відповідачами у справі, вирішено питання про судові витрати.

7. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що конкурсна комісія під час розгляду переліку документів ФОП ОСОБА_1, поданих для участі у конкурсі, порушила вимоги Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2008 року №1081 (далі - Порядок), у частині перевірки та оцінки поданих учасником конкурсу документів та не взяла до уваги те, що ФОП ОСОБА_1 до переліку усіх ліцензованих транспортних засобів (не нижче ЄВРО-2), що подавались на конкурс, включив автобуси категорії М3 класу І, використання яких для цілей, визначених конкурсом, не передбачено. Таким чином, за висновком суду, комісія безпідставно врахувала показники пасажиромісткості автобусів категорії М3 класу І у сумарну пасажиромісткість автобусів та необґрунтовано нарахувала бали ФОП ОСОБА_1 за наявність місць у цих автобусах, що, на думку суду, свідчить про незаконність самого конкурсу та незаконність укладення договору від 9 лютого 2017 року № 2511 про організацію перевезень як похідної дії від рішення організатора конкурсу про визначення переможця.

Вимоги касаційних скарг та короткий зміст наведених у них доводів

8. У лютому 2018 року ФОП ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду Волинської області

від 14 листопада 2017 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 5 лютого 2018 року, в якій просив скасувати вказані рішення повністю та закрити провадження у справі.

9. ФОП ОСОБА_1, серед іншого, вказав на порушення судами предметної юрисдикції, з огляду на приписи статті 21 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та частини шостої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якими встановлено правила щодо недопущення об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, натомість вимоги про скасування рішення конкурсного комітету за предметною юрисдикцією слід розглядати в порядку адміністративного судочинства за новою редакцією вказаних кодексів. Відповідно до вимог частини другої статті 313 ГПК України порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20-23 цього Кодексу є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

10. У березні 2018 року до Верховного Суду також надійшли касаційні скарги Департаменту та Волинської ОДА на рішення Господарського суду Волинської області від 14 листопада 2017 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 5 лютого 2018 року.

11. Департамент у касаційній скарзі просив скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 14 листопада 2017 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 5 лютого 2018 року повністю і справу направити на новий розгляд. Крім доводів по суті спору, вказав на помилкове визначення у справі відповідача, оскільки Департамент є лише організатором з проведення конкурсу і повноваженнями щодо визнання недійсним рішення конкурсного комітету не наділений, натомість належним відповідачем у справі є Волинська ОДА.

12. Волинська ОДА подала касаційну скаргу в порядку, передбаченому статтею 287 ГПК України, як особа, яка не брала участі у справі. У своїй касаційній скарзі просила скасувати постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 5 лютого 2018 року повністю та передати справу на новий розгляд. Обґрунтовуючи підстави звернення, скаржник указав, що прийняті у справі рішення стосуються прав та інтересів Волинської ОДА як органу виконавчої влади, що відповідно до вимог чинного законодавства та нормативних підзаконних актів створює конкурсний комітет, рішення якого є предметом спору у справі.

Надходження касаційних скарг на розгляд Великої Палати Верховного Суду

13. Ухвалами Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду

від 7 та 13 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за вказаними касаційними скаргами, призначено справу до розгляду на

24 квітня 2018 року та визначено строк для подання відзиву на касаційні скарги до 14 квітня 2018 року.

14. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 квітня 2018 року справу з касаційними скаргами на рішення Господарського суду Волинської області від 14 листопада 2017 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 5 лютого 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

15. Мотивуючи ухвалу, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вказав, що однією з підстав оскарження судових рішень у касаційній скарзі ФОП ОСОБА_1 є порушення правил предметної та суб`єктної юрисдикції, що відповідно до частини шостої статті 302 ГПК України є підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Позиція учасників справи

16. Позивач у відзиві на касаційні скарги заперечив їх доводи, вказавши, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, оскільки предметом спору, окрім вимоги про визнання недійсним рішення конкурсного комітету, є також вимога про визнання недійсним договору про організацію перевезень, що свідчить про віднесення спору до господарської юрисдикції і спростовує доводи касаційної скарги щодо порушення предметної юрисдикції. Також позивач вважає безпідставними доводи щодо неналежного відповідача у справі, оскільки Волинська ОДА делегувала свої повноваження організатору проведення конкурсу своєму структурному підрозділу - Департаменту, а висновки суду апеляційної інстанції про незаконність рішення конкурсної комісії підтверджено матеріалами справи. Відповідно незаконне рішення комісії є приводом для визнання недійсним договору, укладеного на його основі.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

17. Відповідно до вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» та Порядку, Департамент у газеті «Вісник» від 5 січня 2017 року опублікував оголошення про конкурс. Серед об`єктів конкурсу, вказані такі, що складаються із сукупності приміського та міжміського маршрутів.

18. 7 лютого 2017 року відбувся конкурс за міжміським маршрутом

Луцьк - Нововолинськ (час відправлення з АС-1 м. Луцьк о 7:00,

15:25 та АС м. Нововолинськ о 9:20, 18:25). Організатором конкурсу виступив Департамент.

19. На участь у конкурсі подали документи три перевізники-претенденти:

ФОП ОСОБА_1 . ТДВ «Ковельське АТП» ТДВ «Нововолинське

АТП-10708».

20. Згідно з умовами конкурсу по об`єкту № 18 група оборотних рейсів

на маршрутах Луцьк - Нововолинськ (час відправлення з АС-1 м. Луцьк

о 7:00, 15:25 та АС м. Нововолинськ о 9:20, 18:25) вимоги до автобуса: категорія - М2, М3; кількість місць для сидіння не менше (з місцем водія) - 25; кількість автобусів для забезпечення перевезень - 1.

21. Відповідно до змісту протоколу засідання конкурсного комітету від

7 лютого 2017 року № 130/18 члени конкурсного комітету (з першого питання) вирішили: затвердити нарахування балів перевізникам-претендентам з використанням бальної системи оцінювання їх пропозицій: ОСОБА_1 - 43; ТДВ «Ковельське АТП» - 34; ТДВ «Нововолинське АТП-10708» - 24; визнати переможцем конкурсу підприємця ОСОБА_1; 2-ге місце - ТДВ «Ковельське АТП».

22. Згідно з наказом Департаменту від 9 лютого 2017 року № 7 введено в дію рішення конкурсного комітету з визначення переможця на приміських та міжміських внутрішньообласних автобусних маршрутах по 73 об`єктах конкурсів.

23. З переможцем конкурсу - ФОП ОСОБА_1 Департамент уклав договір від 9 лютого 2017 року № 2511 про організацію перевезень на приміському та міжміському внутрішньообласному автобусному маршруті Луцьк - Нововолинськ (час відправлення з АС-1 м. Луцьк о 7:00, 15:25 та

АС м. Нововолинськ о 9:20, 18:25) терміном дії по 7 березня 2022 року.

24. Вважаючи, що Департамент неправомірно нарахував 10 балів за

пунктом 1 (характеристика роботи перевізника-претендента) ФОП ОСОБА_1, який, подаючи анкету до заяви про участь у конкурсі, вніс до неї завідомо неправдиву інформацію про сумарну пасажиромісткість автобусів (не нижче ЄВРО-2), які є власністю (співвласністю) перевізника або взяті у лізинг для міжміських перевезень (категорія М3, клас В, II), місць для сидіння - 999/25 автобусів, чим порушив вимоги частини другої статті 45 Закону України «Про автомобільний транспорт», позивач звернувся до суду з цим позовом.

Мотиви, з яких виходить Велика Палата Верховного Суду, та застосовані нею положення законодавства

25. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи в межах підстав оскарження, встановлених частиною шостою статті 302 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків.

26. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

27. Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

28. Згідно із частиною першою статті 2 КАС України (у редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

29. Справою адміністративної юрисдикції в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 КАС України (у редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

30. Відповідно до частини першої статті 17 КАС України (у редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. За змістом частини другої вказаної статті юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

31. Стаття 3 Закону України «Про автомобільний транспорт» установлює, що цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

32. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» органи місцевого самоврядування формують мережу міських автобусних маршрутів загального користування і здійснюють у межах своїх повноважень контроль за дотриманням законодавства у сфері автомобільного транспорту на відповідній території, запроваджують автоматизовану систему обліку оплати проїзду та встановлюють порядок її функціонування, а також види, форми носіїв, порядок обігу та реєстрації проїзних документів; визначають особу, уповноважену здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду.

33. Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про автомобільний транспорт» забезпечення організації пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування покладається на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту, а на приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Автономної Республіки Крим чи області (внутрішньообласні маршрути), - на Раду міністрів Автономної Республіки Крим або обласні державні адміністрації.

34. Вказані повноваження виконавчого органу сільської, селищної, міської ради кореспондуються з повноваженнями, зазначеними у підпунктах 10 та 12 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а повноваження адміністрації - з пунктом 2 статті 20 Закону України «Про місцеві державні адміністрації». Пункт 2 вказаної статті 20 цього Закону передбачає, що місцева державна адміністрація забезпечує організацію обслуговування населення підприємствами, установами та організаціями житлово-комунального господарства, зв`язку, телебачення, радіомовлення, торгівлі та громадського харчування, побутового і транспортного обслуговування незалежно від форм власності.

35. Частина перша статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» указує, що організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

36. Відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про автомобільний транспорт» відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов`язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під`їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

37. Положеннями частини другої вказаної статті Закону визначено, що відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування приміських та міжміських, які виходять за межі території області (міжобласні маршрути), з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються дозволом органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на обслуговування автобусних маршрутів, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування (рейсів), які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника.

38. Таким чином, враховуючи вказані приписи норм матеріального та процесуального права, слід зазначити, що на органи виконавчої влади та місцевого самоврядування покладені повноваження із забезпечення обслуговування населення засобами транспорту, в тому числі із залученням з цією метою на договірних засадах підприємств, установ, та організацій незалежно від форм власності.

39. Пунктом 14 частини першої статті 3 КАС України (у редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) визначено, що адміністративний договір - це

дво- або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов`язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб`єкта владних повноважень, який є однією зі сторін угоди.

40. Відповідно до підпункту «г» пункту 16 статті 4 КАС України (в чинній редакції) адміністративний договір - це спільний правовий акт суб`єктів владних повноважень або правовий акт за участю суб`єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону замість видання індивідуального акта.

41. Договір на організацію перевезення пасажирів є публічно-правовим договором, який передбачає: обов`язки перевізника забезпечити певний парк автомобілів, їх технічний стан, умови щодо тарифів, тощо. Таким чином договір визначає умови, за яких перевізнику дозволяється здійснювати господарську діяльність з перевезення пасажирів.

42. При цьому відносини замовника перевезень та перевізника у різних випадках оформлюються різними документами - у певних випадках оформлюються договором, а в інших - дозволом. Водночас значення як дозволу, так і договору одне й те саме - встановлення вимог до перевізника щодо здійснення ним господарської діяльності. Тому і правова природа як дозволу, так і договору щодо організації перевезень - однакова.

43. Отже, якщо відповідно до законодавства оформлюється не дозвіл, а договір, то такий договір має природу адміністративного.

44. Крім того, згідно з пунктом 9 частини першої статті 19 КАС України (в чинній редакції) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.

45. Пунктом 1 Порядку передбачено, що цей Порядок визначає процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування і є обов`язковим для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами (організаціями), залученими на договірних умовах для організації забезпечення проведення конкурсів, конкурсними комітетами та автомобільними перевізниками.

46. Відповідно до змісту абзацу 3 пункту 2 Порядку конкурсний комітет - це постійний або тимчасовий орган, утворений організатором для розгляду конкурсних пропозицій та прийняття рішення про визначення переможця.

47. Отже, наведена норма дає підстави для висновку, що рішення конкурсного комітету, утвореного відповідним органом влади для виконання покладених на останнього повноважень, є управлінським у сфері транспортного обслуговування.

48. Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що орган виконавчої влади - це суб`єкт владних повноважень, що виступає у правовідносинах щодо організації та проведення конкурсу з перевезення пасажирів як організатор та контролюючий орган у цій сфері, відповідно й правовідносини, що складаються між організатором та учасниками конкурсу під час його організації та проведення, містять ознаки публічно-правових відносин у розумінні КАС України, а договір про організацію перевезень, укладений за наслідками проведення такого конкурсу, відповідає ознакам адміністративного договору.

49. З матеріалів справи вбачається, що позивач просить визнати недійсними рішення конкурсного комітету (протокол засідання конкурсного комітету

№ 130/18), пункт 18 наказу № 7 від 9 лютого 2017 року «Про введення в дію рішення конкурсного комітету з визначення переможця на приміських та міжміських внутрішньообласних автобусних маршрутах» у частині визнання переможцем ФОП ОСОБА_1 в конкурсі, що відбувся 7 лютого 2017 року, та визнати недійсним договір про організацію перевезень пасажирів

від 9 лютого 2017 року № 2511.

50. Тобто предметом розгляду в цій справі є дії Департаменту як суб`єкта владних повноважень і перевірка результату його дій під час реалізації покладених на нього управлінських функцій, а також відповідність приписам чинного законодавства таких дій і укладеного сторонами за результатами цих дій договору, що має ознаки адміністративного, та свідчить про публічно-правовий, а не приватноправовий характер спірних правовідносин.

51. Отже, з огляду на предмет та зміст позовних вимог, характер правовідносин та суб`єктний складу сторін як учасників таких правовідносин, висновки судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для розгляду цього спору за правилами ГПК України є неправильними й такими, що не відповідають наведеним приписам норм матеріального та процесуального права.

Щодо касаційної скарги Волинської ОДА

52. За змістом частини дев`ятої статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» для підготовки та проведення конкурсу органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування утворюють конкурсний комітет, до складу якого входять представники відповідних органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та територіальних органів Національної поліції, а також громадських організацій у сфері автомобільного транспорту.

53. Відповідно до абзацу четвертого пункту 2 Порядку організатор - це орган виконавчої влади, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, який самостійно або із залученням робочого органу проводить конкурс.

54. Як зазначалось, організатором конкурсу на автобусному маршруті загального користування є: Укртрансбезпека - на міжміському і приміському маршрутах, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут); Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні держадміністрації - на міжміському і приміському маршрутах, які не виходять за межі території Автономної Республіки Крим, області (внутрішньообласний маршрут), у тому числі, які проходять від м. Києва до населених пунктів Київської області та від

м. Севастополя до населених пунктів Автономної Республіки Крим; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту - на автобусному маршруті, що проходить у межах населеного пункту (міський маршрут).

55. Суди попередніх інстанцій установили, що функції організатора спірного конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування здійснював відповідач у справі - Департамент.

56. Розпорядженням голови Волинської ОДА від 23 квітня 2015 року № 157 затверджено нову редакцію Положення про департамент інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації, відповідно до пункту 31 якого Департамент, зокрема, виконує функції організатора на виконання перевізниками пасажирських перевезень на приміських та міжміських внутрішньоавтобусних маршрутах загального користування, заключає договори із суб`єктами підприємницької діяльності на виконання ними пасажирських перевезень на приміських та міжміських внутрішньоавтобусних маршрутах загального користування.

57. За змістом статей 5, 39, 42 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» структурний підрозділ місцевої держадміністрації утворюється головою місцевої держадміністрації, входить до її складу і в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечує виконання покладених на цей підрозділ завдань.

58. З огляду на викладене спір розглянуто за участю структурного підрозділу Волинської ОДА, який входить до складу цієї адміністрації і в межах області забезпечує виконання покладених на нього завдань, здійснює повноваження у спірних правовідносинах.

59. Вказані висновки спростовують наведені в касаційній скарзі Волинської ОДА доводи про порушене право особи, що не брала участі у справі, та є підставою для закриття касаційного провадження за скаргою на підставі пункту 3 частини першої статті 296 ГПК України.

60. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовими рішеннями питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалися.

Висновок Великої Палати Верховного Суду

61. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

62. Судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтею 231 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20-23 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги (частини перша та друга статті 313 ГПК України).

63. Пунктом 5 частини першої статті 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі.

64. Зважаючи на вищевикладені обставини, характер спору, суб`єктний склад учасників правовідносин та предмет спору, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що ця справа не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та має розглядатися в порядку адміністративного судочинства, а оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Щодо судового збору

65. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України

від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись статтями 287, 296, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Волинської області

від 14 листопада 2017 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 5 лютого 2018 року задовольнити.

2. Касаційну скаргу Департаменту інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації на рішення Господарського суду Волинської області від 14 листопада 2017 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 5 лютого 2018 року задовольнити частково.

3. Касаційне провадження за касаційною скаргою Волинської обласної державної адміністрації закрити.

4. Рішення Господарського суду Волинської області від 14 листопада 2017 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду

від 5 лютого 2018 року у цій справі скасувати.

5. Провадження у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Ковельске АТП» до Департаменту інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації та фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсними рішення конкурсного комітету, оформленого протоколом засідання конкурсного комітету № 130/18, пункту 18 наказу від 9 лютого 2017 року № 7 та договору про організацію перевезень пасажирів від 9 лютого 2017 року № 2511 - закрити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Князєв
Суддя-доповідач Л. І. Рогач
Судді: Н. О. Антонюк О. Р. Кібенко
С. В. Бакуліна Л. М. Лобойко
В. В. Британчук Н. П. Лященко
Ю. Л. Власов О. Б. Прокопенко
М. І. Гриців В. В. Пророк
В. І. Данішевська О. М. Ситнік
Ж. М. Єленіна В. Ю. Уркевич
О. С. Золотніков О. Г. Яновська

Відповідно до частини третьої статті 314 ГПК України постанова оформлена суддею Князєвим В. С.