ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2019 р. Справа№ 920/353/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу б/н від 20.05.2019 (вх. №09.1-04.5/4326/19 від 05.06.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 07.05.2019 про забезпечення позову

у справі №920/353/19 (суддя Спиридонової Н.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрейдресурси"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн"

про стягнення 440 000,00 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Калачик В.В., довіреність № 1/2 від 04.04.2019

від відповідача: не з`явились

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртрейдресурси" звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором поставки № 05/153-2018 від 25.05.2018 в сумі 440 000,00 грн, яка складається з вартості оплаченого та непоставленого товару, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 6 600,00 грн.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву №1 від 04.04.2019 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн", що знаходяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ "СБЕРБАНК", МФО 320627, адреса Головного офісу банку: 01601, Україна, м. Київ, вул. Володимирська, 46.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 07.05.2019 (повний текст складено 10.05.2019) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрейдресурси" № 1 від 04.04.2019 про забезпечення позову у справі № 920/353/19 задоволено та вжито заходи забезпечення позову. Накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕРН" в сумі 440000,00 грн., що знаходяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ "СБЕРБАНК", МФО 320627, адреса Головного офісу банку: 01601, Україна, м. Київ, вул. Володимирська, 46.

Не погодившись з даною ухвалою суду, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Модерн", 20.05.2019 подав апеляційну скаргу б/н від 20.05.2019, просить ухвалу Господарського суду Сумської області від 07.05.2019 у справі №920/353/19 скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постановляючи оскаржувану ухвалу судом першої інстанції визнано встановленими обставини, які не були доведені позивачем при зверненні з заявою про забезпечення позову. Так, апелянт стверджує, що факт ухилення відповідача від виконання зобов`язання не є встановленим та підлягає доведенню під час вирішення справи в суді, а тому, на думку сторони, не існує жодних підстав для обмеження господарської діяльності ТОВ «Модерн» шляхом накладення арешту на грошові кошти.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою б/н від 20.05.2019 (вх. №09.1-04.5/4326/19 від 05.06.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 07.05.2019 у справі №920/353/19. Позивачу встановлено процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також надано сторонам строк на подання заяв, клопотань, пояснень протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження, але не пізніше 26.06.2019. Розгляд справи призначено на 01.07.2019.

27.06.2019 позивачем на адресу Північного апеляційного господарського суду надіслано (25.06.2019 згідно відтиску календарного штемпелю на конверті) відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртрейдресурси" просить ухвалу Господарського суду Сумської області від 07.05.2019 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апелянта позивач посилається на те, що місцевим господарським судом вірно було постановлено ухвалу про накладення арешту на кошти відповідача, оскільки іншого майна у Товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн" не має, а тому виведення цих коштів з рахунку, розмір яких, як стало відомо позивачу від приватного виконавця, становить 425894,78 грн, призведе до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову про стягнення 440 000,00 грн.

Представники сторін в судове засідання 01.07.2019 не з`явились, про час та місце судового розгляду сторони повідомлялись належним чином. Згідно виписки з пошукової системи відстеження поштових відправлень АТ «Укрпошта» рекомендований лист з ухвалою суду отриманий позивачем 21.06.2019. При цьому, надіслане за вказаною в апеляційній скарзі та розміщеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою рекомендований конверт на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн" повернутий відділенням поштового зв`язку із відміткою: «адресат відсутній».

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 11.06.2019 (http://www.reyestr.court.gov.ua), а тому усі учасники справи мали змогу ознайомитися з текстом цієї ухвали.

Разом із тим, право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за свою природою потребує регулювання державною. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Крім того, колегія суддів зауважує, що згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже відповідач не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про рух апеляційної скарги, користуючись засобами поштового зв`язку, відкритим безоплатним цілодобовим доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень тощо, однак наданими йому процесуальними правами не скористався.

При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вищевказане свідчить, що присутність належних представників, зокрема, відповідача у судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги без порушень норм чинного законодавства залежала виключно від суб`єктивної поведінки сторони, а тому колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду скарги та вважає за можливе розглянути справу в апеляційному порядку без участі представників ТОВ «Модерн».

Представник позивача в судовому засіданні 01.07.2019 заперечив проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві та просив ухвалу Господарського суду Сумської області від 07.05.2019 залишити без змін.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Предметом позову у даній справі є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрейдресурси" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн" 440 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки відповідачем не поставлено оплачений на умовах передплати придбаний позивачем товар згідно рахунку № 153 від 25.05.2018, позивач просить стягнути 440 000,00 грн.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, місцевий господарський суд з посиланням на приписи ст. ст. 136, 137 ГПК України, виходив з того, що заходи забезпечення позову про накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми позовних вимог нерозривно пов`язані з предметом позову та спрямовані на запобігання можливим негативним наслідкам.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Аналіз вищенаведених норм процесуального закону дає підстави для висновку, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Судова колегія вважає за необхідне зауважити, що при вирішенні питання про забезпечення позову підлягають оцінці доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Натомість, інша сторона, щодо якої заявник просить вжити заходи забезпечення, за загальними принципами господарського судочинства, повинна довести суду відсутність обставин, які можуть свідчити про імовірність невиконання судового рішення у разі задоволення позову.

Так, матеріалами справи підтверджується, що позивач в обґрунтування необхідності застосування заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти відповідача, посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобов`язань з поставки передплаченого товару та не повертає кошти передплати, стягнення яких є предметом позову у даній справі.

Судовою колегією встановлено, що відповідач за визначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою не знаходиться, внесення актуалізації місцезнаходження товариства не проводить, в апеляційній скарзі визначає адресу для надіслання кореспонденції за якою її не отримує, що додатково дає підстави для висновку про зловживання стороною процесуальними правами, а відтак і виникнення сумнівів щодо виконання відповідачем рішення суду з огляду на відсутність будь-якого рухомого та нерухомого майна у товариства та невстановленого місцезнаходження боржника.

Натомість, відповідач, звертаючись з даною апеляційною скаргою, належними і допустимими доказами в контексті приписів ст. ст. 76, 77 ГПК України не спростував підстав для накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Модерн» на відкритих ним рахунках в банківських установах в межах оспорюваної суми, не посилається та не надає належних доказів про наявність у нього достатньої кількості грошових коштів, необхідних для виконання рішення суду, у разі задоволення позову; про наявність іншого майна (із конкретизацією переліку та вартості), яке є достатнім для задоволення вимог позивача у разі звернення стягнення на майно.

З наявної в матеріалах довідки АТ «Сбербанк» (що подано позивачем в обґрунтування доводів відзиву на апеляційну скаргу) слідує, що на момент накладення арешту на кошти згідно оскаржуваної ухвали, залишок коштів на рахунках боржника складав 425 894, 78 грн, тобто достатності коштів для виконання рішення суду не вбачається.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції, за результатами дослідження представлених до матеріалів справи доказів в їх сукупності, дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки дії відповідача з приховування свого місцезнаходження та невиконання зобов`язань з поставки товару свідчать про можливість утруднення або взагалі не виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Разом з цим, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що у випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, позаяк це рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2012 від 13.12.2012)

Рішення суду безумовно має бути виконаним і його невиконання загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 11-рп/2012 від 25.04.2012).

Складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції, є виконання рішення господарського суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Зокрема, у рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хорнсбі проти Греції" зазначено, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система договірних держав допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалось б на шкоду одній з сторін.

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Приймаючи до уваги встановлене існування загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що відповідачем в суді апеляційної інстанції не було спростовано висновків Господарського суду Сумської області про існування підстав для накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Модерн» на рахунку в банківській установі в межах суми, про стягнення якої подано позов.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Господарського суду Сумської області від 07.05.2019, відповідає загальним вимогам, встановленим статтями 136, 137, 234 ГПК України, а тому правових підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Модерн» на ухвалу Господарського суду Сумської області від 07.05.2019 підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-255, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 07.05.2019 про забезпечення позову у справі №920/353/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 07.05.2019 про забезпечення позову у справі №920/353/19 залишити без змін.

3. Справу №920/353/19 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст.ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська

Повний текст постанови складено 04.07.2019