ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року Справа № 915/1469/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

секретар судового засідання Мавродій Г.В.

представник позивача в судове засідання не з`явився,

представник відповідача в судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Приватного підприємства Светолюкс Николаев, 54028, м.Миколаїв, вул.Космонавтів, буд.81/24

до відповідача: Державного підприємства Науково виробничого комплексу газотурбобудування Зоря Машпроект, 54018, м.Миколаїв, пр.Богоявленський, буд.42А

про: стягнення 3 793,07 грн.,

Приватне підприємство Светолюкс Николаев звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №20/5.1 від 20.05.2019 про стягнення з Державного підприємства Науково виробничого комплексу газотурбобудування Зоря Машпроект заборгованості у розмірі 3793,07 грн. з якої: 1689,60 грн. основна заборгованість, 1838,21 грн. пеня, 164,69 грн. 3% річних, 100,57 грн. інфляційні втрати.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки №1781 від 23.02.2017 в частині своєчасної оплати за поставлений позивачем товар.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 24.05.2019 позовну заяву №20/5.1 від 20.05.2019 Приватного підприємства Светолюкс Николаев залишено без руху.

31.05.2019 позивач до відділу документального забезпечення господарського суду Миколаївської області надав заяву №29/5-1 від 29.05.2019 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 04.07.2019 о 14 год. 00 хв.

14.06.2019 від позивача до суду надійшли письмові пояснення від 13.06.2019 вих.№13/6-6, в яких останній повідомляє суд, що після відкриття провадження у справі 10.06.2019 відповідачем сплачено основну заборгованість в сумі 1689 грн. 60 коп. На підтвердження сплати основної заборгованості до пояснень додано банківську виписку по рахунку. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача пеню в сумі 1838 грн. 21 коп., 3% річних в сумі 164 грн. 69 коп. та інфляційні втрати в сумі 100 грн. 57 коп.

Дані письмові пояснення позивача суд визнає як заяву про зменшення позовних вимог, подану на підставі п. 2 ч. 1 ст. 46 ГПК України, якою передбачено, що позивач вправі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач у наданому 25.06.2019 до суду відзиві не визнає позовні вимоги повністю та зазначив, що:

1) ним 10.06.2019 сплачено основну заборгованість в сумі 1689 грн. 60 коп., яка виникла за видатковою накладною від 06.09.2018 №13-С_002876 та на підставі рахунку від 29.08.2018 №13-СМ9524, згідно платіжного доручення №4556;

2) просить суд врахувати майнові та немайнові інтереси відповідача, відсутність завданих збитків позивачу та іншим учасниками господарських відносин та зменшити розмір штрафних санкцій, передбачених позовними вимогами, до мінімальної суми. При цьому посилається на те, що відповідач в свою чергу частково сплачував заборгованість за поставлений товар. Зазначає, що наявність дуже скрутного фінансового становища у Відповідача підтверджується фактом того, що відповідно до Постанови ВРУ від 27.05.2015 № 129-VIII «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» Російська Федерація визнана державою-агресором, внаслідок чого ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» зазнало втрати ринку збуту товарів військового призначення, що спричинило імпортозаміщення даної категорії товарів та негативно відобразилось на об`ємах виробництва. Довготривалість циклу виробництва продукції (від 6 до 18 місяців) потребує постійної і достатньої величини оборотних коштів для закупівлі матеріалів і комплектуючих, в зв`язку з чим підприємство змушене користуватись банківськими кредитами, в т. ч. в іноземній валюті. Таким чином, внаслідок девальвації гривні, підприємство зазнає постійних витрат у вигляді сплати процентів по кредитам та нарахування курсових збитків. Дані обставини свідчать про складне фінансове становище відповідача. Крім того, відповідач є учасником Державного концерну «Укроборонпром» та об`єктом державної власності, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави, згідно Постанови Кабінету міністрів України № 83 від 04.03.2015 «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави». Відповідач є підприємством оборонно - промислового комплексу, яке має стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Відтак фінансове становище Відповідача прямо залежить від становища у економіці та безпеці держави Україна, а безпека держави прямо залежить від сталої господарської діяльності відповідача. Так наявне на цей час нестабільне становище у економіці та безпеці держави (проведення Україною анти терористичної операції, а від 30.04.2018 р. - Операція об`єднаних сил, інфляційні коливання, проведення політики імпортозаміщення у зв`язку із агресією РФ та інш.) прямо впливає на фінансове становище Відповідача.

25.06.2019 позивач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав клопотання в якому просить суд розглянути справу про стягнення 2 103,47 грн. без участі представника позивача. Зазначає, що довіряє складу суду та не має підстав для відводу, не має наміру укласти мирову угоду, передати справу на розгляд третейському суду, міжнародному комерційному арбітражу або звернутися до суду для проведення врегулювання спору за участю судді, подано всі наявні докази, у позовній заяві повідомлено суд про всі обставини справи, які відомі позивача, не має додаткових заяв та клопотань по суті справи. Вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

04.07.2019 відповідач надав до суду клопотання в якому просить суд розглянути справу №915/1469/19 без участі представника відповідача, а також зменшити розмір штрафних санкцій передбачених позовними вимогами до мінімальної суми у прядку ст.233 ГК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

23.02.2017 між Державним підприємством Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря-Машпроект (далі покупець) та Приватним підприємством Светолюкс Николаев (далі постачальник) укладено договір поставки №1781 (далі договір), у відповідності до умов якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, передбачених даним договором, поставити покупцю електротехнічні товари (далі товар), зазначений в Специфікації №1 (Специфікаціях), що є додатком №1 (Додатками) до цього договору, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити поставлений товар в порядку та строки, передбачені даним договором (п.1.1 договору).

Згідно п.1.2 договору, загальна кількість товару, що підлягає поставці, по сортам, групам, підгрупам, видам, маркам, типам розміром визначаються Специфікацією №1 та іншими Специфікаціями, які в подальшому, при виробничій необхідності, можуть бути оформлені та підписані сторонами.

У відповідності до п. 3.1 Договору, поставка товару здійснюється видами транспорту, визначеними за згодою сторін. Постачальник зобов`язується поставити товар на умовах поставки СРТ, пр.. Жовтневий, 42а, м.Миколаїв, Україна ДП НВКГ Зоря-Машпроект, відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів INCOTERMS у редакції 2010 року (п.3.2 Договору).

Строк поставки товару зазначається у специфікаціях (п. 3.4 договору).

Поставка товару здійснюється на підставі та у відповідності до підписаної сторонами Специфікації №1 (Специфікацій) (п.3.6 договору).

Відповідно до п. 3.7 договору, при передачі товару покупцю, постачальник зобов`язаний надати оригінали наступних документів: рахунок фактуру; видаткову накладну; товарно транспортну накладну або декларацію перевізника; копію сертифікату відповідності або копію сертифікату якості, завірену постачальником (якщо товар підлягає обов`язковій сертифікації); паспорт та керівництво з експлуатації. У разі ненадання або надання в неповному обсязі покупцю вищезазначених супровідних документів або надання неналежно оформлених супровідних документів, товар вважається непоставленим.

Згідно п. 4.1 договору, поставка здійснюється за цінами, які визначені у Специфікації №1 і включають всі податки, збори й інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші видатки постачальника, пов`язані з поставкою товару. Ціна на товар зазначається в Специфікації №1 (Специфікаціях), формується в гривнях та може бути змінена тільки за взаємною згодою сторін, шляхом підписання Додаткової угоди до договору (п.4.2 Договору).

Ціна договору становить 101622 грн., у т.ч. ПДВ - 16937 грн. згідно Специфікації №1 та може збільшуватися на суму підписаних в подальшому сторонами Специфікацій з обов`язковим зазначенням суми договору у специфікації (п. 4.4 договору).

Оплата покупцем товару здійснюється за відповідним рахунком постачальника в національній валюті України, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у даному договорі (якщо постачальник не повідомить покупцеві реквізитів іншого рахунка) (п. 5.1 договору).

Пунктом 5.2 Договору визначено, що оплата по даному договору здійснюється наступним чином: розрахунок за поставлений товар згідно отриманого рахунку здійснюється покупцем не пізніше 10 банківських днів від дати поставки товару на склад покупця.

Датою оплати товару вважається дата списання коштів з поточного рахунку покупця (п. 5.3 договору).

Згідно п. 10.1 договору, даний договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2019. Закінчення строку дії даного договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов`язань (у тому числі гарантійних) за даним договором.

На виконання умов договору позивачем на оплату замовленого товару виставлено відповідачу рахунки-фактури: від 20.03.2018 №13-СМ2682 на суму 39238 грн. 44 коп. (а.с. 86); від 05.04.2018 №13-СМ3364 на суму 8348 грн. 33 коп. (а.с. 87); від 12.07.2018 №13-СМ6106 на суму 220 грн. 54 коп. (а.с. 90); від 29.08.2018 №13-СМ9524 на суму 1689 грн. 60 коп. (а.с.93).

На виконання договірних зобов`язань та на підставі специфікацій: №10 (а.с. 25), №12 (а.с.29) та №13 (а.с. 31) ПП Светолюкс Николаев поставило ДП НВКГ Зоря-Машпроект обумовлений договором товар, що підтверджується видатковими накладними: від 11.04.2018 №13-С_000987 на суму 39238 грн. 44 коп. (а.с.34); від 24.04.2018 № 13-С_001181 на суму 8348 грн. 33 коп. (а.с.35); від 01.08.2018 №13-С_002365 на суму 220 грн. 54 коп. (а.с.39); від 06.09.2018 №13-С_002876 на суму 1689 грн. 60 коп. (а.с.41).

Вказаний товар був отриманий уповноваженою особою відповідача на підставі довіреностей: від 06.04.2018 №908845/660 (а.с. 44); від 23.04.2018 №908983/798; від 30.07.2018 №909757/1572 (а.с.39), від 04.09.2018 №909997/1812 (а.с.41), що підтверджується підписом уповноваженої особи на видаткових накладних.

Відповідачем оплачено поставлений товар за видатковими накладними: від 11.04.2018 №13-С_000987 на суму 39238 грн. 44 коп.; від 24.04.2018 № 13-С_001181 на суму 8348 грн. 33 коп.; від 01.08.2018 №13-С_002365 на суму 220 грн. 54 коп., що підтверджується банківською випискою з рахунку ПП Светолюкс Николаев (а.с.48-53), проте з простроченням строку оплати, а за видатковою накладною від 06.09.2018 №13-С_002876 на суму 1689 грн. 60 коп. відповідачем не було здійснено сплату.

У зв`язку з неповною оплатою відповідачем вартості поставленого товару ПП Светолюкс Николаев звернулося до ДП НВКГ Зоря-Машпроект з претензією від 20.11.2018 № 20/11-01 (а.с. 54-64) про сплату заборгованості у вищевказаній сумі та пені, 3% річних і інфляційних втрат за прострочення оплати товару, яка отримана відповідачем 21.11.2018, про що свідчить відмітка уповноваженої особи на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.64).

Проте, заборгованість у сумі 1689 грн. 60 коп. за видатковою накладною від 06.09.2018 №13-С_002876 відповідачем не було погашено, що призвело до звернення позивача до господарського суду із відповідним позовом про стягнення заборгованості в судовому порядку.

14.06.2019 від позивача до суду надійшли письмові пояснення від 13.06.2019 вих.№13/6-6, в яких останній повідомив суд, що після відкриття провадження у справі 10.06.2019 відповідачем сплачено основну заборгованість в сумі 1689 грн. 60 коп. та просить суд стягнути заборгованість з відповідача у розмірі 2 103,47 грн. з яких: 1 838,21 грн. пеня, 164,69 грн. 3% річних, 100,57 грн. інфляційні втрати., розгляд яких здійснюється судом.

У відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, задоволенню інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно вимог ст. 712 ЦК України, - за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні - покупцеві товар (Товари), а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно доданого до позовної заяви розрахунку (а.с.12) позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню у загальному розмірі 1838 грн. 21 коп., яка нарахована за несвоєчасну оплату наступних видаткових накладних:

1) від 11.04.2018 №13-С_000987 на суму 39238 грн. 44 коп. за період 27.05-02.07.2018 в сумі 1352,38 грн.;

2) від 24.04.2018 №13-С_001181 на суму 8348 грн. 33 коп. за період 11.06.-02.07.2018 в сумі 171,08 грн.;

3) від 01.08.2018 №13-С_002365 на суму 220 грн. 54 коп. за період 16.09.2018-30.10.2018 в сумі 9,79 грн.;

4) від 06.09.2018 №13-С_002876 на суму 1689 грн. 60 коп. за період 21.10.2018-20.05.2019 в сумі 304,96 грн.

У відповідності до п. 7.2 Договору, у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати за отриманий товар, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення оплати, від суми заборгованості, за кожний день прострочення оплати.

За розрахунком суду, здійсненого за допомогою системи Законодавство пеня нарахована вірно, але за несвоєчасну оплату видаткової накладної від 06.09.2018 №13-С_002876 за період 21.10.2018-20.05.2019 пеня склала суму 352 грн. 12 коп., тобто в більшому розмірі ніж заявлено позивачем, тому, враховуючи принцип диспозитивності, суд погоджується з розрахунком пені за вказаною накладною, здійсненим позивачем.

Відповідач звертався до суду із проханням врахувати майнові та немайнові інтереси відповідача, відсутність завданих збитків позивачу та іншим учасниками господарських відносин та зменшити розмір штрафних санкцій, передбачених позовними вимогами, до мінімальної суми. При цьому посилається на те, що відповідач в свою чергу частково сплачував заборгованість за Договором за поставлений товар. Зазначає, що наявність дуже скрутного фінансового становища у Відповідача підтверджується фактом того, що відповідно до Постанови ВРУ від 27.05.2015 № 129-VIII «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» Російська Федерація визнана державою-агресором, внаслідок чого ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» зазнало втрати ринку збуту товарів військового призначення, що спричинило імпортозаміщення даної категорії товарів та негативно відобразилось на об`ємах виробництва. Довготривалість циклу виробництва продукції (від 6 до 18 місяців) потребує постійної і достатньої величини оборотних коштів для закупівлі матеріалів і комплектуючих, в зв`язку з чим підприємство змушене користуватись банківськими кредитами, в т. ч. в іноземній валюті. Таким чином, внаслідок девальвації гривні, підприємство зазнає постійних витрат у вигляді сплати процентів по кредитам та нарахування курсових збитків. Дані обставини свідчать про складне фінансове становище відповідача. Крім того, відповідач є учасником Державного концерну «Укроборонпром» та об`єктом державної власності, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави, згідно Постанови Кабінету міністрів України № 83 від 04.03.2015 «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави». Відповідач є підприємством оборонно - промислового комплексу, яке має стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Відтак фінансове становище Відповідача прямо залежить від становища у економіці та безпеці держави Україна, а безпека держави прямо залежить від сталої господарської діяльності відповідача. Так наявне на цей час нестабільне становище у економіці та безпеці держави (проведення Україною анти терористичної операції, а від 30.04.2018 р. - Операція об`єднаних сил, інфляційні коливання, проведення політики імпортозаміщення у зв`язку із агресією РФ та інш.) прямо впливає на фінансове становище відповідача.

Оцінивши викладені відповідачем обставини суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до положень ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу п.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинен бути взятий до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не задало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, яким приймається рішення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язань, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідність розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до приписів ст.3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з частинами 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Так, зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення пені є правом суду, розмір такого зменшення ґрунтується на обставинах справи, встановлених судом при дослідженні поданих сторонами доказів, тому саме суд на власний розсуд вирішує питання про наявність в даному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 15.03.2019 року у справі №910/3652/18 зазначив, що вирішення питання зменшення належних до сплати штрафних санкцій перебуває в межах дискреційних повноважень господарських судів.

Керуючись вказаними нормами права, господарський суд здійснив оцінку ступеня вини відповідача в простроченні виконання зобов`язання за Договором, причини неналежного виконання зобов`язання, судом враховано, що підприємство відповідача має стратегічне значення для економіки та безпеки держави, відповідач є підприємством оборонно промислового комплексу, а також враховуючи інтереси обох сторін, суд вважає за можливе зменшити розмір стягуваної пені на 50% (1838 грн. 21 коп. - 50%) до 919 грн. 11 коп.

Також, на думку суду застосоване судом зменшення не суперечить принципу юридичної рівності учасників спору і не свідчить про явне заниження суми неустойки.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ДП НВКГ Зоря-Машпроект про стягнення з відповідача нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Так, цивільним законодавством передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Суд погоджується з поданими позивачем розрахунками 3 % річних у сумі 164 грн. 69 коп., нарахованих за видатковими накладними:

1) від 11.04.2018 №13-С_000987 на суму 39238 грн. 44 коп. за період 27.05-02.07.2018 в сумі 119,33 грн.;

2) від 24.04.2018 №13-С_001181 на суму 8348 грн. 33 коп. за період 11.06.-02.07.2018 в сумі 15,10 грн.;

3) від 01.08.2018 №13-С_002365 на суму 220 грн. 54 коп. за період 16.09.2018-30.10.2018 в сумі 0,82 грн.;

4) від 06.09.2018 №13-С_002876 на суму 1689 грн. 60 коп. за період 21.10.2018-20.05.2019 в сумі 29,44 грн.

та інфляційних втрат у сумі 100 грн. 57 коп., нарахованих позивачем за видатковими накладними:

від 01.08.2018 №13-С_002365 на суму 220 грн. 54 коп. за жовтень 2018 в сумі 3,75 грн.;

від 06.09.2018 №13-С_002876 на суму 1689 грн. 60 коп. за період листопад 2018- квітень 2019 року в сумі 96,82 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до позовної заяви, ПП Светолюкс Николаев, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 13.06.2019 вих.№13/6-6, звернулося з вимогами про стягнення з ДП НВКГ Зоря-Машпроект заборгованості в загальній сумі 2103 грн. 47 коп.

Позивачем оплачено позов у даній справі судовим збором у сумі 1921 грн. (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір) згідно платіжного доручення від 20.05.2019 № 13919.

Враховуючи викладене судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 11 ,73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 238, 241, 247, 248, 252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Науково виробничого комплексу газотурбобудування Зоря Машпроект (54018, м.Миколаїв, пр.Богоявленський, буд.42А, ідентифікаційний код 31821381) на користь Приватного підприємства Светолюкс Николаев (54056, м.Миколаїв, вул.Космонавтів, буд.81/24, ідентифікаційний код 30397329) грошові кошти в сумі 1 184 грн. 37 коп., з якої: 919 грн. 11 коп. пеня; 164 грн. 69 коп. 3% річних; 100 грн. 57 коп. інфляційні втрати, а також судовий збір в сумі 1921 грн.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 09.07.2019

Суддя Н.О. Семенчук