ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2019 р. Справа№ 911/2591/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання Майданевич Г.А.,

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 25.06.2019,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

на рішення Господарського суду Київської області

від 21.03.2019 (повне рішення складено 03.04.2019)

у справі №911/2591/18 (суддя Бабкіна В.М.)

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОФЕ БАР ПЛЮС"

про стягнення 30458054, 82 грн. недоотриманої орендної плати за попереднім договором оренди №02.5-14-41 від 29.04.2016 та договором №2082 від 15.03.2018, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2018 року Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОФЕ БАР ПЛЮС про стягнення 30458054,82 грн. недоотриманої орендної плати за попереднім договором оренди № 02.5-14-41 від 29.04.2016 та договором № 2082 від 15.03.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на укладення 29.04.2016 між ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та ТОВ "КОФЕ БАР ПЛЮС" попереднього договору оренди № 02.5-14-41 нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до умов якого балансоутримувач передав, а орендар прийняв у строкове платне користування майно, яке знаходилося на балансі балансоутримувача, вартість якого станом на 31.03.2016 за звітом про незалежну оцінку майна становила 27152495,00 грн. без ПДВ. Попереднім договором було передбачено, що у разі, якщо незалежна оцінка РВ ФДМУ по Київській області буде більшою, сторони вносять зміни в договір шляхом укладання додаткової угоди до нього та орендар зобов`язаний сплатити різницю недоотриманої орендної плати за час користування майном на підставі окремо виставленого рахунку, протягом 5-ти банківських днів з дати його отримання. У подальшому, Регіональним відділенням Фонду державного майна України вартість майна станом на 30.11.2017 згідно зі звітом про оцінку була визначена в сумі 28709900,00 грн., у зв`язку з чим, враховуючи положення попереднього договору щодо обов`язку відповідача сплатити різницю недоотриманої орендної плати за час користування майном у випадку, якщо незалежна оцінка РВ ФДМУ по Київській області буде більшою, ДП "МА "Бориспіль" на адресу відповідача було направлено письмову вимогу від 04.09.2018 № 35-28/5-50, з доданим до неї рахунком-фактурою № 6/98 від 05.09.2018 про сплату недоотриманої орендної плати в сумі 30458054,82 грн. з ПДВ за час користування майном, проте ТОВ "КОФЕ БАР ПЛЮС" не відреагувало на вказану вимогу та не здійснило сплату недоотриманої орендної плати, у зв`язку з чим позивач і звернувся з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача 30458054,82 грн. недоотриманої орендної плати, а також судовий збір.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 у справі №911/2591/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до п. 5.24 попереднього договору № 02.5-14-41 у разі, якщо незалежна оцінка РВ ФДМУ по Київській області буде більшою, сторони вносять зміни в договір шляхом укладання додаткової угоди до нього та орендар зобов`язаний сплатити різницю недоотриманої орендної плати за час користування майном на підставі окремо виставленого рахунку, протягом 5 банківських днів з дати його отримання. Водночас, оскільки судом першої інстанції не встановлено обставин належного оформлення внесення до попереднього договору змін щодо розміру орендної плати, у відповідача не виникло зобов`язання по сплаті коштів в іншому розмірі, а позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявності у відповідача обов`язку сплати позивачу коштів в розмірі 30458054,82 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції. Ухвалити нове, яким позов задовольнити, мотивуючи свої вимоги тим, що оскаржуване рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи.

Так, апелянт зазначає, що закінчення строку дії попереднього договору не звільняє відповідача від обов`язку вносити плату за весь час користування майном до 18.03.2018 включно, оскільки враховуючи умови п.5.24. попереднього договору, зобов`язання відповідача по сплаті різниці недоотриманої позивачем орендної плати виникає з моменту отримання відповідачем рахунку, а не з моменту внесення змін до його умов.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи відповідача зводяться до того, що попередній договір оренди №02.5-14-41 від 29.04.2016 припинив свою дію 31.10.2017 та виконаний сторонами в повному обсязі, враховуючи приписи частини 3 статті 632 ГПК України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

28.05.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів суду від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області надійшов лист вих.. №52-03-2425 від 28.05.2019. Водночас, колегія суддів не приймає до розгляду даний лист та викладені у ньому пояснення, оскільки він надійшов від особи, яка не є учасником справи, тобто особи, що не наділена процесуальною дієздатністю учасниками справи у даному судовому провадженні.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

29 квітня 2016 року між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОФЕ БАР ПЛЮС" (орендар) було укладено попередній договір оренди № 02.5-14-41 нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до розділу 1 якого балансоутримувач передає, а орендар приймає в строкове платне користування приміщення № 172 та частину приміщення № 226 на третьому поверсі пасажирського терміналу "D" (інв. № 47578), загальною площею 315,0 кв.м (майно). Майно знаходиться на балансі балансоутримувача та розміщене за адресою: Міжнародний аеропорт "Бориспіль", м. Бориспіль, Київська область, 08307. Сторони погоджуються, що вартість майна за Звітом про незалежну оцінку майна станом на 31 березня 2016 року становить 27152495,00 грн. без ПДВ. Майно передається в оренду для розміщення бару з правом продажу товарів підакцизної групи.

Орендар вступає у строкове платне користування майном на термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту передачі - приймання майна. Акт передачі-приймання підписують балансоутримувач та орендар. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди. Передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною в звіті про оцінку вартості майна, з урахуванням індексації (п.п. 2.1-2.3 попереднього договору).

Пунктом 3.1 попереднього договору передбачено, що оплата здійснюється орендарем з дати підписання сторонами акту передачі-приймання орендованого майна в оренду і припиняється з дати фактичного звільнення орендарем майна, що підтверджується підписанням сторонами акту передачі-приймання орендованого майна.

Умовами п. 3.2 попереднього договору розмір орендної плати визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами та доповненнями) і за базовий місяць розрахунку - березень 2016 року без врахування ПДВ становить 339406,19 грн.

У відповідності з п. 3.10 попереднього договору у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом передачі - приймання майна включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Згідно з п. 5.22 попереднього договору орендар зобов`язується укласти основний договір оренди майна з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області з дотриманням всіх процедур згідно з вимогами діючого законодавства до 31.10.2016.

Відповідно до п. 5.23 попереднього договору орендар зобов`язується на протязі 10-ти днів з дати укладання цього договору надати копії підтверджуючих документів щодо звернення з ініціативою до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області з метою укладення договору оренди майна.

Пунктом 5.24 попереднього договору передбачено, що у разі, якщо незалежна оцінка РВ ФДМУ по Київській області буде більшою, сторони вносять зміни в договір шляхом укладання додаткової угоди до нього та орендар зобов`язаний сплатити різницю недоотриманої орендної плати за час користування майном на підставі окремо виставленого рахунку, протягом 5-ти банківських днів з дати його отримання.

Даний договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та є чинним до дати укладання основного договору оренди з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, або до визнання переможцем конкурсу на право оренди майна іншого учасника, але в будь-якому випадку до 31.10.2016 включно, в залежності від того яка дата наступить раніше. Після цього договір припиняє свою дію (п. 12.1 попереднього договору).

29.04.2016 П "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та ТОВ "КОФЕ БАР ПЛЮС" було підписано акт № 1 передачі-приймання орендованого майна до попереднього договору оренди № 02.5-14-41 від 29.04.2016, відповідно до якого балансоутримувач передав, а орендар прийняв у користування нерухоме майно, а саме - приміщення № 172 та частину приміщення № 226 на третьому поверсі пасажирського терміналу "D" (інв. № 47578), загальною площею 315,0 кв.м (майно), яке знаходиться на балансі балансоутримувача та розміщене за адресою: 08307, Київська область, м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

28.10.2016 ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та ТОВ "КОФЕ БАР ПЛЮС" було підписано додаткову угоду № 1 до попереднього договору оренди № 02.5-14-41 від 29.04.2016 нерухомого майна, що належить до державної власності, якою було викладено п. 5.22 попереднього договору в наступній редакції: "укласти основний договір оренди майна з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області з дотриманням всіх процедур згідно з вимогами діючого законодавства до 31.01.2017" та п. 12.1 попереднього договору в наступній редакції: "даний договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та є чинним до 31.01.2017".

31.01.2017 ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та ТОВ "КОФЕ БАР ПЛЮС" було підписано додаткову угоду № 2 до попереднього договору оренди № 02.5-14-41 від 29.04.2016 нерухомого майна, що належить до державної власності, якою було викладено п. 5.22 попереднього договору в наступній редакції: "укласти основний договір оренди майна з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області з дотриманням всіх процедур згідно з вимогами діючого законодавства до 30.04.2017" та п. 12.1 попереднього договору в наступній редакції: "даний договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та є чинним до 30.04.2017".

30.04.2017 ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та ТОВ "КОФЕ БАР ПЛЮС" було підписано додаткову угоду № 3 до попереднього договору оренди № 02.5-14-41 від 29.04.2016 нерухомого майна, що належить до державної власності, якою було викладено п. 5.22 попереднього договору в наступній редакції: "укласти основний договір оренди майна з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області з дотриманням всіх процедур згідно з вимогами діючого законодавства до 31.07.2017" та п. 12.1 попереднього договору в наступній редакції: "Даний договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та є чинним до дати укладання основного договору оренди з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, або до визнання переможцем конкурсу на право оренди майна іншого учасника, але в будь-якому випадку до 31.07.2017 включно, в залежності від того, яка дата наступить раніше. Після цього договір припиняє свою дію".

31.07.2017 ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та ТОВ "КОФЕ БАР ПЛЮС" було підписано додаткову угоду № 4 до попереднього договору оренди № 02.5-14-41 від 29.04.2016 нерухомого майна, що належить до державної власності, якою було викладено п. 5.22 попереднього договору в наступній редакції: "укласти основний договір оренди майна з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області з дотриманням всіх процедур згідно з вимогами діючого законодавства до 31.10.2017" та п. 12.1 попереднього договору в наступній редакції: "Даний договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та є чинним до дати укладання основного договору оренди з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, або до визнання переможцем конкурсу на право оренди майна іншого учасника, але в будь-якому випадку до 31.10.2017 включно, в залежності від того, яка дата наступить раніше. Після цього договір припиняє свою дію".

Поряд з цим, Регіональне відділення Фонду державного майна України, організовуючи передачу в оренду майна на конкурсних умовах, розмістило в газеті "Відомості приватизації" № 15 (1139) від 19.02.2018 оголошення про проведення конкурсу на право оренди майна: приміщення № 172 та частини приміщення № 226 на третьому поверсі пасажирського терміналу "D" (інв. № 47578), загальною площею 315,0 кв.м (майно), яке розміщене за адресою: 08300 , Київська область , м. Бориспіль-7, Аеропорт. Як зазначалося в оголошенні, вартість майна згідно зі звітом про оцінку станом на 30.11.2017 становила 28709900,00 грн.

За результатами вказаного конкурсу Товариство з обмеженою відповідальністю "КОФЕ БАР ПЛЮС" було визнано переможцем, у зв`язку з чим 15.03.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОФЕ БАР ПЛЮС" (орендар) було укладено договір оренди № 2082 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - приміщення № 172 та частину приміщення № 226 на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D", загальною площею 315,0 кв.м (майно), що розміщені за адресою: Київська область , Бориспільський р., Бориспіль-7, на 3-му поверсі будівлі пасажирського терміналу "D", загальною площею 109054,2 кв.м, що перебувають на балансі Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (ДП "МА Бориспіль") (балансоутримувач) та належать на підставі Свідоцтва про право власності, індексний номер: 33768597, виданого Реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області 17.02.2015, право власності за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 2698099, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, вартість яких визначена згідно з висновком про вартість станом на 30 листопада 2017 року і становить за незалежною оцінкою 28709900,00 грн. без врахування ПДВ.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна (п. 2.1 договору).

Пунктами 3.1, 3.3 договору передбачено, що орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку листопад 2017 р. 1480000,00 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Цей договір укладений строком на 10 (десять) років та діє з 15.03.2018 до 14.03.2028 включно (п. 10.1 договору).

18.03.2018 між ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та ТОВ "КОФЕ БАР ПЛЮС" було підписано без зауважень акт № 2 передачі-приймання орендованого майна до попереднього договору оренди № 02.5-14-41 від 29.04.2016, відповідно до якого орендар передав, а балансоутримувач прийняв наступне нерухоме майно, а саме - приміщення № 172 та частину приміщення № 226 на третьому поверсі пасажирського терміналу "D" (інв. № 47578), загальною площею 315,0 кв.м (майно), яке розміщене за адресою: 08300 , Київська область, Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль.

Після укладення між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОФЕ БАР ПЛЮС" договору оренди № 2082 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулося до ТОВ "КОФЕ БАР ПЛЮС" з вимогою № 35-28/5-50 від 04.09.2018, відповідно до якої позивач вимагав сплатити протягом 5 банківських днів з дати отримання даної вимоги 30458054,82 грн. недоотриманої орендної плати за час користування майном згідно з рахунком-фактурою № 6/98 від 05.09.2018.

Зазначена вимога була обґрунтована тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОФЕ БАР ПЛЮС" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області було укладено договір оренди від 15.03.2018 № 2082, пунктом 1.1 якого встановлено, що вартість орендованого ТОВ "КОФЕ БАР ПЛЮС" майна за незалежною оцінкою становить 28709900,00 грн., а п. 3.1 договору № 2082 встановлено, що орендна плата, визначена за результатами конкурсу на право оренди майна, становить 1480000,00 грн. Водночас, укладанню договору № 2082 передував попередній договір від 29.04.2016 № 02.5-14-41 оренди нерухомого майна, що був укладений між ДП "МА "Бориспіль" та ТОВ "КОФЕ БАР ПЛЮС" предметом якого було майно, що, в подальшому, передано ТОВ "КОФЕ БАР ПЛЮС" в оренду за договором № 2082. Проте, відповідно до п. 1.3 попереднього договору № 02.5-14-41, вартість майна за незалежною оцінкою становила 27152495,00 грн., а розмір орендної плати, згідно з п. 3.2 договору № 02.5-14-41 - 339406,19 грн. за базовий місяць розрахунку. Поряд з цим, п. 5.24 договору № 02.5-14-41 передбачалось, що в разі, якщо незалежна оцінка РВ ФДМУ по Київській області буде більшою, орендар зобов`язаний сплатити різницю недоотриманої орендної плати за час користування майном на підставі окремо виставленого рахунку, протягом 5-ти банківських днів з дати його отримання.

Разом з вимогою позивачем на адресу відповідача було направлено рахунок-фактуру № 6/98 від 05.09.2018 про сплату недоотриманої орендної плати в сумі 30458054,82 грн. з ПДВ за час користування майном (з 29.04.2016 до 18.03.2018).

Відповідь на вимогу отримано не було, рахунок-фактуру не оплачено.

Дані обставини стали підставою для звернення з даним позовом до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ч.ч. 1-3, ч.ч. 5, 7 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Згідно з частинами 1 і 7 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 635 ЦК України визначає, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Поряд з цим, як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 284 ГК України визначено, що істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Приписами статті 795 ЦК України передбачено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Поряд з цим, організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду державного та комунального майна, регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотною умовою договору оренди є, зокрема, орендна плата з урахуванням її індексації.

Орендна плата, як істотна умова договору оренди, за розміром, формою та порядком її сплати визначається статями 19, 20 цього Закону.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про орендну державного та комунального майна" орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності.

Як встановлено судом першої інстанції, укладаючи попередній договір оренди № 02.5-14-31 нерухомого майна, що належить до державної власності від 29.04.2016, а також, у подальшому, додаткові угоди до нього, сторони узгодили його істотні умови, у тому числі - щодо ціни та строку дії договору.

Відповідно до ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Отже, із закінченням строку дії договору, припиняються господарські зобов`язання сторін, що виникли на його основі.

За приписами ч. 3 ст. 202 Господарського кодексу України до відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовується відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Суд першої інстанції, дослідивши умови п. 12.1 попереднього договору оренди (з урахуванням додаткових угод до договору), вірно вказав, що сторони встановили термін дії попереднього договору оренди № 02.5-14-31 нерухомого майна, що належить до державної власності від 29.04.2016 відповідно до статті 252 ЦК України. Остаточно строк дії договору сторони визначили календарною датою з 29.04.2016 до 31.10.2017 та альтернативно визначили термін дії договору вказівкою на подію, яка має настати - укладання основного договору (частина друга статі 252 ЦК України).

Відповідно до статей 251, 252 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Таким чином, враховуючи те, що пункт 12.1 договору (з урахуванням додаткових угод до договору) містить вказівку на термін, а саме - до 31.10.2017, протягом якого укладення основного договору не відбулося, то попередній договір припинив свою дію 31.10.2017.

З огляду на викладене, зобов`язання, встановлені для сторін попереднім договором від 29.04.2016, є припиненими з 31.10.2017.

Як свідчать матеріали справи, виконання попереднього договору оренди № 02.5-14-41 нерухомого майна, що належить до державної власності від 29.04.2016 відбувалось шляхом щомісячного виставлення аеропортом рахунків на оплату орендарем.

Так, на дату припинення договору № 02.5-14-41 (31.10.2017) та дату повернення приміщення (18.03.2018) відповідачем було оплачено всі рахунки, виставлені аеропортом, що підтверджується наступними платіжними дорученнями та не заперечується сторонами у даній справі - № 870 від 24.05.2016 на суму 814574,40 грн., № 1208 від 02.06.2016 на суму 407287,20 грн., № 1321 від 09.06.2016 на суму 27153,19 грн., № 1211 від 21.06.2016 на суму 407287,43 грн., № 1635 від 11.07.2016 на суму 407287,43 грн., № 2159 від 02.08.2016 на суму 200000,00 грн., № 2211 від 08.08.2016 на суму 207487,43 грн., № 2642 від 01.09.2016 на суму 407287,43 грн., № 3014 від 03.10.2016 на суму 407287,43 грн., № 3455 від 01.11.2016 на суму 407287,43 грн., № 3917 від 05.12.2016 на суму 407287,43 грн., № 604 від 08.02.2017 на суму 407287,43 грн., № 799 від 21.02.2017 на суму 4480,16 грн., № 960 від 02.03.2017 на суму 100000,00 грн., № 962 від 03.03.2017 на суму 307287,43 грн., № 1191 від 16.03.2017 на суму 8597,83 грн., № 1406 від 03.04.2017 на суму 407287,43 грн., № 1691 від 18.04.2017 на суму 16083,77 грн., № 1954 від 03.05.2017 на суму 407287,43 грн., № 2152 від 16.05.2017 на суму 19894,11 грн., № 4 від 31.05.2017 на суму 407287,43 грн., № 2650 від 16.06.2017 на суму 25447,47 грн., № 5 від 30.06.2017 на суму 430000,00 грн., № 3294 від 14.07.2017 на суму 9658,66 грн., № 3574 від 31.07.2017 на суму 430000,00 грн., № 3848 від 15.08.2017 на суму 10537,98 грн., № 10 від 31.08.2017 на суму 430000,00 грн., № 4471 від 14.09.2017 на суму 10097,44 грн., № 4719 від 29.09.2017 на суму 430000,00 грн., № 5015 від 20.10.2017 на суму 18899,38 грн., № 14 від 30.10.2017 на суму 430000,00 грн., № 5259 від 17.11.2017 на суму 24286,18 грн., № 5700 від 30.11.2017 на суму 425000,00 грн., № 5780 від 14.12.2017 на суму 28374,75 грн., № 20 від 28.12.2017 на суму 430000,00 грн., № 315 від 11.01.2018 на суму 32958,50 грн., № 21 від 31.01.2018 на суму 430000,00 грн., № 925 від 16.02.2018 на суму 44902,42 грн., № 997 від 28.02.2018 на суму 430000,00 грн., № 1472 від 16.03.2018 на суму 44132,01 грн. (копії долучено до матеріалів справи).

З огляду на викладене, хоча попередній договір оренди і припинив свою дію, однак сплата орендних платежів здійснювалася відповідачем за весь час користування приміщеннями, як це передбачено законом і договором, на підставі виставлених позивачем рахунків.

Проте, звертаючись до суду з даним позовом, ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" вимагає стягнути з відповідача недоотриману орендну плату на підставі п. 5.24 попереднього договору оренди № 02.5-14-41 від 29.04.2016 вже після виконання та припинення вказаного договору.

Серед іншого, ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" посилається на приписи ч. 3 ст. 762 ЦК України, якою передбачено, що договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Водночас, слід зазначити, що перегляд, зміна (індексація) ціни можуть бути здійснені лише до моменту припинення дії договору.

У той же час, з долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що вимога ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" № 35-28/5-50 від 04.09.2018 про зміну ціни з дати початку дії договору № 02.5-14-4 та рахунок-фактура № 6/98 від 05.09.2018 на оплату різниці між такими цінами були направлені на адресу відповідача 17.09.2018, тобто після припинення і виконання попереднього договору оренди № 02.5-14-41 від 29.04.2016, а також після повернення ТОВ "КОФЕ БАР ПЛЮС" ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" приміщення № 172 та частини приміщення № 226 на третьому поверсі пасажирського терміналу "D" (інв. № 47578), загальною площею 315,0 кв.м (майно), яке розміщене за адресою: 08300 , Київська область, Бориспільський р- н, с . Гора, вул. Бориспіль, за актом № 2 передачі-приймання орендованого майна від 18.03.2018, відповідно до якого орендар повернув балансоутримувачу нерухоме майно, яке надавалось в оренду на підставі попереднього договору оренди № 02.5-14-41 від 29.04.2016.

Також слід зазначити, що РВ ФДМУ по Київській області, організовуючи передачу в оренду майна на конкурсних умовах, розмістило в газеті "Відомості приватизації" № 15 (1139) від 19.02.2018 оголошення про проведення конкурсу на право оренди майна, в якому було вказано, що вартість майна згідно зі звітом про оцінку станом на 30.11.2017 становила 28709900,00 грн., тобто є більшою, ніж зазначена в попередньому договорі (27152495,00 грн.).

Окрім того, відповідно до п. 3.1 договору оренди № 2082 індивідуально визначеного (нерухомого) майна від 15.03.2018, орендна плата була визначена за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку листопад 2017 року 1480000,00 грн.

Крім того, відповідно до п. 5.24 попереднього договору № 02.5-14-41 у разі, якщо незалежна оцінка РВ ФДМУ по Київській області буде більшою, сторони вносять зміни в договір шляхом укладання додаткової угоди до нього та орендар зобов`язаний сплатити різницю недоотриманої орендної плати за час користування майном на підставі окремо виставленого рахунку, протягом 5 банківських днів з дати його отримання.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що за умовами вказаного пункту попереднього договору обов`язку орендаря щодо сплати різниці недоотриманої орендної плати за час користування майном на підставі окремо виставленого рахунку передує укладення сторонами попереднього договору додаткової угоди.

Проте, матеріали справи вказаної додаткової угоди, якою б вносились зміни до попереднього договору оренди № 02.5-14-41 від 29.04.2016 щодо зміни розміру орендної плати не містять, а рахунок № 6/98 від 05.09.2018 був виставлений позивачем відповідачу під час дії вже іншого договору, укладеного між РВ ФДМУ по Київській області та ТОВ "КОФЕ БАР ПЛЮС", та після припинення дії попереднього договору оренди № 02.5-14-41 нерухомого майна, що належить до державної власності від 29.04.2016.

При цьому, Звіт з незалежної оцінки станом на 30.11.2017, на який посилається позивач, було виконано після 31.10.2017, тобто після припинення дії попереднього договору № 02.5-14-41, у зв`язку з чим він не може змінювати умови останнього з огляду на його припинення. З цих же підстав не може застосовуватись і розмір орендної плати, визначений 02.03.2018 на аукціоні, який використовує позивач для розрахунку суми заявленої до стягнення з відповідача недоотриманої орендної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 ГК України умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

Як зазначалося вище, сторонами при укладенні попереднього договору оренди (з урахуванням укладання в подальшому додаткових угод) було узгоджено розмір орендної плати із визначенням її розміру на місяць та з встановленням порядку подальшого обчислення її розміру за наступні періоди шляхом коригування на індекс інфляції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 21 Закону України "Про орендну державного та комунального майна" розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об`єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінюючи на предмет належності, допустимості та достовірності подані позивачем докази на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а також подані відповідачем докази на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, за наслідками безпосереднього дослідження в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог у даній справі, оскільки доказів внесення сторонами змін до умов попереднього договору оренди (під час дії даного договору) в частині розміру орендної плати у зв`язку зі зміною вартості майна за незалежною оцінкою до матеріалів справи не надано.

Відтак, за відсутності належного оформлення внесення до попереднього договору змін щодо розміру орендної плати, у відповідача не виникло зобов`язання по сплаті коштів в іншому розмірі, а позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявності у відповідача обов`язку сплати позивачу коштів в розмірі 30458054,82 грн.

З огляду на зазначене, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для донарахування позивачем відповідачеві до сплати заявленої до стягнення суми недоотриманої орендної плати.

За таких обставин позовні вимоги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" задоволенню не підлягають.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Апелянтом належними та допустимими доказами не доведено суду факту порушення відповідачем його прав або охоронюваних законом інтересів, а, отже, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 у справі №911/2591/18 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281- 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 у справі №911/2591/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 у справі №911/2591/18 залишити без змін.

Матеріали справи № 911/2591/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст складено 10.07.2019.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.А. Іоннікова

І.М. Скрипка