ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2019 р. Справа №921/519/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого - судді О.В. Зварич

суддів М.Б. Желік

О.С. Скрипчук,

секретар судового засідання Кіра М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі АТ «Українська залізниця») в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» Виробничого підрозділу «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» за № 267-ю від 27.05.2019р. (вх. № 01-05/2002/19 від 29.05.2019р.)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 18.04.2019р.

(суддя М.С. Стадник; повний текст рішення складено 03.05.2019р.)

у справі № 921/519/18

за позовом: АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» Виробничого підрозділу «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця»

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Андрусика Василя Дмитровича (надалі ФОП Андрусик В.Д.)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Регіонального відділення Фонду державного майна України в Тернопільській області

про стягнення 15868,26 грн.,

за участю:

від позивача: Боднар М.Л. - адвокат (довіреність №781 від 11.05.2019р.);

від відповідача: Андрусик В.Д. (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Заліщицьким РВУМВС України в Тернопільській області 30.05.1996р.);

від третьої особи: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

11.12.2018р. АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» Виробничого підрозділу «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом до ФОП Андрусик В.Д. за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Регіонального відділення Фонду державного майна України в Тернопільській області про стягнення з ФОП Андрусик В.Д. заборгованості в сумі 15868,26 грн.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 18.04.2019р. у справі №921/519/18 (суддя М.С. Стадник) частково задоволено позов. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Андрусика Василя Дмитровича на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" Виробничого підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" - 3649,86 грн. боргу та 1762,00 грн. судового збору. В частині стягнення 6988,40 грн. неустойки відмовлено. В частині стягнення 5230,00 грн. - провадження у справі закрито. (т. 2, а.с. 268-274).

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що 28.05.2014р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області, який діє на підставі Положення про Регіональне відділення, а згідно додаткового договору від 30.12.2017р. - Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" ПАТ "Українська залізниця" (Орендодавець) та ФОП Андрусик В.Д. (Орендар) укладено договір №967 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності. Задовільняючи позов частково, суд виходив з того, що позивач не направляв відповідачу пропозиції в порядку, передбаченому п.10.4 спірного договору щодо припинення договору. Позивач не надав доказів на підтвердження відмови у клопотанні відповідача про надання терміну для звільнення приміщення до 01.09.2018р. Суд зазначив, що майно повернуто Орендодавцю 31.08.2018 р . у день підписання акту приймання-передачі від 31.08.2018р. до договору оренди нерухомого майна № 967 від 28.05.2014р. представниками сторін без будь-яких зауважень та заперечень. Місцевий господарський суд вказав, що позовні вимоги в частині стягнення неустойки (у подвійному розмірі орендної плати) за користування приміщенням не узгоджуються з нормами чинного законодавства України, оскільки не доведено факту користування майном після підписання акту приймання-передачі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» Виробничого підрозділу «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Тернопільської області від 18.04.2019р. у справі №921/519/18, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки у розмірі 6988,40 грн. за період липень-серпень 2018 року та ухвалити в цій частині рішення про задоволення позовних вимог. Скаржник вважає оскаржуване рішення в частині відмови щодо стягнення неустойки незаконним та необгрунтованим, прийнятим на підставі неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки викладені в ньому такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Зокрема зазначає, що додатковим договором від 05.05.2018р. внесено зміни до договору оренди № 967 нерухомого майна, що належить до державної власності від 28.05.2014р. в частині терміну дії договору. Сторонами погоджено, що договір діє до 30.06.2018р. включно без подальшого продовження. Звертає увагу, що акт приймання-передачі до договору оренди підписаний 31.08.2018р. (даний акт підтверджує відсутність претензій у сторін відносно об`єкта оренди, тобто технічного стану майна, а не здійснення Орендарем оплати) та надсилається Орендарем, а не Орендодавцем. Саржник вказує, що спірною є сплата неустойки (у подвійному розмірі орендної плати) за липень-серпень 2018р. протягом терміну користування майном та до підписання акту приймання-передачі, а не після підписання названого акту.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ФОП Андрусик В.Д. у поданому письмовому відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скарги, вважає її безпідставною, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - законним і обґрунтованим, прийнятим на підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи. Зокрема зазначає, що заява про припинення дії договору оренди нерухомого майна №967 від 28.05.2014р. датована позивачем 27 квітня 2018 року, тобто менш, ніж за три місяці, як передбачено п. 10.4 спірного договору оренди та без зазначення, що майно необхідне йому для власних потреб. Відповідач стверджує про відсутність заперечень Орендодавця стосовно продовження дії договору, який нараховував Орендарю орендну плату за липень місяць 2018 року в сумі 3494,20 грн. та серпень місяць 2018 року в сумі 3494,20 грн., що підтверджується листом позивача №2157 від 25.09.2018р. Крім того, зазначає, що із заяви про припинення дії договору оренди вбачається, що спірні приміщення будуть передаватися в оренду, але вже шляхом проведення електронних аукціонів. Таким чином, на думку відповідача, Орендодавець не відмовився від договору оренди нерухомого майна. Просить в задоволенні апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» Виробничого підрозділу «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» - відмовити, рішення господарського суду Тернопільської області від 18.04.2019р. у справі №921/519/18 - залишити без змін.

Третя особа - Регіональне відділення Фонду державного майна України в Тернопільській області надіслала на адресу суду відзив на апеляційну скаргу № 10-12-01928 від 05.06.2019р. (вх. № 01-04/3741/19 від 10.06.2019р.), в якому вважає вимоги Товариства щодо стягнення неустойки обґрунтованими, а апеляційну скаргу АТ «Укрзалізниця» такою, що підлягає до задоволення. Зазначає, що додатковою угодою від 05.05.2018р. до основного договору оренди нерухомого майна сторони внесли зміни щодо строку його чинності, а саме дію спірного договору оренди було продовжено до 30.06.2018р. без подальшого продовження. Листом від 27.04.2018р. № ФБІЧЕС01/2 Орендодавець повідомив Орендаря про припинення 30.06.2018р. договірних відносин та необхідність повернення майна Балансоутримувачу. Крім того, повідомив, що у разі невиконання обов`язку щодо повернення майна Орендодавець має право нарахувати неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Вказує, що акт приймання-передачі до договору оренди № 967 від 28.05.2014р. про передачу Орендарем спірного нерухомого майна підписано лише 31.08.2018р. (після спливу 2-х місяців).

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, наведені у апеляційній скарзі.

Відповідача просив залишити без змін рішення господарського суду Тернопільської області від 18.04.2019р. у справі № 921/519/18, апеляційну скаргу - без задоволення.

Третя особа - РВ ФДМУ по Тернопільській області не забезпечила явки в судове засідання уповноваженого представника. Надіслала на адресу суду клопотання № 10-12-02098 від 19.06.2019р. (вх. № 01-04/4020/19 від 24.06.2019р.), в якому зазначає, що у зв`язку із обмеженим фінансуванням та відсутністю коштів на відрядження, Регіональне відділення не може забезпечити явку представника в судове засідання у справі №921/519/18, яке відбудеться 01.07.2019р. В зв`язку з наведеним просить розгляд апеляційної скарги проводити без участі представника РВ ФДМУ по Тернопільській області.

Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників судового процесу. Отже, в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто при відсутності уповноваженого представника третьої особи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

28 травня 2014р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області (Орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Андрусик Василем Дмитровичем (Орендар) укладено договір оренди № 967 нерухомого майна, що належить до державної власності (т. 1, а.с. 42-44).

До названого договору неодноразово вносились зміни, а саме: додатковими договорами (від 26.06.2015р., від 29.01.2016р., від 31.03.2016р., від 30.06.2016р., від 01.08.2016р., від 02.12.2016р., від 07.04.2017р., від 08.06.2017р., від 30.12.2017р., від 09.01.2018р., від 05.05.2018р.) (т. 1, а.с. 48, 50, 51, 52, 53, 55, 56, 58, 59, 60).

Згідно додаткового договору від 30.12.2017р. до договору оренди нерухомого майна від 28.05.2014р. № 967 внесено зміни, відповідно до яких Орендодавцем нерухомого майна є Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" ПАТ "Українська залізниця" (т. 1, а.с. 58).

Відповідно до умов договору оренди нерухомого майна Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно: частину пакгаузу з рампою площею 173,1 кв.м, літ. Б і складу площею 40,6 кв.м, літ. Б станції Заліщики, загальною площею 213,7 кв.м реєстраційний номер 01059900.20011.АААВВЖ170, інвентарний номер 010000197, розміщеного за адресою: вул. Залізнична, 5, м. Заліщики, Тернопільська область, що перебуває на балансі Виробничого підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 31 березня 2014 року, становить 92244,00 грн. без ПДВ. Майно передається в оренду з метою: розміщення складу для зберігання будівельних матеріалів (п.п. 1.1, 1.2 договору в редакції додаткового договору від 30.12.2017р.).

Згідно із п.п. 2.1, 2.4 договору Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання цього договору та акта приймання-передавання майна. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання покладається на сторону, котра передає майно.

Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 04 жовтня 1995р. за № 786 (із змінами та доповненнями), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку оренди - 3494,20 грн. Орендна плата визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за звітний місяць (п.п. 3.1, 3.3 договору в редакції додаткового договору від 09.01.2018р.) (т. 1, а.с. 59).

Пунктом 3.10 договору передбачено, що у разі припинення (розірвання) договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу.

Згідно розділу 5 договору Орендар зобов`язується, зокрема: - своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та Балансоутримувачу та компенсувати експлуатаційні витрати та витрати на утримання Майна, в тому числі податку на землю; - здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого Майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього договору укласти з Балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на надання комунальних послуг Орендарю, в тому числі на компенсацію сплати податку на землю (п.п. 5.3, 5.11 договору).

Цей договір діє з 01 квітня 2018 року по 30 червня 2018 року включно, без подальшого продовження (п. 10.1 в редакції додаткового договору від 05.05.2018р.) (т. 1, а.с. 60).

Пунктом 10.4 договору сторони погодили, що продовження дії цього договору на новий строк здійснюється відповідно до вимог чинного на момент його закінчення законодавства, за умови належного виконання Орендарем всіх обов`язків за договором оренди та неотримання за три місяці до закінчення дії договору Орендарем та Орендодавцем повідомлення органу уповноваженого управляти майном про те, що орендоване майно необхідне для його потреб, і оформляється додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору.

Чинність цього договору припиняється внаслідок зокрема, закінчення строку, на який його було укладено (п. 10.6 договору).

Пунктами 10.9, 10.10, 10.11 договору передбачено, що у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом 3 (трьох) робочих днів повертається Орендарем Балансоутримувачу. У разі, якщо Орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження. Майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на Орендаря. Якщо Орендар не виконує обов`язку щодо повернення майна, Орендодавець має право вимагати від Орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування майном за час прострочення.

Факт передачі спірного майна Орендарю від Орендодавця підтверджується актом приймання - передавання нерухомого майна від 28 травня 2014 року, підписаним представниками сторін, підписи яких скріплено печатками, без будь-яких зауважень та заперечень (т. 1, а.с. 46).

На виконання п. 5.11 договору оренди №967 від 28.05.2014р., між Балансоутримувачем та Орендарем укладено 01.06.2014р. договір №967/зем про відшкодування витрат Балансоутримувачу на утримання орендованого нерухомого майна (т. 2, а.с. 56-58).

27.04.2018р. позивач звернувся до відповідача із заявою №ФБМЕС-01/245 про припинення дії договору оренди, у якій повідомив, що після закінчення 30.06.2018р. строку дії договору, такий на наступний період продовжуватися не буде, та майно необхідно повернути Балансоутримувачу шляхом підписання акту приймання-передачі, сплативши належні кошти від оренди. Дана заява отримана відповідачем 30.05.2018р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 2, а.с. 54, 55).

Відповідач листом №б/н б/д (вх. №2229 від 17.08.2018р.) повідомив, що готовий повернути орендоване майно Балансоутримувачу до 01.09.2018р, сплативши вартість оренди за липень і серпень 2018 року на умовах договору № 967 від 28.05.2014р., так як потрібний час на переміщення майна, при цьому, просив розглянути питання щодо продовження терміну орендованого майна або заключення нового договору оренду (т. 2, а.с. 70).

25.07.2018р. позивач звернувся до відповідача з листом №1810, в якому просив повернути орендоване майно шляхом підписання акту приймання-передачі. В даному листі зазначено: якщо Орендар не виконає обов`язку щодо повернення майна, Орендодавець має право вимагати від Орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення (т. 2, а.с. 61).

Листом від 06.08.2018р. № 10/ю позивач надіслав на адресу відповідача акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.08.2018р. на загальну суму заборгованості - 5891,46 грн. (т. 1, а.с. 63). Крім того, 06 серпня 2018 року позивач надіслав на адресу відповідача претензію №10/Ю на суму заборгованості в розмірі 5891,46 грн. (т. 1, а.с. 64)

На підставі акту приймання - передачі від 31.08.2018р. до договору оренди нерухомого майна від 28.05.2014р. №967, підписаного представниками сторін без будь-яких зауважень та заперечень, Орендар передав, а Балансоутримувач прийняв зі строкового платного користування майно: частину пакгаузу з рампою, площею 173,1 кв.м., літ. Б і складу, площею 40,6 кв.м., що знаходяться за адресою: Тернопільська область, м. Заліщики, вул. Залізнична, 5 (т. 1, а.с. 65).

23.10.2018р. позивач звернувся до відповідача з листом № 2366, яким відповідача було попереджено, що акт приймання-передачі майна по договору від 28.05.2014р. № 967 датований 31.08.2018р., у зв`язку з чим позивачем у відповідності до ч. 2 ст. 785 ЦК України нараховано суму неустойки в подвійному розмірі за користування майном за липень-серпень 2018 року, розмір якої становить 13976,80 грн. та станом на дату повернення орендованого майна загальна сума заборгованості становить 15868,26 грн. (т. 2, а.с. 95).

В матеріалах справи містяться, зокрема, оригінали рахунків № 2367 від 31.07.2018 року (за липень) та № 1431 від 31.08 2018 (за серпень), виставлених Рівненсько-Тернопільським ТУ БМЕС платнику ФОП Андрусик В.Д., по оплаті за оренду приміщення згідно договору №967 від 28.05.2014 року в розмірі 3494,00 грн. (а.с.110, 130, т.1).

02.11.2018р. позивач надіслав на адресу відповідача претензію №2476 на суму 15868,26грн. (з врахування 8,69 грн. земельного податку) з вимогою оплати протягом 10-денного строку з моменту отримання такої (т. 1, а.с. 69, 70). Дана претензія залишена без відповіді та задоволення.

Наведені обставини слугували підставою для звернення до суду з позовом про стягнення 15868,26 грн., з яких: - 1882,77 грн. - борг за оренду майна за червень 2018р.; - 8,69 грн. - сума недоплати за земельний податок; - 13976,80 грн. - сума неустойки в подвійному розмірі за користування майном за липень-серпень 2018р., що складає подвійний розмір орендної плати за липень і серпень 2018р. (липень: 3494,20 грн. х 2, серпень: 3494,20 грн. х 2).

При винесенні постанови колегія суддів враховує таке.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).

Згідно із статтею 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

В ході розгляду справи суд встановив, що між сторонами даного спору укладено договір оренди № 967 нерухомого майна, що належить до державної власності.

Порядок укладення, зміни, припинення та виконання договору оренди державного майна, який за своєю правовою природою є договором майнового найму, регулюється нормами Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та іншими нормативними актами, прийнятими на їх виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди та правові наслідки його припинення передбачені статтею 764 ЦК України, якою унормовано: якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Частиною 3 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Нормами ч. 1 ст. 785 ЦК України, яка кореспондується із ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (ч. 2 ст. 785 ЦК України).

За приписами статті 795 Цивільного кодексу України Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Аналізуючи наведені норми права, колегія суддів приходить до висновку, що законодавство у сфері орендних правовідносин пов`язує припинення обов`язків орендаря з фактом повернення об`єкту договору оренди, тобто з моментом підписання акту приймання-передачі. У разі невиконання обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 785 ЦК України, цивільним законодавством передбачена можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобов`язання щодо повернення об`єкта оренди.

Таким чином, право на стягнення неустойки, передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України, пов`язується з простроченням орендарем виконання зобов`язання з повернення орендованого приміщення за актом приймання-передачі, а не з фактичним користуванням, чи то перебуванням орендаря в цьому приміщенні.

Як зазначалось вище, пунктом 10.4 договору оренди № 967 нерухомого майна, що належить до державної власності від 28.05.2014р. (з врахуванням додаткових договорів до договору) сторони погодили, що продовження дії цього договору на новий строк здійснюється відповідно до вимог чинного на момент його закінчення законодавства, за умови належного виконання Орендарем всіх обов`язків за договором оренди та неотримання за три місяці до закінчення дії договору Орендарем та Орендодавцем повідомлення органу уповноваженого управляти майном про те, що орендоване майно необхідне для його потреб, і оформляється додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не направлялася пропозиція відповідачу щодо припинення спірного договору оренди в порядку, передбаченому п. 10.4 договору. Оскільки, заява №ФБМЕС-01/245 про припинення дії договору оренди від 27.04.2018р., якою позивач повідомив відповідача, що після закінчення 30.06.2018р. строку дії договору, такий на наступний період продовжуватися не буде, та майно необхідно повернути Балансоутримувачу шляхом підписання акту приймання-передачі, сплативши належні кошти від оренди, отримана відповідачем 30.05.2018р. відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (т. 2, а.с. 54, 55).

З наведеного вбачається, що згадана заява про припинення дії договору оренди датована 27 квітня 2018 року, тобто менш, ніж за 3 місяці, як це передбачено п. 10.4 договору оренди та без зазначення, що орендоване майно необхідне Орендодавцю для його потреб, що не відповідає умовам укладеного між сторонами договору оренди та ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що відповідач листом №б/н б/д (вх. №2229 від 17.08.2018р.) повідомив позивача, що готовий повернути орендоване майно Балансоутримувачу до 01.09.2018р., сплативши вартість оренди за липень і серпень 2018 року на умовах договору № 967 від 28.05.2014р., так як потрібний час на переміщення майна, при цьому, просив розглянути питання щодо продовження терміну орендованого майна або заключення нового договору оренди (т. 2, а.с. 70).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження відмови у клопотанні відповідача про надання терміну для звільнення спірного приміщення до 01.09.2018р. Отже, є всі підстави вважати, що за мовчазною згодою Орендодавця було погоджено користування Орендарем приміщення на умовах договору оренди до зазначеного строку.

Як видно з матеріалів справи, в період з 01.08.2018р. по 30.08.2018р. позивач не звертався до відповідача з вимогою щодо звільнення приміщення.

Про погодження строків користування майном до його звільнення та сплати орендної плати у порядку, передбаченому договором оренди, свідчать і вищеописані рахунки на оплату орендної плати за липень та серпень 2018 року.

Матеріалами справи підтверджено, що орендоване майно повернуто Орендарем Орендодавцю у день підписання представниками сторін без будь-яких зауважень акту приймання - передачі від 31.08.2018р. до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 28.05.2014р. №967.

Варто зауважити, що пунктом 3.10 договору оренди нерухомого майна № 967 від 28.05.2014р. сторони погодили, що у разі припинення (розірвання) договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно.

В спірному випадку вимога позивача сплатити неустойку (у подвійному розмірі орендної плати), а не орендну плату за користування приміщенням до моменту підписання акту приймання-передачі майна від 31.08.2018 року не узгоджується з умовами укладеного між сторонами договору оренди.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за користування орендованим майном в період з липня по серпень 2018 року відповідач повинен сплатити орендну плату згідно з виставленими рахунками, а не неустойку в подвійному розмірі, визнавши необґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення неустойки у розмірі 6988,40 грн. за період липень-серпень 2018 року.

Всього на час заявлення позову підлягав до сплати за період з червня по серпень 2018 року борг по орендній платі в сумі 8879,86 грн. із розрахунку: червень 2018 року - 1882,77 грн. боргу за оренду майна; липень 2018 року - 3494,20 грн. боргу за оренду майна; серпень 2018 року - 3494,20 грн. боргу за оренду майна; 2-ий квартал 2018 року - 8,69 грн. земельного податку.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що у процесі розгляду справи в суді першої інстанції відповідач частково погасив борг по орендній платі на загальну суму 5230,00 грн., підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи банківські виписки (20.02.2019р. - 3970,00грн. та 28.03.2019р. - 1260,00 грн.) (т. 2, а.с. 251-254). Позивач не заперечує наведених обставин.

Отже, у зв`язку з проведенням часткової оплати в розмірі 5230,00 грн., суд першої інстанції правомірно закрив провадження у цій частині позовних вимог за відсутності предмета спору відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

З аналізу вищеописаних правових норм та матеріалів даної справи, колегія суддів констатує наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог в сумі 3649,86 грн. орендної плати (8879,86 грн. - 5230,00 грн.) та правомірність судового рішення, яке оскаржується.

Посилання скаржника на те, що додатковою угодою від 05.05.2018р. до основного договору оренди нерухомого майна сторони внесли зміни щодо строку його чинності, а саме дію спірного договору оренди було продовжено до 30.06.2018р. без подальшого продовження, не заслуговують на увагу, оскільки названою додатковою угодою не виключено та не змінено пункту п. 10.4 основного договору оренди, умов якого не дотримав позивач у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в рішенні господарського суду Тернопільської області від 18.04.2019р. у справі №921/519/18.

Відповідно до частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (Справа «Мала проти України», заява № 4436/07, рішення від 03.07.2014, пункт 49).

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому рішення господарського суду Тернопільської області від 18.04.2019р. у справі №921/519/18 необхідно залишити без змін

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Виробничого підрозділу «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» за № 267-ю від 27.05.2019р. (вх. № 01-05/2002/19 від 29.05.2019р.) залишити без задоволення, рішення господарського суду Тернопільської області від 18.04.2019р. у справі № 921/519/18 - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя М.Б. Желік

Суддя О.С. Скрипчук