ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2019 р. м. Київ Справа№ 921/346/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Разіної Т.І.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання Бовсунівській Л.О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2019р. (повний текст складено 06.03.2019р.)

у справі № 921/346/18 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк»

до 1) Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області

2) Державної казначейської служби України

про стягнення 742 098 грн. 43 коп. матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.02.2019р. у справі №921/346/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з Держави України на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" 742 098 грн. 43 коп. шкоди, завданої неправомірними діями Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що рішенням суду у справі № 2-5966/11 встановлено неправомірність дій державного виконавця, і позивачем належними засобами доказування доведено причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача-1 та завданням позивачу шкоди, з огляду на те, що права стягувача на належне виконання рішення суду та отримання задоволення своїх вимог за результатом виконавчого провадження у встановленому порядку, у т.ч. з урахуванням валюти договірних відносин, що державним виконавцем дотримано не було, і в даному випадку шкода у розмірі 742 098,43 грн. неотриманих стягувачем і незаконно перерахованих боржнику коштів, є об`єктивним наслідком поведінки державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Єрохіна О.В. у виконавчому провадженні № 40307829.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням, Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач посилається те, що місцевим господарським судом не взято до уваги те, що ухвалою Верховного Суду від 24.09.2018р. у справі №2-5966/11 зупинено дію ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.03.2018р. в частині визнання неправомірними дії державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Єрохіна О. В. у виконавчому провадженні № 40307829 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5966/11, виданого 23 квітня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом, щодо неперерахування коштів у сумі 742 098,43 грн. на рахунок філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк», до закінчення касаційного провадження у справі. Крім того, апелянт зазначає, що безпідставно набуті кошти підлягають поверненню на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України. При цьому, апелянт вказує на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2019р. відкрито апеляційне провадження.

Позивач заперечує проти апеляційної скарги, посилаючись на те, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду від 26.03.2018р. залишена без змін судом апеляційної інстанції, судом першої інстанції правомірно не було прийнято до уваги подані відділом ДВС пояснення. Позивач зазначає, що суд першої інстанції правомірно застосував норми матеріального права, з урахуванням практики Верховного Суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу суддів від 20.05.2019р., сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Михальська Ю.Б., Разіна Т.І. у зв`язку із перебуванням судді Іоннікової І.А., яка не є головуючим (суддею-доповідачем) у справі, у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019р. апеляційну скаргу Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2019р. у справі № 921/346/18 прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Від позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів. Колегія суддів залишає без розгляду зазначене клопотання, оскільки останнє подане після закінчення процесуальних строків встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2019р.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати оскаржуване рішення. Представники позивача заперечили проти доводів викладених в апеляційній скарзі та просили залишити без змін оскаржуване рішення.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно з п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21.03.2012р. у справі № 2-5966/11 позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволені частково, в рахунок погашення заборгованості:

- ОСОБА_1 за договором відновлювальної кредитної лінії №4 від 10 квітня 2006 року у сумі 28974,54 Євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.01. 2012 року (100 євро=1030.8440) грн становить 298682,30 гривень;

- ОСОБА_2 за договором відновлювальної кредитної лінії №5 від 10 квітня 2006 року у сумі 28974,61 Євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.01. 2012 року (100 євро=1030.8440) грн становить 298683,02 гривень;

- ОСОБА_3 за договором відновлювальної кредитної лінії №6 від 10 квітня 2006 р. у сумі 28974,59 Євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.01. 2012 року (100 євро=1030.8440) грн становить 298682,82 гривень;

- ОСОБА_4 за договором відновлювальної кредитної лінії №7 від 10 квітня 2006 р. у сумі 28974,61 Євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.01. 2012 року (100 євро=1030.8440) грн становить 298683,03 гривень;

- ОСОБА_5 за договором відновлювальної кредитної лінії №8 від 10 квітня 2006 року у сумі 28974,61 Євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.01.2012 року (100 євро=1030.8440) грн становить 298683,02 гривень

- звернено стягнення на належне ОСОБА_6 та передане нею згідно Іпотечного договору від 30 квітня 2009 р., нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 і земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,18 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться в АДРЕСА_1 ; та реалізувати передане в іпотеку майно на прилюдних торгах з початковою вартістю 2560000 гривень.

18.10.2013р. постановою державного виконавця відділу ДВС Тернопільського РУЮ відкрито виконавче провадження № 40307829 згідно виконавчого листа №2-5966/2011р, який видано 23.04.2012р. Тернопільським міськрайонним судом на підставі рішення суду від 21.03.2012р. у справі № 2-5966/11 /а.с. 87-89/.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 20.10.2016р. роз`яснено рішення у справі №2-5966/11 від 21.03.2012р. і зазначено, що грошовою одиницею стягнення грошових коштів в частині заборгованості є Євро. /а.с. 93-94/

На виконання зазначеного рішення, предмет іпотеки - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка, площею 0,18 га, було реалізовано за ціною 2 088 960 гривень, з яких 1 984 512,00 гривень підлягають перерахуванню на рахунок продавця /а.с. 98-99/.

Згідно з розпорядженням державного виконавця Єрохіна О.В. №40307829 від 01.02.2018р., затвердженого начальником відділу ДВС, грошові кошти, що надійшли від реалізації предмета іпотеки при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-5966/2011, виданого 23.04.2012р., вирішено розподілити наступним чином: 742 098,43 грн. перерахувати на користь ОСОБА_6 , 1 092 572,15 грн. на користь ТОУ АТ «Ощадбанк», 149 341,42 грн. виконавчий збір, 500,00 грн. витрати виконавчого провадження. /а.с. 101/.

Не погоджуючись із діями державного виконавця, ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося із скаргою до суду на дії посадових осіб Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у виконавчому провадженні № 40307829.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.03.2018р. у справі № 2-5966/11 скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» на дії Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області задоволено частково. Визнано неправомірними дії головного державного виконавця ТРВ ДВС Єрохіна О.В. у виконавчому провадженні №40307829 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5966/11, виданого 23 квітня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом, щодо неперахування коштів у сумі 742 098,43 грн. на рахунок філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк», в задоволенні вимог скарги про визнання неправомірними дій начальника Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області щодо неперахування коштів у сумі 742 098,43 грн. на рахунок філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» та про зобов`язання Тернопільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області перерахувати кошти в сумі 742 098,43грн. на рахунок філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» - відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Тернопільської області від 14.08.2018р. ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.03.2018р. у справі № 2-5966/11 залишено без змін.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Щодо протиправності дій головного державного виконавця ТРВ ДВС Єрохіна О.В. у виконавчому провадженні № 40307829 з примусового виконання виконавчого листа №2-5966/11, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. Майно, передане на реалізацію до набрання чинності цим Законом, продовжує реалізовуватися у порядку (у тому числі за вартістю), що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлено договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку, що судове рішення не може змінювати зміст договірного зобов`язання, що існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобов`язанням в іноземній валюті, а тому судове рішення підлягає примусовому виконанню з урахуванням особливостей, визначених статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що боржник, виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валюті, повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу (тобто день зарахування коштів на рахунок кредитора).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 20.10.2016р. роз`яснено рішення у справі №2-5966/11 від 21.03.2012р. і зазначено, що грошовою одиницею стягнення грошових коштів в частині заборгованості є Євро.

Згідно протоколу проведення електронних торгів №310590 від 27.01.2018р., предмет іпотеки - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка, площею 0,18 га, було реалізовано за ціною 2 088 960,00 грн., з яких 1 984 512,00 гривень підлягають перерахуванню на рахунок продавця.

Згідно з розпорядженням державного виконавця Єрохіна О.В. №40307829 від 01.02.2018р., затвердженого начальником відділу ДВС, грошові кошти, що надійшли від реалізації предмета іпотеки при примусовому виконанні виконавчого листа №2-5966/2011, виданого 23 квітня 2012 року, вирішено розподілити наступним чином: 742 098,43 грн. перерахувати на користь ОСОБА_6 , 1 092 572,15 грн. на користь ТОУ АТ «Ощадбанк», 149 341,42 грн. - виконавчий збір, 500 грн. витрати виконавчого провадження. /а.с. 101/

Таким чином, державним виконавцем, всупереч вимогам діючого законодавства, стягувачу перерахована сума не в іноземній валюті, а її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Крім того, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.03.2018р., залишеною без змін постановою Апеляційного суду Тернопільської області від 14.08.2018р., визнано неправомірними дії державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ЄрохінаО. В. у виконавчому провадженні №40307829 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5966/11, виданого 23 квітня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом, щодо неперерахування коштів у сумі 742 098,43 грн. на рахунок філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк». В задоволенні вимог скарги про визнання неправомірними дій начальника Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області щодо неперерахування коштів у сумі 742 098,43 грн. на рахунок філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» та зобов`язання Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перерахувати ці кошти відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.03.2018р. та постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 14.08.2018р. у справі № 2-5966/11, зупинено дію ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.03.2018р. в частині визнання неправомірними дії державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Єрохіна О. В. у виконавчому провадженні №40307829 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5966/11, виданого 23.04.2012р. Тернопільським міськрайонним судом, щодо неперерахування коштів у сумі 742 098,43 грн. на рахунок філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк», до закінчення касаційного провадження у справі.

Відповідно до ст. 384 Цивільного процесуального кодексу України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Доказів скасування ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.03.2018р. у встановленому законодавством порядку матеріали справи не містять.

Таким чином, судом встановлено факт неправомірності дій державного виконавця, оскільки останнім не було дотримано права стягувача на належне виконання рішення суду та отримання задоволення своїх вимог за результатом виконавчого провадження у встановленому порядку, у т.ч. з урахуванням валюти договірних відносин.

За таких обставин, позовні вимоги документально обґрунтовані, підлягають задоволенню.

Конституційний суд України в своєму рішенні №12-рп/2001 від 03.10.2001р. у справі №1-36/2001 зазначив, що не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання органів державної влади.

Таким чином, відшкодування шкоди у даній справі може здійснюватись лише за рахунок державного бюджету.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Дослідивши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що Господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з`ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З наведених у даній постанові обставин, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 у справі №921/346/18.

керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2019р. у справі №921/346/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2.Матеріали справи №921/346/18 повернути до місцевого господарського суду.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено та підписано 11.07.2019р.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Т.І. Разіна

Ю.Б. Михальська