02 липня 2019 року Справа № 913/295/19
м. Харків Провадження № 3/913/295/19
Господарський суд Луганської області у складі судді Секірського А.В., за участю секретаря судового засідання Романенко Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО", м. Сєвєродонецьк Луганської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Союзенергомаш", м. Дніпро
про стягнення 181 500 грн. 66 коп.
в присутності представників учасників справи:
від позивача - Усова К.В. - адвокат, ордер від 27.06.2019 серії ЛГ № 018942;
від відповідача - Ламака В.В. - юрисконсульт, наказ від 02.10.2018 № 230-К.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Союзенергомаш" про стягнення штрафних санкцій за порушення термінів поставки продукції за договором поставки від 31.05.2018 № 28/4-2018 в розмірі 181 500 грн. 66 коп.
На обґрунтування заявленої вимоги позивач посилається на те, що на виконання умов договору поставки від 31.05.2018 № 28/4-2018 перерахував відповідачу передплату в розмірі 330 001 грн. 20 коп., у тому числі: 12.06.2018 - 230 001 грн. 20 коп., 27.06.2018 - 100 000 грн. 00 коп. Відповідач повинен був поставити товар протягом 60 календарних днів з моменту отримання передплати, тобто до 27.08.2018. Фактично поставка відбулась 31.10.2018, що підтверджується видатковою накладною від 31.10.2018 № СЕ-0000789. За порушення відповідачем терміну поставки продукції позивачем відповідно до п. 6.3 договору нараховано штрафні санкції в розмірі 0,25% від вартості товару за кожен день прострочення в сумі 181 500 грн. 66 коп.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2019 позовну заяву передано на розгляд судді Секірському А.В.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 28.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 913/295/19, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, повідомлено учасників справи про призначення справи до судового розгляду по суті на 18.06.2019.
Відповідач відзивом від 03.06.2019 № 295 проти заявлених вимог заперечує, посилаючись на те, що умовами договору поставки чітко не визначений момент, коли поставка товару вважається здійсненою постачальником покупцю. Однак, у відповідності до умов п. 4.1 договору за результатами прийняття товару покупець повертає постачальнику підписану видаткову накладну. Крім того, умовами п. 4.14 договору передбачено, що неякісна продукція покупцем не приймається. В такому разі постачальник зобов`язаний усунути недоліки продукції в порядку передбаченому умовами договору.
На виконання зобов`язань за договором відповідачем протягом вересня 2018 року фактично здійснювалась поставка товару, частина якого, однак, не була прийнята покупцем за результатами вхідного контролю, а тому на підставі п. 4.14 договору неякісний товар був повернутий постачальнику, що підтверджується актами спільного приймання від 05.10.2018, 11.10.2018, 15.10.2018, 17.10.2018, 19.10.2018 та актом від 06.10.2018 № 149 невідповідності вхідного контролю. Дати складання вказаних актів свідчать про те, що відповідач здійснював поставку товару в період часу, який передував даті підписання позивачем накладної на поставку товару, тобто до 31.10.2018. Крім того, частина поставленого товару була прийнята позивачем.
На думку відповідача, порушення умов договору щодо якості частини поставленого товару не спростовує факту поставки основної частини товару позивачу в обумовлені договором строки, а лише має наслідком порушення відповідачем умов договору щодо якості частини товару. Більш того, виникнення правовідносин, пов`язаних з поставкою товару неналежної якості є неможливим без факту самої поставки товару. Враховуючи, що відповідач виконав свої зобов`язання по поставці, щонайменше, частини товару своєчасно та у повному обсязі. Однак частина товару виявилася неналежної якості, тому між сторонами припинились правовідносини з поставки товару і виникли правовідносини, пов`язані з поставкою товару неналежної якості.
Також відповідач вказує, що позивач, не врахувавши у своєму позові фактичні обставини справи, здійснив нарахування штрафних санкцій за порушення строків поставки на увесь обсяг поставленого постачальником товару, помилково вважаючи дату підписання видаткової накладної моментом поставки всього обсягу товару, не виокремивши з загального обсягу товару якісний товар, який був позивачем прийнятий. Крім того, при здійсненні розрахунків позивачем не прийнято до уваги п. 6.3 договору, яким передбачено нарахування штрафних санкцій за порушення строків поставки продукції в розмірі 25%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від вартості продукції за кожен день прострочення.
Крім того, позивачем на дату початку розгляду даної справи не виконано зобов`язання перед відповідачем по сплаті грошових коштів за поставлену продукцію в рамках договору поставки від 31.05.2018 № 28/4-2018, в результаті чого Господарським судом Луганської області розпочато судовий розгляд справи № 913/233/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Союзенергомаш" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" про стягнення основної суми боргу та штрафних санкцій за прострочку виконання грошового зобов`язання.
Позивач надав відповідь на відзив від 10.06.2019 № 1109, в якій зазначив, що згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом п. 3.6 договору право власності на товар переходить після підписання видаткової накладної.
Згідно абз. 2 п. 4.1 договору за результатами прийняття товару покупець повертає постачальнику підписану видаткову накладну. Таким чином, дата видаткової накладної є датою поставки за договором. Крім того, в позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Союзенергомаш" в межах справи № 913/233/19 зазначено, що ТОВ "ВО "Союзенергомаш" 31.10.2018 здійснило поставку товару ТОВ "НВО "СЗХНО" на загальну суму 1 100 004 грн. 00 коп., що підтверджується накладною від 31.10.2018 № СЕ-0000789.
Також, позивач зазначає, що твердження відповідача про те, що доставка неякісного товару є фактично його поставкою у розумінні договору, є необґрунтованим, оскільки відповідно до п. 1.3 договору якість товару повинна відповідати: діючим державним стандартам і технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до товару, що постачається, а також вимогам покупця, зазначеним у специфікаціях або видаткових накладних. Пунктом 4.6 договору врегульовано, що приймання продукції за якістю проводиться уповноваженими особами покупця протягом 10 робочих днів на складі покупця без виклику представників. Положеннями п. 4.12 договору сторони врегулювали, що у разі виявлення невідповідності продукції за якістю уповноваженими особами покупця (ТОВ "НВО "СЗХНО") в односторонньому порядку складається акт, до якого додаються всі необхідні результати дослідження. Такий акт є належним підтвердженням невідповідності продукції за якістю, і є обов`язковими для постачальника. Пунктом 4.14 договору передбачено, що неякісна продукція покупцем не приймається. В даному випадку постачальник зобов`язаний усунути недоліки продукції протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту отримання претензії щодо якості покупця або іншого терміну, узгодженого сторонами договору в письмовому вигляді. За змістом п. 4.15 договору у разі виявлення недоліків продукції, доставка неякісної продукції від покупця постачальнику і подальша поставка якісної продукції від постачальника покупцю відбувається транспортом постачальника та за рахунок постачальника.
Щодо розміру неустойки за порушення строків поставки товару позивач зазначає наступне.
Згідно із преамбулою Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, під грошовим боргом розуміється зустрічне виконання, яке одна сторона надає іншій в обмін за вже отримані товари, роботи і послуги. Оскільки договір за своєю суттю є договором поставки, тому зобов`язання відповідача щодо поставки товару не є грошовим зобов`язанням у розумінні вищевказаного закону, а отже, на спірні правовідносини не розповсюджується обмеження щодо граничного розміру пені. Крім того, згідно п. 6 розділу II постанови Правління Національного банку України від 21.04.2016 № 277 "Про затвердження Положення про основи процентної політики Національного банку України" облікова ставка Національного банку - ключова процентна ставка Національного банку, яка є основним індикатором змін у грошово-кредитній політиці та орієнтиром вартості залучених та розміщених грошових коштів для банків та інших суб`єктів грошово-кредитного ринку. Враховуючи, що поставка товарів є не грошовим зобов`язанням, застосування облікової ставки Національного банку України під час нарахування неустойки, предметом якої не є грошові кошти, на погляд позивача, є нормативно необґрунтованим.
У судове засідання 18.06.2019 прибув представник відповідача.
Позивач правом на участь у судовому засіданні 18.06.2019 не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Ухвалою суду від 18.06.2019 повідомлено учасників справи про відкладення розгляду справи по суті на 02.07.2019.
27.06.2019 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив від 24.06.2019 № 336, в яких останній зазначає, що твердження позивача щодо визначення моменту поставки товару датою складання видаткової накладної на думку відповідача є помилковим. Позивач у відповіді на відзив посилається на умови п. 3.6 договору, згідно якого право власності на товар переходить після підписання видаткової накладної. Однак, поняття переходу права власності та моменту поставки в даному випадку не є тотожними. Зі змісту п. 3.6 договору лише випливає момент з якого покупець може вільно розпоряджатися придбаним товаром, тобто дата передачі товару у власність покупця, яка згідно умов договору не співпадає з датою здійснення поставки, оскільки згідно п. 4.6 договору до моменту переходу права власності на товар сторонами здійснюється процедура приймання товару представниками покупця, яка проводиться на протязі десяти робочих днів на складі покупця без виклику представників постачальника. Крім того, згідно з умовами п. 4.14 договору, як зазначає позивач, неякісна продукція покупцем не приймається, в такому випадку постачальник зобов`язаний усунути недоліки товару протягом п`ятнадцяти календарних днів з моменту отримання претензії щодо якості товару. Відповідно, в такому випадку не здійснюється перехід права власності на товар на користь покупця, проте не можна заперечувати факт здійснення поставки товару постачальником, адже неякісний товар якимось чином повинен опинитися на складі покупця, що по суті є фактом поставки.
Що стосується розміру нарахованих штрафних санкцій, то відповідач вказує, що посилання позивача на норми Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" є недоречним, оскільки саме умовами договору передбачено обмеження розміру неустойки. Частиною 1 ст. 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. При здійсненні нарахувань позивач не прийняв до уваги п. 6.3 договору, яким передбачено, що у разі порушення термінів поставки продукції, постачальник сплачує штрафні санкції у розмірі 0,25%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від вартості продукції за кожен день прострочення, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 651 ЦК України, а також норми ст. 611 ЦК України, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Крім того, позивач, застосувавши довільне трактування норм законодавства та умов договору при здійсненні розрахунку штрафних санкцій здійснив також порушення норм ч. 4 ст. 231 ГК України, відповідно до якої, у разі якщо розмірштрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі,передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
У судове засідання 02.07.2019 прибули представники сторін.
Оцінивши надані докази і доводи представників сторін, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 31.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Союзенергомаш" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" укладено договір поставки № 28/4-2018 (аркуші справи 12-16).
Відповідно до п. 1.1 договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Союзенергомаш" - відповідач у справі, постачальник за договором, зобов`язався поставити товар у власність, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" - позивач у справі, покупець за договором, зобов`язався прийняти та оплатити поставлений товар.
Найменування, асортимент, комплектність, кількість, ціна одиниці і загальна вартість товару узгоджується сторонами в видаткових накладних, специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору (п. 1.2 договору).
Пунктом 1.3 договору врегульовано, що якість товару повинна відповідати діючим державним стандартам і технічним умовам, іншої технічної документації, яка встановлює вимоги до товару, що постачається, а також вимогам покупця, зазначеним у специфікаціях або видаткових накладних.
Ціна товару, вартість конкретної партії і порядок оплати погоджуються сторонами в Специфікації та вказується у видаткових накладних (п. 2.1 договору). Загальна сума договору визначається як сума всіх цін, зазначених у всіх видаткових накладних та Специфікаціях (п. 2.2 договору).
Згідно п. 2.3 договору розрахунки за договором здійснюються в національній валюті України - гривні, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний в договорі. Датою оплати товару вважається дата надходження грошовий коштів на поточний рахунок постачальника (п. 2.4 договору).
У відповідності до п. 3.1 договору поставки продукції проводиться транспортними компаніями за домовленістю сторін.
Постачальник зобов`язується поставити товар покупцю в строки обумовлені в Специфікації або протягом 15 календарних днів з моменту внесення передоплати на поточний рахунок постачальника (п. 3.2 договору).
Разом з продукцією, а при узгодженні з покупцем поштою, постачальник зобов`язаний надати наступний пакет документів: видаткову накладну і рахунок - оригінал; сертифікат якості - оригінал або завірена копія; товарно-транспорту накладну (в разі постачання в порядку не передбаченому цим договором) (п. 3.3 договору).
Право власності на товар переходить після підписання видаткової накладної (п. 3.6 договору).
Пунктом 4.6 договору врегульовано, що приймання продукції за якістю проводиться уповноваженими особами покупця протягом 10 робочих днів на складі покупця без виклику представників.
Положеннями п. 4.12 договору сторони передбачили, що у разі виявлення невідповідності продукції за якістю уповноваженими особами покупця (ТОВ "НВО "СЗХНО") в односторонньому порядку складається акт, до якого додаються всі необхідні результати дослідження. Такий акт є належним підтвердженням невідповідності продукції за якістю, і є обов`язковими для постачальника.
Пунктом 4.14 договору передбачено, що неякісна продукція покупцем не приймається. В даному випадку постачальник зобов`язаний усунути недоліки продукції протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту отримання претензії щодо якості покупця або іншого терміну, узгодженого сторонами договору в письмовому вигляді.
За змістом п. 4.15 договору у разі виявлення недоліків продукції, доставка неякісної продукції від покупця постачальнику і подальша поставка якісної продукції від постачальника покупцю відбувається транспортом постачальника та за рахунок постачальника.
Розділом 6 договору передбачена відповідальність сторін. Зокрема, п. 6.3 договору передбачено, що у разі порушення термінів поставки продукції, постачальник сплачує штрафні санкції у розмірі 0,25%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від вартості продукції за кожен день прострочення, за весь термін прострочення.
Договір є укладеним з моменту його підписання і діє до 31.12.2018 з можливістю пролонгації (п. 9.1 договору).
Специфікацією від 31.05.2018 № 1, яка є додатком до договору, сторони визначили, що поставці підлягають - труби. Загальна вартість товару з ПДВ складає 1 100 004 грн. 00 коп. Умови поставки СРТ склад покупця в м. Сєвєродонецьк. Умови розрахунків: 30% - передплата протягом 5 днів з дати підписання договору; 40% - протягом 3 днів з дати прийняття обладнання на території постачальника; 30% - протягом 10 днів з дати постачання товару на склад покупця. Строк поставки: 60 календарних днів з моменту отримання передплати на р/р постачальника (аркуші справи 17-18).
Позивачем на виконання умов договору здійснено передплату у встановленому розмірі - 330 001 грн. 20 коп., у тому числі: 23 001 грн. 20 коп. за платіжним дорученням від 12.06.2018 № 1013; 100 000 грн. 00 коп. за платіжним дорученням від 27.06.2018 № 91 (аркуші справи 20-21), проте відповідач протягом 60 календарних днів, тобто до 27.08.2018 товар не поставив.
Фактично поставка товару на суму 1 100 004 грн. 00 коп. відбулась 31.10.2018, що підтверджується видатковою накладною від 31.10.2018 № СУ-0000789 (аркуш справи 19).
У зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань з поставки товару у визначений строк, позивачем на підставі положень договору нараховані штрафні санкції в сумі 181 500 грн. 66 коп. за 66 днів прострочення за період з 27.08.2018 по 31.10.2018.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, а тому обов`язок покупця сплатити продавцеві повну ціну переданого товару складає зміст основних його зобов`язань.
Статтями 662, 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
Згідно ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотивів, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 612 ЦК України, зокрема, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Враховуючи умови договору поставка товару, з урахуванням здійснених позивачем передплат, мала бути проведена до 27.08.2018. Проте, постачальник передав покупцю товар 31.10.2018, тобто з порушенням строків поставки, встановлених договором, у зв`язку з чим позивач нарахував відповідачу штрафні санкції в сумі 181 500 грн. 66 коп. за період з 27.08.2018 по 31.10.2018.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.
Згідно ст. 6 ЦК України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Приписами ч. 1 ст. 628 ЦК України врегульовано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Умовами договору передбачено, що за результатами прийняття товару, покупець повертає постачальнику підписану видаткову накладну. Право власності на товар переходить після підписання видаткової накладної.
Отже, сторони вільно, самостійно та на власний розсуд встановили, що прийняття товару підтверджується підписаною видатковою накладною, датою переходу права власності на нього є підписана видаткова накладна.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Статтею 1 цього Закону визначено, що первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію.
Крім того, первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов`язкові реквізити як назва документа (форми); дата складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Саме таким вимогам і відповідає накладна від 31.10.2018 № СЕ-0000789, яка засвідчує встановлений факт здійснення господарської операції та договірних відносин.
Аналіз наявних в матеріалах справи доказів та документів дає підстави вважати, що датою фактичної поставки товару на суму 1 100 004 грн. 00 коп. є 31.10.2018.
Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Штрафними санкціями відповідно до ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Умовами п. 6.3 договору передбачено, що у разі порушення термінів поставки продукції, постачальник сплачує штрафні санкції у розмірі 0,25%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від вартості продукції за кожен день прострочення, за весь термін прострочення.
З огляду на те, що факт порушення відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної поставки товару позивачу є доведеним, тобто мало місце порушення відповідачем строків поставки товару, встановлених у договорі, та враховуючи те, що у договорі передбачено право позивача на нарахування штрафних санкцій як захід відповідальності постачальника за порушення строків виконання зобов`язань, позовні вимоги про стягнення пені є обґрунтованими.
Водночас, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення штрафних санкцій судом встановлено, що він зроблений не вірно.
Згідно ч. 2 ст. 252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.
У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Правовий аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що штрафні санкції можуть бути нараховані лише за кожен повний день прострочення виконання зобов`язання, а день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення штрафних санкцій.
У той же час із наданого позивачем розрахунку встановлено, що розрахунок було здійснено з урахуванням дня, в який відбулася поставка товару, що суперечить нормам чинного законодавства.
За змістом ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Сторони у договорі самостійно визначили штрафні санкції за порушення термінів поставки товару в розмірі 0,25%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, тому позивачем при здійсненні розрахунку повинна бути застосована саме подвійна облікової ставка Національного банку України, оскільки розмір штрафних санкцій в розмірі 0,25% є більшим ніж з урахуванням подвійної облікової ставки.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Матеріалами справи підтверджується факт поставки позивачу товару з порушенням строку, передбаченого договором, тому позовні вимоги про стягнення штрафних санкцій підлягають задоволенню в сумі 70 189 грн. 30 коп. за період з 27.08.2018 по 30.10.2018.
У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Доводи відповідача стосовно того, що протягом вересня 2018 року здійснювалась поставка товару позивачу, частина якого не була прийнята за результатами вхідного контролю та повернута відповідачу, що підтверджується актами від 05.10.2018, 06.10.2018, 11.10.2018, 15.10.2018, 17.10.2018, 19.10.2018 є необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.
Згідно ст. 674 ЦК України відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 1 ст. 675 ЦК України передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.
Пунктом 1.3 договору врегульовано, що якість товару повинна відповідати діючим державним стандартам і технічним умовам, іншої технічної документації, яка встановлює вимоги до товару, що постачається, а також вимогам покупця, зазначеним у специфікаціях або видаткових накладних.
Отже зазначені норми Цивільного кодексу України та договору свідчать, що сенсом договору поставки для покупця є отримання не просто товару, а товару, який по якості, кількості та комплектності придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується, зокрема, у підприємницькій діяльності чи інших цілях.
Крім того, суд звертає увагу, що ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Із доданих відповідачем до матеріалів справи актів не вбачається, що вони складені за результатами поставки неякісної продукції саме за договором від 31.05.2018 № 28/4-2018. В актах відсутнє будь-яке посилання на номер та дату договору. Доказів прийняття позивачем частини поставленої якісної продукції відповідач не надав.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за подання позову покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1 052 грн. 84 коп. Решта судового збору покладається на позивача.
У судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд
1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Союзенергомаш" про стягнення 181 500 грн. 66 коп. задовольнити частково.
2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Союзенергомаш", м. Дніпро, вул. Гаванська, 8, ідентифікаційний код 32947973 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО", Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5-Д6/1, ідентифікаційний код 35487040 штрафні санкції в сумі 70 189 грн. 30 коп., судовий збір в сумі 1 052 грн. 84 коп., видати наказ позивачу після набрання судовим рішенням законної сили.
3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України, та порядку, визначеному п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

5.Повний текст рішення складено і підписано - 08.07.2019.

Суддя А.В. Секірський