РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.07.2019Справа № 910/6928/19

Суддя Господарського суду міста Києва Алєєва І.В., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Управління поліції охорони в м. Києві

до Публічного акціонерного товариства «Завод «Маяк»

про стягнення 18 634, 53 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Управління поліції в м. Києві (далі - позивач/виконавець) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до публічного акціонерного товариства "Завод "Маяк" (далі - відповідач/замовник) про стягнення 18 634, 53 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором на надання послуг спостереження сигналізації термінового виклику наряду охорони від 15.10.2009 № 141-Доб/2009/Об, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 18 634, 53 грн., з яких: 17 264, 73 грн. - основна заборгованість, 982, 44 грн. - пеня, 83, 00 грн. - 3 % річних та 304, 36 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/6928/19 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

25.06.2019 через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому він позов визнав повінстю.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом сторонам на адресу їх місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем та відповідачем укладено договір на надання послуг спостереження сигналізації термінового виклику наряду охорони від 15.10.2019 № 141-Доб/2009/Об (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов`язується здійснювати спостереження та обслуговування сигналізації на об`єктах відповідача, забезпечити негайне прибуття наряду охорони на об`єкт у разі спрацювання сигналізації та здійснення нарядом охорони відповідних дій, спрямованих на встановлення причин спрацювання сигналізації, а в разі необхідності - припинення правопорушення або злочину на об`єкті, що розташований за адресою: м. Київ, проспект Московський буд. 8 корп. 5.

Також, 01.12.2015 було укладено додаткову угоду № 2 за якою було замінено сторону у договорі, а саме Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві на Управління поліції охорони в м. Києві.

Пунктом 3.2 Договору визначено, що оплата за цим Договором здійснюється щомісячно до 20-го числа місяця, в якому надаються послуги, шляхом перерахування відповідачем грошових коштів у сумі місячної вартості послуг, визначеної в розрахунку, на рахунок позивача.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються

(ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, надав відповідачу послуги за Договором від 15.10.2019 № 141-Доб/2009/Об на загальну суму 17 264, 73 грн., що підтверджується актами прийому-здачі виконаних послуг за січень - лютий 2019 від 28.02.2019 № ОБТ-001161, за березень 2019 від 31.03.2019 № 002153 та за квітень 2019 від 30.04.2019 № ОБТ-003138, які підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії.

Проте, вказана сума заборгованості відповідачем на користь позивача не сплачена.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в сумі 982, 44 грн., а також про стягнення 3 % річних в сумі 83, 00 та інфляційних втрат в сумі 304, 36 грн.

25.06.2019 через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить позов задовольнити повністю, а також розподілити витрати по судовому збору у розмірі 50 % від заявленої суми стягнення.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Приписами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в розмірі 17 264, 73 грн. сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований та визнаний, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 17 264, 73 грн.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України визначено якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовані Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", положеннями якого встановлено, що за прострочку платежу платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону).

Таким чином, в силу наведених положень закону штрафні санкції за прострочення сплати грошових коштів можуть бути стягнуті саме в разі, якщо таке передбачено договором (встановлено за згодою сторін).

З умов Договору вбачається, що за кожен день прострочення оплати Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (п.5.3 Договору)

Враховуючи викладене позовна вимога про стягнення з відповідача пені в сумі 982, 44 грн. за розрахунком позивача підлягає задоволенню.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 83, 00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які перевірені і визнані судом вірними.

Дослідивши поданий позивачем до суду розрахунок інфляційних втрат, суд визнав його вірним, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 304, 36 грн. підлягає задоволенню повністю.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що при зверненні з позовною заявою у справі до суду, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4578 від 20.05.2019.

Частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на наведене, позивачеві з Державного бюджету України поверненню підлягає 960, 50 грн., що становить 50% від 1921, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 74,76 - 79, 86, 123, 129, 130, 233, 236, 238, 241, 250, 252, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Завод "Маяк" (04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, будинок 8, ідентифікаційний код: 14307423) на користь Управління поліції охорони в м. Києві (04050, м.Київ, вулиця Студентська, будинок 9, ідентифікаційний код: 40109147) основну заборгованість в сумі 17 264, 73 (сімнадцять тисяч двісті шістдесят чотири) грн. 73 коп.; пені 982, 44 (дев`ятсот вісімдесят дві) грн. 44 коп.; 3 % річних в сумі 83, 00 (вісімдесят три) грн. 00 коп.; інфляційні втрати в сумі 304, 36 (триста чотири) грн. 36 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. 50 коп.

3. Повернути з Державного бюджету України Управлінню поліції охорони в м. Києві (04050, м. Київ, вулиця Студентська, будинок 9, ідентифікаційний код: 40109147) суму судового збору в розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. 50 коп., сплачену згідно платіжного доручення № 4578 від 20.05.2019.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В.Алєєва