РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.06.2019Справа № 910/13234/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Квазар» (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 3; ідентифікаційний код: 14314038)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 3; ідентифікаційний код: 16299604)

про стягнення 4195165,81 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Железняк Н.М.

від відповідача: Осколков І.Л., Ришков О.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04.10.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Квазар» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» про стягнення 4195165,81 грн., з яких 3956316,76 грн. основного боргу, 218669,46 грн. пені та 20179,59 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем обов`язку зі сплати орендної та плати та інших платежів, передбачених умовами укладеного між сторонами Договору 1а від 28.07.1995, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за період з квітня 2018 року по серпень 2018 року у розмірі 3956316,76 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 218669,46 грн. та 3% річних у розмірі 20179,59 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2018 відкрито провадження у справі №910/13234/18 (суддя Мельник В.І.), постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.11.2018, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

02.11.2018 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав на те, що 26.01.2018 позивач повідомив відповідача про те, що у зв`язку зі зміною власника орендованих приміщень з позивача на ПрАТ «Кріпта», яке було створено шляхом виділу з Приватного акціонерного товариства «Квазар», необхідно переукласти Договір 1а від 28.07.1995.

Як зазначив відповідач, 20.06.2018 позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив не здійснювати платежі на рахунок позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 517 Цивільного кодексу України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Як зазначив відповідач, на цій підставі подальші орендні платежі на користь ПрАТ «Кріпта» були призупинені.

Враховуючи викладене, відповідач зазначив, що внаслідок правонаступництва всі права кредитора за зобов`язаннями, що витікають з Договору 1а від 28.07.1995, перейшли до правонаступника, від Приватного акціонерного товариства «Квазар» до ПрАТ «Кріпта».

Таким чином, за твердженням відповідача, позивач є неналежним позивачем у справі і йому не належить право вимоги до відповідача.

05.11.2018 відповідачем подано клопотання про витребування доказів, в якому відповідач просив суд витребувати від Приватного акціонерного товариства «Квазар» належним чином засвідчену копію розподільчого балансу, затвердженого рішенням Загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Квазар», а також документів, що підтверджують право власності Приватного акціонерного товариства «Квазар» на нерухоме майно, яке є об`єктом оренди за Договором 1а від 28.07.1995.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2018 зобов`язано позивача надати суду належним чином засвідчену копію розподільчого балансу, затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Квазар» від 29.01.2018; закрито підготовче провадження у справі №910/13234/18, справу призначено до судового розгляду по суті на 30.11.2018.

27.11.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли заперечення на відзив, в яких позивач зазначив, що 29.01.2018 рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Квазар» шляхом виділу було створено Приватне акціонерне товариство «Кріпта», яке стало правонаступником частини майна, прав та обов`язків Приватного акціонерного товариства «Квазар» в межах розподільчого балансу, затвердженого 29.01.2018 на позачергових загальних зборах акціонерів Приватного акціонерного товариства «Квазар». Тобто, після виділу відбувся частковий перехід майнових прав на нерухоме майно Приватного акціонерного товариства «Квазар».

У судовому засіданні 30.11.2018 судом було оголошено перерву до 21.01.2019.

У зв`язку з лікарнями судді Мельника І.В. справу №910/13234/18 було передано на повторний автоматизований розподіл, внаслідок якого визначено суддю Баранова Д.О. для її подальшого розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2019 суддею Барановим Д.О. прийнято до провадження справу №910/13234/18, підготовче засідання призначено на 13.03.2019.

13.03.2019 представником відповідача подані додаткові письмові пояснення, в яких відповідач зазначив, що приміщення, які є об`єктом оренди за Договором 1а від 28.07.1995, були передані на баланс новоствореного підприємства Приватного акціонерного товариства «Кріпта», що підтверджується додатками до розподільчого балансу. Крім того, вказані приміщенні зареєстровані саме за ПрАТ «Кріпта» на праві власності, про що містяться відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

13.03.2019 позивачем подані узагальнюючі письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 13.03.2019 судом було оголошено перерву до 27.03.2019.

Підготовче засідання, призначене на 27.03.2019, не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Баранова Д.О. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2019 розгляд справи №910/13234/18 призначено на 24.04.2019.

У судовому засіданні 24.04.2019 відповідачем подані пояснення, в яких відповідач зазначив, що прострочення платежів відбулось з вини позивача та ПрАТ «Кріпта», які не надали відповідача доказів заміни кредитора у зобов`язанні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 закрито підготовче провадження у справі №910/13234/18, справу призначено до судового розгляду по суті на 29.05.2019.

У судовому засіданні 29.05.2019 судом було оголошено перерву до 07.06.2019.

У судовому засіданні 07.06.2019 судом було оголошено перерву до 14.06.2019.

У судовому засіданні 07.06.2019 судом було оголошено перерву до 21.06.2019.

21.06.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням суду у справі №910/11906/18.

У судовому засіданні 21.06.2019 судом було оголошено перерву до 26.06.2019.

У судовому засіданні 26.06.2019, розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі, суд відмовив в його задоволенні у зв`язку з необґрунтованістю, так як суд в межах розгляду даної справи в змозі встановити самостійно обставини, що входять до предмета доказування.

Представник позивача у судовому засіданні 26.06.2019 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні 26.06.2019 надали усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечили.

У судовому засіданні 26.06.2019 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28.07.1995 між Відкритим акціонерним товариством «Квазар», яке змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство «Квазар» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Піллар Лтд», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Піллар» (замовник) укладено Договір 1а про виконання робіт та надання послуг, відповідно до умов якого виконавець передає в орендне користування об`єкти відповідно до Додатка №1 для організації замовником ділянки з виробництва монокристалічного кремнію; виконавець виконує роботи, надає замовнику всі види енергоносіїв та зв`язку відповідно до Додатку №2 та гарантує безперебійне забезпечення всіма видами енергоносіїв; замовник передає, а виконавець приймає під охорону об`єкти відповідно до Додатку №4; виконавець здає в оренду обладнання відповідно до Додатку №5.

Відповідно до п. 1.7 Договору 1а від 28.07.1995 строк його дії встановлено з 15.07.1995 по 31.12.2005.

Додатковою угодою №20/3 від 20.03.2008 строк дії договору було продовжено до 31.12.2019.

Згідно з п. 4.3 Договору 1а від 28.07.1995 плата за послуги, які надаються виконавцем, замовник зобов`язаний перераховувати на розрахунковий рахунок виконавця до 10 числа поточного місяця за попередній місяць за платіжними документами, оформленими виконавцем до 5 числа.

Відповідно до п. 3.1 Додатку №1 до Договору 1а від 28.07.1995 замовник сплачує виконавцю щомісячну плату відповідно до розрахунку по інвентаризаційної відомості. Орендна плата, розрахована в доларах США, стягується в національній валюті України по курсу НБУ на початок розрахункового місяця.

При зміні величини загальної площі орендованих нежилих приміщень орендна плата перераховується відповідно до п. 3.1, що повинно бути відображено в укладеній сторонами додатковій угоді (п. 3.2 Додатку №1 до Договору 1а від 28.07.1995).

Додатком №2 до Договору 1а від 28.07.1995 (Енергозбереження та зв`язок) сторони погодили, що відповідач споживає послуги з теплоенергії, водопостачання, водовідведення, телефон, телефакс, радіо.

При визначення кількості використаних енергоносіїв замовник і виконавець користуються лічильниками, а при їх відсутності розрахунок проводиться в наступному порядку: за електроенергію відповідно до встановленої потужності; за теплоенергію відповідно до методики; за воду відповідно до кількості співробітників замовника і паспортних даних установок; всі інші види енергоносіїв та зв`язок відповідно до розрахункової калькуляції (п. 4 розділу 2 Додатку №2 до Договору 1а від 28.07.1995).

В подальшому між сторонами були укладені Додаткові угоди до Договору 1а від 28.07.1995.

Зокрема, відповідно до Додаткової угоди №210/511 від 01.03.2016 орендна плата за приміщення площею 102,0 кв.м. у головному корпусі на першому поверсі становить 4284,00 грн. (разом з ПДВ).

Відповідно до Додаткової угоди №78/511 від 03.05.2017 орендна плата за інші приміщення, перелік яких наведений в Інвентаризаційній відомості станом на 03.05.2017, становить 738744,06 грн.

Таким чином, загальний розмір місячної орендної плати відповідно до умов Договору 1а від 28.07.1995 становить 743028,06 грн.

Відповідно до Додаткової угоди від 26.02.1996 плата за послуги, які надаються виконавцем відповідно до пп. 1.1 1.5 цього договору (тобто, оренда приміщень, послуги енергоносіїв та зв`язку, послуги охорони, оренда обладнання), сплачуються виконавцем до 15 числа поточного місяця за попередній.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір № 1а про виконання робіт і надання послуг від 28.07.1995 є договором найму (оренди), а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ст. 765 ЦК України).

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Піллар» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Квазар» про визнання недійсним вчиненого ПАТ "Квазар" одностороннього правочину, оформленого повідомленням від 31.08.2018 № 327/А про розірвання Договору 1а від 28.07.1995, укладеного між позивачем та відповідачем (справа №910/11906/18).

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі Договору 1а від 28.07.1995 позивач отримав у користування об`єкти нерухомого майна відповідно до додатку № 1 до договору та послуги з охорони, пропуску на об`єкт оренди, та гарантію безперебійного забезпечення об`єкта оренди всіма видами енергоносіїв; відповідно до підписаної сторонами додаткової угоди № 20/3 строк дії договору № 1а від 28.07.1995 продовжено з 01.01.2018 до 31.12.2019, проте незважаючи на продовження строку дії договору відповідач 31.08.2018 направив позивачу повідомлення про відмову від Договору 1а від 28.07.1995 і дострокове його розірвання із посиланням на ч. 3 ст. 651 ЦК України та п.5.2 договору (несплата платежів протягом 3-х місяців), зокрема відповідач повідомив про припинення з 01.09.2018 виконання робіт та надання послуг по договору, відмову від договору в повному обсязі та його розірвання, необхідність звільнення/повернення займаних позивачем приміщень/майна до 01.09.2018. За доводами позивача у справі №910/11906/18, відповідач шляхом направлення повідомлення від 31.08.2018 № 372/а вчинив правочин щодо одностороннього розірвання Договору 1а від 28.07.1995, який в силу положень ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 216, ч. 3 ст. 651, ч.1 ст. 782 ЦК України є недійсним, оскільки позивач належним чином сплачував платежі за договором, останній платіж проведено 02.08.2018 на користь ПрАТ «Кріпта», яке за повідомленням відповідача стало власником приміщень та правонаступником ПАТ «Квазар».

02.10.2018 до суду Приватним акціонерним товариством «Квазар» подано зустрічний позов у справі №910/11906/18 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар», в якому відповідач, посилаючись на доводи щодо наявності простроченого зобов`язання наймача по оплаті платежів за три місяці, припинення правовідносин сторін з 01.09.2018 у зв`язку з розірвання договору з моменту отримання листа за вих.№ 327/А від 31.08.2018, заявив вимогу зобов`язати ТОВ «Піллар» повернути ПАТ "Квазар" орендовані згідно договору № 1а від 27.07.1995 про виконання робіт і надання послуг нежитлові приміщення, загальною площею 20 010,60 кв.м. шляхом підписання Акту приймання-передачі майна.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі №910/11906/18 відмовлено у задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар»; задоволено зустрічний позов Приватного акціонерного товариства «Квазар».

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі №910/11906/18 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 12.06.2019 постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі №910/11906/18 скасовано; справу №910/11906/18 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Суд зазначає, що предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості зі сплати орендної плати та плати за надання інших послуг, передбаченими умовами Договору 1а від 28.07.1995, які нараховані за період з 01.04.2018 по 31.08.2018 року (тобто, у будь-якому випадку по дату розірвання Договору 1а від 28.07.1995, обставини чого встановлюються судом у справі №910/11906/18).

Як встановлено судом, відповідно до умов Договору 1а від 28.07.1995 відповідач зобов`язується сплачувати орендну плату, а також інші платежі, передбачені умовами договору, зокрема, оренда обладнання, електропостачання, вивіз сміття, водопостачання, водовідведення, та інші (відповідно до Додатку №2 до договору).

Позивачем долучено до позовної заяви копію Акту №3/0418 від 30.04.2018 за квітень 2018 року на суму 884337,86 грн., з яких 743028,06 грн. орендної плати та 141309,80 грн. плати за інші послуги, передбачені умовами договору (оренда обладнання, електропостачання, вивіз сміття, водопостачання, водовідведення, тощо).

Вказаний акт підписаний представниками позивача і відповідача та скріплений печатками юридичних осіб сторін.

Також, позивачем долучено до позовної заяви копію Акту №3/0518 від 31.05.2018 за травень 2018 року на суму 825247,92 грн., з яких 743028,06 грн. орендної плати та 82219,86 грн. плати за інші послуги, передбачені умовами договору (оренда обладнання, електропостачання, вивіз сміття, водопостачання, водовідведення, тощо).

Вказаний акт підписаний представниками позивача і відповідача та скріплений печатками юридичних осіб сторін.

Крім того, позивачем долучено до позовної заяви:

- копію Акту №3/0618 від 30.06.2018 за червень 2018 року на суму 803823,20 грн., з яких 743028,06 грн. орендної плати та 60795,14 грн. плати за інші послуги, передбачені умовами договору (оренда обладнання, електропостачання, вивіз сміття, водопостачання, водовідведення, тощо);

- копію Акту №3/0718 від 31.07.2018 за липень 2018 року на суму 775510,38 грн., з яких 743028,06 грн. орендної плати та 32482,32 грн. плати за інші послуги, передбачені умовами договору (оренда обладнання, електропостачання, вивіз сміття, водопостачання, водовідведення, тощо);

- копію Акту №3/0818 від 31.08.2018 за серпень 2018 року на суму 767397,40 грн., з яких 743028,06 грн. орендної плати та 24369,34 грн. плати за інші послуги, передбачені умовами договору (оренда обладнання, електропостачання, вивіз сміття, водопостачання, водовідведення, тощо).

Суд зазначає, що вказані акти (за червень, липень та серпень 2018 року) не підписані представником відповідача та не містять відбитку печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар».

Водночас, суд зазначає, що розмір місячної орендної плати погоджений сторонами умовами Договору 1а від 28.07.1995 (становить 743028,06 грн. на місяць).

При цьому, матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем з оренди приміщень/частини приміщень, та відповідачем не заперечувався факт перебування його в орендованих приміщеннях у спірному періоді (квітень серпень 2018 року).

За таких обставин, оскільки відповідач фактично займав приміщення у спірному періоді, орендовані ним на умовах Договору 1а від 28.07.1995, він зобов`язаний сплатити орендну плату у розмірі, визначеному умовами вказаного договору оренди, тобто 743028,06 грн. на місяць, що разом за період з червня по серпень 2018 року становить 2229084,18 грн.

Отже, розмір орендної плати, нарахованої за період з квітня 2018 року по серпень 2018 року, яка підлягала сплаті відповідачем, становить 3715140,30 грн.

При цьому під час розгулу судом даної справи відповідачем не було висловлено будь-яких заперечень щодо розміру орендної плати, яка вказана в актах за спірний період.

Що стосується вартості інших послуг, передбачених умовами Договору 1а від 28.07.1995, які надаються позивачем, та вартість яких вказана позивачем в актах за червень 2018 року серпень 2018 року, суд зазначає наступне.

Так, як встановлено судом вказані акти не підписані представником відповідача та не містять відбитку печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар».

Водночас, з огляду на те, що позивачем долучено до матеріалів справи докази їх вручення відповідачу, а відповідачем не надано доказів щодо висловлення мотивованої відмови від їх підписання, суд дійшов висновку, що послуги та їх вартість, які зазначені позивачем в актах за червень 2018 року серпень 2018 року, є прийнятими відповідачем.

При цьому, під час розгляду справи відповідачем не було надано жодних заперечень (в тому числі, у заявах по суті справи, які містяться в матеріалах справи) щодо неотримання ним тих послуг, які вказані позивачем в актах за червень 2018 року серпень 2018 року, а також щодо їх розміру та вартості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що за період з червня 2018 по серпень 2018 року відповідачем були надані послуги (оренда обладнання, електропостачання, вивіз сміття, водопостачання, водовідведення, тощо) на суму 117646,80 грн.

Отже, загальна вартість послуг, наданих відповідачу відповідно до умов Договору 1а від 28.07.1995 за період з квітня 2018 року по серпень 2018 року, становить341176,46 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, відповідно до Додаткової угоди від 26.02.1996 плата за послуги, які надаються виконавцем відповідно до п.п. 1.1 1.5 цього договору (тобто, оренда приміщень, послуги енергоносіїв та зв`язку, послуги охорони, оренда обладнання), сплачуються виконавцем до 15 числа поточного місяця за попередній.

Таким чином, відповідач повинен був здійснити оплату за Актом №3/0418 від 30.04.2018 у строк до 15 травня 2018 року, за Актом №3/0518 від 31.05.2018 у строк до 15.06.2018, за Актом №3/0618 від 30.06.2018 у строк до 15.07.2018, за Актом №3/0718 від 31.07.2018 у строк до 15.08.2018, за Актом №3/0818 від 31.08.2018 у строк до 15.09.2018.

При цьому, судом встановлено, що 29.01.2018 відбулись позачергові загальні збори акціонерів Приватного акціонерного товариства «Квазар», на яких було прийнято рішення про затвердження розподільчого балансу між Приватним акціонерним товариством «Квазар» та Приватним акціонерним товариством «Кріпта» (утворене шляхом виділення).

Судом встановлено, що листом вих. № 13 від 05.03.2018 Приватне акціонерне товариство «Кріпта» повідомило відповідача про те, що з 01.03.2018 правонаступником Приватного акціонерного товариства «Квазар» щодо оренди приміщень і наданню послуг є Приватне акціонерне товариство «Кріпта».

При цьому, Приватним акціонерним товариством «Кріпта» до вказаного листа було долучено проект договору оренди приміщень, які займає відповідач відповідно до умов Договору 1а від 28.07.1995.

Доказів підписання відповідачем вказаного проекту договору (безпосередньо між відповідачем та ПрАТ «Кріпта») матеріали справи не містять.

Листом вих. №246/А від 20.06.2018 позивач повідомив відповідача про тимчасове зупинення банківських операцій на поточних рахунках позивача та просив відповідача тимчасово не сплачувати грошові кошти.

Листом вих. №256/А від 27.06.2018 позивач просив відповідача проводити оплату заборгованості з 27.06.2018 шляхом перерахування грошових кошів на поточний рахунок повіреної особи - Приватного акціонерного товариства «Кріпта».

Листом вих. №146 від 30.07.2018 відповідач повідомив позивача про те, він згоден здійснювати орендні та інші платежі на розрахунковий рахунок Приватного акціонерного товариства «Кріпта».

Судом встановлено, що 02.08.2018 відповідач сплатив на рахунок ПрАТ «Кріпта» грошові кошти у сумі 100000,00 грн. (призначення платежу часткова оплата за оренду приміщень за квітень 2018 року за Договором 1а від 28.07.1995 для Приватного акціонерного товариства «Квазар»).

Таким чином, оскільки загальна сума грошових коштів, яка підлягала сплаті відповідачем за Договором 1а від 28.07.1995 за період з квітня 2018 року по серпень 2018 року (орендна плата та інші платежі) становить 4056316,76 грн., тоді як станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду відповідачем було сплачено орендну плату у розмірі 100000,00 грн., суд дійшов висновку, що у відповідача виникла заборгованість за Договором 1а від 28.07.1995 за спірний період у розмірі 3956316,76 грн.

Водночас, судом встановлено, що 31.10.2018 (тобто, після звернення позивача з даним позовом до суду та відкриття провадження у справі) відповідачем були сплачені грошові кошти у розмірі 10000,00 грн (призначення платежу часткова оплата за оренду за квітень 2018 року за Договором 1а від 28.07.1995).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи, що предмет спору (частина орендної плати у сумі 10000,00 грн.) припинив своє після звернення позивача з даним позовом до суду та відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку закрити провадження у справі в частині позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Квазар» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» частини суми основного боргу у розмірі 10000,00 грн.

Доказів сплати відповідачем грошових коштів у розмірі 3946316,76 грн. станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Що стосується тверджень відповідача про те, що Приватне акціонерне товариство «Квазар» передало за розподільчим балансом орендоване майно новоствореній в результаті виділу юридичній особі Приватному акціонерному товариству «Кріпта», у зв`язку з чим не може виступати позивачем у даній справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до інформації з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне акціонерне товариством «Кріпта» є юридичною особою, дата запису в реєстрі 31.01.2018, є правонаступником Приватного акціонерного товариства «Квазар», утворене шляхом виділу.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 Цивільного кодексу України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 109 Цивільного кодексу України після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» у разі виділу юридичних осіб здійснюється державна реєстрація юридичних осіб, утворених у результаті виділу, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника. Виділ вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника.

Згідно з ч. 1 ст. 80 Закону України «Про акціонерні товариства» злиття, приєднання, поділ, виділ та перетворення акціонерного товариства здійснюються за рішенням загальних зборів, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів влади.

Виділ акціонерного товариства вважається завершеним з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про створення акціонерного товариства, що виділилося (ч. 6 ст. 80 Закону України «Про акціонерні товариства»).

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про акціонерні товариства» виділом акціонерного товариства визнається створення одного чи кількох акціонерних товариств із передачею йому (їм) згідно з розподільним балансом частини майна, прав та обов`язків акціонерного товариства, з якого здійснюється виділ, без припинення такого акціонерного товариства.

Судом встановлено, що рішенням позачергових Загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Квазар» від 29.01.2018 (Протокол позачергових загальних зборів акціонерів від 29.01.2018) вирішено затвердити розподільчий баланс між Приватним акціонерним товариством «Квазар» та Приватним акціонерним товариством «Кріпта» у зв`язку з виділом останнього.

Як вбачається з Додатків №1 та №2 до розподільчого балансу, майно, яке є об`єктом оренди за Договором 1а від 28.07.1995, було включено до основних засобів новоствореної юридичної особи - Приватного акціонерного товариства «Кріпта».

Відповідно до ч. 1 ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Суд зазначає, що з наявних в матеріалах справи відомостей з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вбачається здійснення державної реєстрації прав власності на об`єкти, які є об`єктом оренди за Договором 1а від 28.07.1995, за Приватним акціонерним товариством «Кріпта».

Враховуючи викладені обставини, суд вважає необґрунтованими твердження відповідача, що Приватне акціонерне товариство «Квазар» не є належним позивачем у даній справі так як право власності на майно, яке є об`єктом оренди за Договором 1а від 28.07.1995, перейшло до новоствореної юридичної особи - Приватного акціонерного товариства «Кріпта», оскільки матеріали справи не містять доказів реєстрації права власності на майно, що є об`єктом оренди за вказаним договором оренди, за Приватним акціонерним товариством «Кріпта».

Відповідно до ч. 2 ст. 517 Цивільного кодексу України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Як зазначив відповідач, на цій підставі подальші орендні платежі на користь ПрАТ «Кріпта» були призупинені, оскільки йому не було надано доказів переходу прав у зобов`язанні зі сплати орендних та інших платежів за Договором 1а від 28.07.1995.

Втім, суд вважає вказані твердження відповідача необґрунтованими, оскільки норми вказаної статті не позбавляють відповідача від обов`язку здійснювати платежі на користь первісного кредитора.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» за Договором 1а від 28.07.1995 у сумі 3946316,76 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Квазар» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» суми основного боргу у розмірі 3956316,76 грн. підлягають частковому задоволенню у розмірі 3946316,76 грн.

При цьому суд дійшов висновку закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» частини суми основного боргу у розмірі 10000,00 грн, у зв`язку зі сплатою вказаної суми грошових коштів відповідачем після відкриття провадження у справі.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 218669,46 грн., нараховану за прострочення сплати відповідачем орендних та інших платежів, передбачених умовами Договору 1а від 28.07.1995, за квітень липень 2018 року.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 4.5 Договору 1а від 28.07.1995 за несвоєчасну оплату орендної плати замовник сплачує пеню у розмірі 0% за перший тиждень прострочення; з восьмого дня 0,2% від суми несплати за кожний день прострочення протягом 90 днів. За несвоєчасне внесення плати за енергоносії штрафні санкції накладаються відповідно до існуючого на даний момент в Україні положення по штрафним санкціям за заборгованість по енергоносіям.

Відповідно до п. 2 розділу 3 Додатку №2 до Договору 1а від 28.07.1995 оплата за використані замовником енергоносії повинна бути здійснена до 15 числа наступного місяця. У випадку неоплати платіжного документа протягом 5 днів за кожний день прострочення на замовника накладається штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).

Вказаний у п. 2 розділу 3 Додатку №2 до Договору 1а від 28.07.1995 штраф за своєю правовою природою є пенею, так як нараховується за кожний день прострочення виконання зобов`язання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені (долучений до позовної заяви), суд дійшов висновку в його необґрунтованості з огляду на таке.

Так, як встановлено судом листом вих. №246/А від 20.06.2018 позивач повідомив відповідача про тимчасове зупинення банківських операцій на поточних рахунках позивача та просив відповідача тимчасово не сплачувати грошові кошти.

Як встановлено судом, листом вих. №256/А від 27.06.2018 позивач просив відповідача проводити оплату заборгованості з 27.06.2018 шляхом перерахування грошових кошів на поточний рахунок повіреної особи - Приватного акціонерного товариства «Кріпта».

За таких обставин, враховуючи звернення кредитора до боржника з проханням не здійснювати платежі у період з 20.06.2018 до 27.06.2018, суд не вбачає підстав для застосування до боржника (відповідача) відповідальності у вигляді пені за прострочення сплати платежів за вказаний період.

При цьому, як вбачається з п. 4.5 Договору 1а від 28.07.1995 замовник сплачує пеню у розмірі 0% за перший тиждень прострочення; з восьмого дня 0,2% від суми несплати за кожний день прострочення протягом 90 днів.

Тобто, нарахування пені за прострочення сплати орендних платежів обмежується 90 днями, починаючи з 8-го дня прострочення.

Позивачем не було дотримано вказаних обставин при нарахуванні пені за прострочення сплати відповідачем орендної плати та інших платежів за Договором 1а від 28.07.1995.

За таких обставин, суд здійснив власний розрахунок пені, відповідно до якого обґрунтованим розміром пені є 191618,44 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Квазар» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» пені у розмірі 218669,46 грн. підлягають частковому задоволенню у розмірі 191618,44 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 20179,59 грн., нарахованих за прострочення сплати відповідачем орендних та інших платежів, передбачених умовами Договору 1а від 28.07.1995, за квітень липень 2018 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку в його необґрунтованості, так як враховуючи звернення кредитора до боржника з проханням не здійснювати платежі у період з 20.06.2018 до 27.06.2018, суд не вбачає підстав для нарахування 3% річних за вказаний період.

За таких обставин, суд здійснив власний розрахунок 3% річних, відповідно до якого обґрунтованим розміром 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача, є 19195,98 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Квазар» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» 3% річних у розмірі 20179,59 грн. підлягають частковому задоволенню у розмірі 19195,98 грн.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в частині позовних вимог, щодо яких суд закрив провадження у справі (частина суми основного боргу у розмірі 10000,00 грн.), покладається на відповідача як на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, ч. 1 ст. 231, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/13234/18 в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» частини суми основного боргу у розмірі 10000,00 грн.

2. Позов Приватного акціонерного товариства «Квазар» задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 3; ідентифікаційний код: 16299604) на користь Приватного акціонерного товариства «Квазар» (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 3; ідентифікаційний код: 14314038) суму основного боргу у розмірі 3946316 (три мільйони дев`ятсот сорок шість тисяч триста шістнадцять) грн. 76 коп., пеню у розмірі 191618 (сто дев`яносто одна тисяча шістсот вісімнадцять) грн. 44 коп., 3% річних у розмірі 19195 (дев`ятнадцять тисяч сто дев`яносто п`ять) грн. 98 коп. та судовий збір у розмірі 62506 (шістдесят дві тисячі п`ятсот шість) грн. 97 коп.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 08.07.2019

Суддя Д.О. Баранов