ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
УХВАЛА

08 липня 2019 року Справа № 912/1885/19

Суддя Господарського суду Кіровоградської області Тимошевська В.В. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС" (61001, м. Харків, пров. Микитинський, 24, ідентифікаційний код 31559190) б/н від 26.06.2019 про видачу судового наказу в порядку наказного провадження,

ВСТАНОВИВ:

03.07.2019 на адресу господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС" б/н від 26.06.2019 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Завод дозуючих автоматів" заборгованості у розмірі 24 853,50 грн, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Вказана заява обґрунтована неналежним виконанням Товариством з додатковою відповідальністю "Завод дозуючих автоматів" зобов`язань за договором № ДВ5990 від 21.01.2015 в частині оплати поставленого товару.

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Кіровоградської області.

Водночас, розглянувши заяву та подані Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС" докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу з таких підстав.

Частинами 1, 2 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Відповідно до ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

В обґрунтування заяви про видачу судового наказу, заявник посилається на договір № ДВ5990 від 21.01.2015, укладений між заявником та Товариством з додатковою відповідальністю "Завод дозуючих автоматів".

Заявник посилається на здійснення поставки товару на суму 1 285 665,13 грн та зазначає, що Товариством з додатковою відповідальністю "Завод дозуючих автоматів" частково оплачено товар на суму 1 260 811,63 грн , а тому за останнім рахується заборгованість за договором № ДВ5990 від 21.01.2015 8 у розмірі 24 853,50 грн.

Разом з цим, на підтвердження вказаних вимог заявник не надав жодного документа, який би підтверджував поставку товару та його часткову оплату.

Статтею 150 Господарського процесуального кодексу України наведено вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу, зокрема, пунктами 3, 4 ч. 3 зазначеної статті передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до пункту 4.1. Договору ДВ5990 від 21.01.2015 поставка товару здійснюється на умовах СРТ м. Кіровоград (на умовах Інкотермс-2010) у строки згідно Специфікації з моменту отримання Постачальником від Покупця передоплати в розмірі 50% вартості товару, вказаної у Специфікації. Датою поставки товару є дата відмітки Покупця у видатковій накладній про отримання товару.

Розділом 3 Договору сторонами визначено умови розрахунків. так, Покупець здійснює передоплату у розмірі 50% вартості партії товару за відповідною Специфікацією, шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 3 календарних днів з моменту отримання рахунку, виставленого Постачальником. 50% вартості товару, які залишились, за відповідною Специфікацією оплачуються Покупцем протягом 3 банківських днів з моменту отримання товару.

З наведеного вбачається, що поставка та оплата за товар здійснюється на підставі Специфікацій, накладних та рахунків.

Проте, заявником таких доказів до матеріалів заяви не додано.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуально кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуально кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 79 Господарського процесуально кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами п. 1, п. 8 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Таким чином, заявником не доведено належними та допустимими доказами існування у Товариства з додатковою відповідальністю "Завод дозуючих автоматів" заборгованості за Договором № ДВ5990 від 21.01.2015 у розмірі 24 853,50 грн перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС".

За приписами ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 148, 152, 153, 154 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС" у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Завод дозуючих автоматів" 24 853,50 грн заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 Господарським процесуальним кодексом України.

Копії ухвали направити Товариству з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС" за адресою: 61001, м. Харків, пров. Микитинський, 24 та Товариству з додатковою відповідальністю "Завод дозуючих автоматів" за адресою: 25004, м. Кропивницький, пров. Експерементальний, 2.

Ухвалу підписано 08.07.2019.

Суддя В.В.Тимошевська

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно - телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.