РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.06.2019Справа № 910/17215/18

Суддя - Бондаренко Г. П.,

За участю секретаря - Лебович А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПСГ Енергобуд Максима" (08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Жовтнева, буд. 28, кв. 44)

До Акціонерного товариства "Київенерго" (85612, Донецька обл., місто Курахове, вул. Енергетиків, буд. 34)

Про стягнення 565 550,28 грн

За участю представників учасників справи:

Від позивача: Пустовий М. В., ордер ВН № 055098;

Від відповідача: Лозовицький М. С., довіреність № 19012209 від 22.01.2019.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПСГ ЕНЕРГОБУД МАКСИМА" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО" (далі - відповідач) про стягнення 565 550, 28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг № 78/ТЕЦ6-27-17 від 10.05.2017, а тому позивач просить стягнути з відповідача 449 665, 86 грн основної заборгованості, 88 972, 23 грн пені, 7 576, 56 грн 3 % річних, 19 335, 63 грн інфляційних втрат, а разом 565 550, 28 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2018 залишено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПСГ ЕНЕРГОБУД МАКСИМА" без руху, встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення цієї ухвали шляхом подання до суду оригіналу ордеру на надання правової допомоги серії ВН № 055098 від 20.09.2018, виданого на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 20.09.2018.

17.01.2019 від позивача до суду надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, якими останній усунув недоліки, встановлені даною ухвалою суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи № 910/17215/18 ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.02.2019.

11.02.2019 через відділ канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про продовження процесуальних строків.

12.02.2019 від позивача через відділ канцелярії суду надійшло клопотання про залучення письмових доказів.

Розгляд справи, призначений на 26.02.2019, не відбувся, у зв`язку з перебуванням судді Бондаренко Г. П. на лікарняному.

Ухвалою-повідомленням від 04.03.2019 суд повідомив сторін про призначення судового засідання на 28.03.2019.

В судовому засіданні 28.03.2019 суд протокольно ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 21.05.2019.

Судове засідання, призначене на 21.05.2019, не відбулося, у зв`язку з аварійним відключенням електроенергії.

Ухвалою-повідомленням від 21.05.2019 суд повідомив сторін про призначення судового засідання по суті спору на 25.06.2019.

В судове засідання 25.06.2019 учасники справи прибули та надали суду усні пояснення по суті справи, в яких позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши долучені до матеріалів справи докази, заслухавши пояснення учасників провадження у справі, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПСГ ЕНЕРГОБУД МАКСИМА», як виконавцем, та Публічним акціонерним товариством «КИЇВЕНЕРГО» (найменування якого в подальшому було змінено на Акціонерне товариство «КИЇВЕНЕРГО»), від імені якого діяв директор структурного відокремленого підрозділу «КИЇВСЬКІ ТЕЦ» ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» Гладишев Ю.І., як замовником, було укладено договір № 78/ТЕЦ6-27-17 про надання послуг від 10.05.2017 (далі за текстом - договір), з урахуванням додаткової угоди № 1 від 27.11.2017.

Як визначено у п. 1.1. та 1.2. договору, позивач зобов`язувався за завданням замовника надати на свій ризик та своїми силами послуги, зазначені у п. 1.2. договору, а замовник - прийняти і оплатити надані послуги.

Найменування послуг: « 45320 Ізоляційні роботи (ЛОТ 2 - Ремонт теплової ізоляції обладнання бл. № 2 та іншого загальностанційного обладнання ТЕЦ-6 СВП «Київські ТЕЦ» ПАТ «КИЇВЕНЕРГО»). Кількість послуг зазначено в обсязі послуг (додаток 1 до договору).

Згідно із додатковою угодою № 1 від 21.11.2017 до договору сторони визначили строк надання послуг з 01.05.2017 по 01.05.2018.

Сторонами договору також було врегульовано порядок здійснення розрахунків за договором, в п. 4.1. договору, відповідно до якого розрахунки проводяться шляхом: (1) попередньої оплати у розмірі 30% від вартості матеріальних ресурсів, визначених у додатку 2, яка здійснюється на підставі рахунку-фактури на оплату, наданого виконавцем, після попереднього погодження їх вартості із замовником, що становить 324 907, 20 грн, крім того ПДВ 20 % - 64 981, 44 грн, що усього з ПДВ становить 389 888, 64 грн. Виконавець протягом 30 днів після отримання авансу підтверджує їх використання проміжним актом-звітом про використання коштів за призначенням; (2) остаточного розрахунку за фактом надання послуг на підставі підписаних сторонами актів наданих послуг з відтермінуванням платежу 60 календарних днів з моменту підписання сторонами відповідних актів, з врахуванням суми фактично отриманого авансу.

Згідно із додатком 2 до договору договірна ціна послуг за даним договором склала 2685 279, 41 грн.

Позивачем, було надано послуги (виконано роботи) за договором у повному обсязі, що підтверджується довідками про вартість виконаних робіт за березень 2018 року від 23.03.2018, а саме: на суму 105 690, 48 грн до акту наданих послуг № 25; на суму 309 806, 21 грн до акту наданих послуг № 28; на суму 37 429, 03 грн до акту наданих послуг № 29. Зазначені довідки оформлені за примірною формою № КБ-3 та підписані сторонами договору. До кожної довідки про вартість наданих послуг сторонами підписаний акт наданих послуг за відповідний період, складений за формою № КБ-2в. Копії вказаних документів наявні в матеріалах справи. загалом за вказаними актами та довідками позивач надав відповідачу послуг в березні 2018 року на загальну суму 452 925, 72 грн.

Водночас відповідачем не було сплачено за надані йому позивачем в березні 2018 року послуги за договором, заборгованість відповідача, за розрахунком позивача, складає 449 665,86 грн, доказів оплати якої матеріали справи не містять. Розмір заборгованості відповідачем не спростований.

Предметом позову у справі є вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього 449 665, 86 грн основної заборгованості за договором, 88 972, 23 грн пені за період прострочення оплати з 23.05.2018 по 14.12.2018, 7 576, 56 грн 3 % річних за період прострочення з 23.05.2018 по 14.12.2018 та 19 335, 65 грн інфляційних втрат за період прострочення з 23.05.2018 по 14.12.2018.

Відповідач усно проти задоволення позовних вимог заперечував, не зазначаючи підстав для такого заперечення, та правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Договір, укладений між сторонами є договором будівельного підряду, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 843 ЦК України визначено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ст. 846 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Статтею 854 ЦК України встановлено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Остаточно здача - приймання робіт за договором за березень 2018 року відбулася 23.03.2018, про що сторонами підписані акти приймання виконаних будівельних робіт. Під час прийняття виконаних підрядних робіт відповідач актів про виявлені недоліки не складав, про наявність недоліків та необхідність їх виправлення позивачу не повідомляв. Відповідно в силу положень ст. 854 ЦК України відповідач був зобов`язаний оплатити виконані роботи у строк до 23.05.2018 включно (протягом 60 - ти календарних днів), проте в повному обсязі не оплатив (часткова оплата врахована за рахунок внесених раніше відповідачем коштів за залишковим принципом).

Позивачем умови договору виконані в повному обсязі, у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору. Відповідачем, в свою чергу, жодних претензій у строки визначені договором, щодо невідповідності умовам договору не заявляв, про що свідчать підписані уповноваженими представниками обох сторін акти виконаних робіт та доказів іншого суду не надано.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 449 665, 86 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк виконання зобов`язання відповідно до п. 4.1 договору настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення боргу у розмірі 449 665, 86 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 229 ГК України та ст.625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача індексу інфляції нарахованого на суму боргу та 3 % річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625 ЦК України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов`язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних та індексу інфляції нарахованого на суму боргу підлягають задоволенню відповідно до наведених в позовній заяві розрахунків. При здійсненні перевірки відповідних розрахунків 3% річних та індексу інфляції, нарахованих позивачем, судом встановлено, що ним правильно здійснено вказані розрахунки.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені, то відповідні вимоги суд не задовольняє, з огляду на нижченаведене.

Відповідно до приписів ст. 549 ЦК України пенею, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. При цьому, згідно ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» регулює договірні відносини між суб`єктами господарювання. Договір укладений між сторонами не містить положень щодо нарахування пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Таким чином, сторонами письмово не було досягнуто домовленості щодо забезпечення зобов`язань по договору неустойкою, таким чином вимоги про стягнення пені за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань по оплаті виконаних робіт в розмірі 88 972, 23 грн не підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги в частині основного боргу, 3 % річних та інфляційних втрат або свідчили про відсутність у відповідача обов`язку сплати заборгованість у визначеному позивачем розмірі.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені в судовому засіданні, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження зазначених витрат в розмірі 12 000, 00 грн, до матеріалів справи позивачем надані копії договору про надання правової допомоги від 20.09.2018, додаткової угоди № 2 від 19.11.2018 до договору про надання правової допомоги від 20.09.2018 та платіжного доручення № 4 від 21.11.2018, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 682 від 29.03.2010 на ім`я Пустового М. В. та ордеру серії ВН № 055098.

З огляду на викладене, зважаючи на тривалість розгляду і складність справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача понесених клієнтом судових витрат за отримання правничої допомоги в сумі 12 000, 00 грн є доведеними.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору та на отримання правничої допомоги покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 73-77, 86, 129, 182, 183, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПСГ Енергобуд Максима" до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення 565 550,28 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Київенерго" (85612, Донецька обл., місто Курахове, вул. Енергетиків, буд. 34, ідентифікаційний код - 00131305) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПСГ Енергобуд Максима" (08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Жовтнева, буд. 28, кв. 44; ідентифікаційний код - 37228748) 449 665 (чотириста сорок дев`ять тисяч шістсот шістдесят п`ять) грн 86 коп. основної заборгованості, 7 576 (сім тисяч п`ятсот сімдесят шість) грн 56 коп. 3 % річних, 19 335 (дев`ятнадцять тисяч триста тридцять п`ять) грн 65 коп. інфляційних втрат, 7 148 (сім тисяч сто сорок вісім) грн 68 коп витрат по сплаті судового збору та 10 112 (десять тисяч сто дванадцять) грн 16 коп. адвокатських витрат.

3. В задоволенні інших позовних вимог, щодо стягнення 88 972, 23 грн пені, - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 04.07.2019.

Суддя Г.П. Бондаренко