ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2019 р. Справа№ 925/372/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №161-5088вих-19 від 18.04.2019 (вх. №09.1-04.1/3435/19 від 14.05.2019) Керівника Черкаської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 08.04.2019 про повернення позовної заяви

у справі №925/372/19 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Технологія тепла»

про зобов`язання виконати умови договору

в судове засідання представники сторін не з`явилися

встановив:

Заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Черкаської області в інтересах держави в особі Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Технологія тепла» про зобов`язання виконати умови договору підряду №20/11 від 04.12.2018, а саме виконати роботи по капітальному ремонту будівлі дитячо-юнацької спортивної школи з веслування коригування в частині робіт по зовнішньому водопроводу.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 08.04.2019 повернуто Заступнику керівника Черкаської місцевої прокуратури позовну заяву і додані до неї документи на підставі недоведеності прокурором підстав представництва.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Керівник Черкаської місцевої прокуратури 18.04.2019 подав апеляційну скаргу №161-5088вих-19 від 18.04.2019 (вх. №09.1-04.1/3435/19 від 14.05.2019), в якій просить ухвалу Господарського суду Черкаської області від 08.04.2019 у справі №925/372/19 скасувати, та справу направити до Господарського суду Черкаської області для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт вказує на те, що судом неправильно застосовано норми ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Скаржник зазначає, що він діяв в межах Закону України «Про прокуратуру», ст. 23 якого передбачено право прокурора здійснювати представництво інтересів держави в суді. Прокурор вказує на те, що оскільки позивачем не було вжито належних заходів по захисту інтересів держави, які полягають в ефективному використанні бюджетних коштів, у Заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури виникло право звернутися з відповідним позовом до суду. Також, прокурор посилається на наявність кримінального провадження, у якому розслідуються обставини складання завідомо неправдивого офіційного документа - акту приймання виконаних робіт та безпідставного перерахування бюджетних коштів службовими особами Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради. Отже, на думку прокурора, місцевим господарським судом було неправомірно застосовано положення ст. ст. 53, 174 ГПК України та повернуто позовну заяву.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою №161-5088вих-19 від 18.04.2019 (вх. №09.1-04.3/3435/19 від 14.05.2019) Керівника Черкаської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 08.04.2019 у справі №925/372/19. Встановлено позивачу та відповідачу процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, учасникам справи визначено процесуальний строк для подання заяв, клопотань, пояснень. Справу призначено до розгляду на 01.07.2019.

Позивач та відповідач не скористалися своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 263 ГПК України, та у строк, встановлений судом, не подали суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представники прокуратури, позивача та відповідача в судове засідання 01.07.2019 не з`явилися, про дату,час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення установи поштового зв`язку за кодом 058 про вручення рекомендованого поштового відправлення прокурору 03.06.2019 (вх. №09.2-04/61572/19), за кодом 66 про вручення рекомендованого поштового відправлення позивачу 03.06.2019 (вх. №09.2-04/61565/19) та за кодом 074 про вручення рекомендованого поштового відправлення відповідачу 10.06.2019 (вх. №09.2-04/64376/19).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

У відповідності до п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання розумних строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, враховуючи те, що явка представників учасників справи судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників прокуратури, позивача та відповідача, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи №925/372/19, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.12.2018 між Дитячо-юнацькою спортивною школою з веслування Черкаської міської ради (замовник), Департаментом освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради (платник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Технологія тепла» (підрядник, відповідач у справі) укладено договір підряду №20/11 з виконання капітального ремонту Дитячо-юнацької спортивної школи з веслування (елінг за адресою: вул. Гагаріна, 5 в м. Черкаси) - коригування в частині робіт по зовнішньому водопроводу.

Актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018 року, який підписано замовником та підрядником, засвідчено виконання робіт та прийнято будівельні роботи по капітальному ремонту будівлі дитячо-юнацької спортивної школи з веслування (елінг за адресою: вул. Гагаріна, 5, в м. Черкаси) - коригування на суму 670 980,00 грн. На підставі зазначеного акту Управлінням Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області 20.12.2018 перераховано на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Технологія тепла» грошові кошти в сумі 670 980,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №13 від 20.12.2018.

Разом з тим, Черкаською місцевою прокуратурою встановлено, що роботи по капітальному будівництву за договором підряду №20/11 від 04.12.2018 не здійснено, обсяг виконаних робіт не відповідає акту №1 приймання виконаних робіт за грудень 2018 від 20.12.2018.

Предметом розгляду у даній справі є вимога Заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури зобов`язати відповідача виконати роботи по капітальному ремонту будівлі дитячо-юнацької спортивної школи з веслування в частині робіт по зовнішньому водопроводу.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 131-11 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру покладається, зокрема, така функція як представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» регламентовано особливості представництва інтересів громадянина або держави в суді, що полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Положеннями ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви, місцевий господарський суд, посилаючись на приписи ст. 131-1 Конституції України, ст. 53 ГПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», дійшов висновку про повернення позовної заяви у зв`язку з відсутністю підстав для звернення Заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури до суду у даній справі. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду погоджується із вказаним висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.3. Положення про Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, затвердженого рішенням Черкаської міської ради №2-3110 від 13.03.2018, Департамент є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому порядку, має самостійний баланс, розрахунковий рахунок, круглу печатку із зображенням Державного Герба України, печатки, штампи та відповідні бланки із своїм найменуванням, рахунки спеціальних коштів та інші рахунки, передбачені чинним законодавством України.

Пунктом 1.5. Положення передбачено, що Департамент може бути позивачем та відповідачем в судах.

Відтак, колегія суддів зауважує, що позивач має необхідний обсяг повноважень для захисту інтересів держави у судовому порядку. Натомість прокурор не вказав у позові і не подав разом з ним до суду докази неможливості самостійного захисту Департаментом освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, як юридичною особою, інтересів держави у спірних правовідносинах.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи значення поняття «інтереси держави», висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Оскільки «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Пунктом 4 частини 5 статті 174 ГПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

В апеляційній скарзі Керівник Черкаської місцевої прокуратури посилається на наявність кримінального провадження, у якому розслідуються обставини складання завідомо неправдивого офіційного документа - акту приймання виконаних будівельних робіт та безпідставного перерахування бюджетних коштів службовими особами Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради. Однак, наведені обставини не позбавляють можливості Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради на звернення з відповідним позовом до суду, а тому вказані доводи скаржника колегією суддів не приймаються.

Обґрунтовуючи підстави для звернення з позовом, Заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури зазначає, що Департаментом освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради не було вжито жодних заходів щодо контролю використання бюджетних коштів, що свідчить про неналежне здійснення ним повноважень щодо захисту держаних інтересів.

Аналіз положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що чинним законодавством України не визначено вичерпного переліку документів, які прокурор має надати до суду для підтвердження нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави відповідним суб`єктом владних повноважень. Однак, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду звертає увагу, що зазначене не свідчить про те, що прокурор звільняється від подання цих доказів. Такими доказами можуть бути, зокрема, вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснюють встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що саме лише посилання у позовній заяві Заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури на те, що визначений ним позивач неналежним чином здійснює відповідні повноваження із захисту державних інтересів, без доведення цього відповідними доказами, не є підставою для прийняття судом рішення у такому спорі по суті, оскільки за змістом статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 23.01.2019 у справі №920/331/18, від 26.02.2019 у справі №920/284/18.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, п. 27).

Європейський Суд з прав людини також звертав увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява №42454/02, п. 35) Європейський Суд з прав людини висловив таку думку (неофіційний переклад): «сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

Між тим, Європейський Суд з прав людини уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України). Вказана правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №47/66-08, від 17.04.2019 у справі №923/560/18.

Абзацом 3 п. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Посилання апелянта на лист №161-3960вих-19 від 29.03.2019 щодо подачі позовної заяви до суду (а.с. 87) колегією суддів відхиляються, оскільки прокурором не надано доказів як відправлення такого листа, так і отримання його позивачем, а отже вказаний лист не може свідчити про виконання прокурором вимоги, передбаченої ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо попереднього повідомлення позивачів про звернення з відповідним позовом до суду.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про повернення позовної заяви на підставі ст. 174 ГПК України. Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Господарського суду Черкаської області від 08.04.2019 у справі №925/372/19 відповідає загальним вимогам, встановленим статтями 174, 234 ГПК України, а тому правових підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. Апеляційна скарга Керівника Черкаської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 08.04.2019 про повернення позовної заяви підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта (прокурора).

Керуючись ст. ст. 129, 253-255, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Керівника Черкаської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 08.04.2019 про повернення позовної заяви у справі №925/372/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 08.04.2019 про повернення позовної заяви у справі №925/372/19 залишити без змін.

3. Справу №925/372/19 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст.ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко

Повний текст постанови складено 02.07.2019.