СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2019 р. Справа № 922/4392/17

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: За участю секретаря судового засідання: від позивача: від відповідача: Чернота Л. Ф. Білецька А.М., Медуниця О. Є. Телеснюк І.В. Шевченко Г.М. договір про надання правової допомоги б/н від 19.12.2017 р., ордер Серія КВ №155954 від 20.05.2019р., посвідчення адвоката №3798 від 25.06.2009 р. Чехов Д.А. свідоцтво №1320 від 15.07.2005 р., Ордер серія ХВ №805141
розглянувши апеляційну скаргу (вх.№18Х/3) Товариства з обмеженою відповідальністю "VLADI", м. Харків
на рішення Господарського суду Харківської області
від10.04.2018 (повний текст рішення складено 16.04.2018)
у справі№922/4392/17 (суддя - Новікова Н.А.)
за позовом до проФізичної особи-підприємця Петренко Ніни Олександрівни, м. Харків Товариства з обмеженою відповідальністю "VLADI", м. Харків стягнення коштів у розмірі 689 500,72 грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Фізична особа-підприємець Петренко Ніна Олександрівна, м. Харків звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою б/н від 26.12.2017 р. до Товариства з обмеженою відповідальністю "VLADI", м. Харків, в якій просить суд стягнути з відповідача 798 299,0 грн. заборгованості за договором на транспортне експедирування від 18.08.2014 р. №VLTR-14, 11974,48 грн. судового збору за подання позовної заяви та 6700,0 грн. втрат на правову допомогу.

19.01.2018 р. від Фізичної особи-підприємця Петренко Ніни Олександрівни, м. Харків надійшла позовна заява вих. №1526 про збільшення позовних вимог, в якій останній просить стягнути суму боргу за договором з Товариства з обмеженою відповідальністю "VLADI", м. Харків в розмірі 1 234 588,05 грн. заборгованості за договором від 18.08.2014 р. №VLTR-14 та 14768,82 грн. судового збору за звернення до суду та 7876, 70 грн. втрат на правову допомогу (том 1, арк.с. 78-81).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 22.01.2018 р. прийнято до розгляду заяву Фізичної особи - підприємця Петренко Ніни Олександрівни (вих. №1526) про збільшення розміру позовних вимог від 19.01.2018 р. (том 1, а.с.102-103).

Відповідно до розрахунку суми зазначених позовних вимог, що складаються з наступних сум, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості наданих послуг за договором на транспортне експедирування від 18.08.2014 р. №VLTR-14: 59 851,44 грн. - інфляційних втрат, 19 499,07 грн. - 3% річних, 237 238,65 грн. - пені та 667 998,90 грн. - штрафу.

Ухвалою господарського суду ваід 07.02.2018 року було розглянуто позовну заяву про збільшення позовних вимог про стягнення боргу за договором (вх. №3433 від 07.02.2018 р.) та відмовлено у її прийнятті та повернуто позивачу. Також зазначено про сплату відповідачем розміру основного боргу у сумі 798 299, 00 грн. (том 1, арк. с.168-169).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.02.2018 було прийнято до розгляду уточнену позовну заяву про стягнення боргу вих. № 4868 від 20.02.2018 (том 1, арк. с.252). В матеріалах справи відсутня ухвала господарського суду Харківської області від 22.02.2018 року. Суд апеляційної інстанції вважає зазначену дату технічною опискою.

Уточненою позовною заявою про стягнення неустойки за договором на транспортне експедирування №VLTR-14 від 18.08.2014 (вх. №4868 від 20.02.2018) в розмірі 689 500,72 грн., позивач в тому числі просить стягнути з відповідача за період з 2015-2017 роки: пеню за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань на підставі п. 4.10 договору, що складає 270 875,14 грн., - штраф на підставі 4.9 договору у розмірі 10% від суми заборгованості за прострочення понад 30 календарних днів, що складає 323460,90 грн., а також на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних від прострочених платежів у сумі 24139,16 грн. та інфляційні в сумі 71025,56 грн. Крім цього позивач просить покласти на відповідача судові витрати, які в свою чергу складаються з 26743,30 грн. судового збору та 7876,70 грн. витрат на професійну правничу допомогу (том 2, а.с.1-7).

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.04.2018 р. у справі №922/4392/17 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "VLADI", м. Харків на користь Фізичної особи-підприємця Петренко Ніни Олександрівни, м. Харків 545288,76 грн., в тому числі пеню у розмірі 224096,57 грн., інфляційні збитки у розмірі 25831,64 грн., 3% річних у розмірі 21889,71 грн., штраф у розмірі 273470,70 грн., витраті по сплаті судового збору у розмірі 8779,33 грн. та витрати на професійну правничу допомогу позивачу у розмірі 4362,31 грн. В решті позову відмовлено.

Рішення мотивоване, зокрема з тих підстав, що з актів виконаних робіт та наданих позивачем копій CMR (міжнародних товаро-транспортних накладних), долучених до матеріалів справи вбачається, що відповідач без заперечень підписував отримані акти виконаних робіт, жодних доказів відмови від підписання чи зауважень щодо порядку передачі чи надсилання документів, передбачених пунктом 5.6. Договору відповідач не надав, що свідчить про те, що позивач виконував свої обов`язки передбачені договором, в тому числі щодо направлення останньому документів згідно з п. 5.6. Договору. У зв`язку з чим дата підписання актів виконаних робіт, є датою, з якої відповідач прийняв виконання зобов`язання за договором, отримав зазначені документи, а отже з такої дати у відповідача виник обов`язок щодо проведення розрахунків з позивачем протягом 15 банківських днів, як це передбачено п. 5.5 Договору. Суд також зазначив, що з доданих позивачем розрахунків позовних вимог та актів виконаних робіт, актів звірки, долучених сторонами, банківських виписок, вбачається, що відповідач протягом 2015-2017 років зобов`язання по оплаті наданих за Договором послуг здійснював несвоєчасно, у звязку з чим має нести відповідальсть, передбачену умовами п. 4.10 договору та приписами ст. 625 ЦК України. Проте, наявна невідповідність наданих розрахунків позивача матеріалам справи та умовам Договору, а також неправильність визначення останнім періодів нарахування заявлених до стягнення сум зумовлює часткове задоволення позовних вимог.

Зокрема суд зазначив, що позивач неправильно розраховував період нарахування неустойки та 3% річних і інфляційних, визначаючи першим днем нарахування відповідних сум останній день 15-денного строку в межах якого повинно було бути виконано зобов`язання по оплаті, а останнім днем нарахування вказує день проведення оплати відповідачем, що не узгоджується з приписами ст. ст.253, 255 ЦК України.

Позивачем при визначенні 15 банківських днів як строку, в межах якого відповідачем повинно було бути виканано зобов`язання, не враховано святкових днів, що презвело до неправильного визначення періоду прострочення відповідача, а отже до неправильного та необґрунтованого нарахування штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу, а також 3% річних та інфляційних витрат.

Місцевий господарський суд зазначив, що вищенаведені помилки при здійсненні розрахунків днів прострочення відповідачем оплати наданих послуг також призвели до безпідставного нарахування по деяким актам штафу за просточення понад 30 днів.

Позивачем не надано та в матеріалах справи не міститься копій актів виконаних робіт №92 від 28.05.2015, №179 від 27.08.2015, №277/1 від 01.12.2015, №303 від 18.12.2015 та №304 від 18.12.2015, за прострочення яких позивач просить стягнути 189 717,05 грн., що складається з штрафу у розмірі 10% від суми заборгованості у випадку прострочення понад 30 календарних днів у сумі 96 994,60 грн., пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 78 140,15 грн., 3% річних у сумі 4533,90 грн. та інфляційні витрати 9948,40 грн., що не дало змоги суду перевірити дані розрахунки за вказаними актами, а також свідчить про недоведеність позовних вимог в частині вищевказаних актів виконаних робіт.

Приймаючи до уваги, що розрахунки позивача є арифметично невірними, суд першої інстанції в порядку з`ясування обставин справи, пов`язаних з перевіркою правильності здіснення позивачем розрахунків, провів власні розрахунки, згідно з якими за 2015 рік сума заборгованості по штрафних санкціях становить 138 535,54 грн., з яких: 50046,17 грн. - пеня, 80977,70 грн. - сума штрафу у розмірі 10% від суми заборгованості за прострочення понад 30 календарних днів, 4113,38 грн. - 3% річних, 3398,29 грн. - сума інфляційних витрат згідно ст. 625 ЦК України; за 2016 - 2017 роки сума заборгованості становить - 406753,08 грн., яка в свою чергу складається з: пені у розмірі 174050,40 грн., штрафу у розмірі 10% від суми заборгованості за прострочення понад 30 календарних днів в розмірі 192493,00 грн., інфляційних збитків у розмірі 25831,64 грн., а також 3% річних - 1776, 32 грн. Загалом - 545 288,72 грн.

Відповідач -Товариство з обмеженою відповідальністю "VLADI", не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, подав до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу б/н від 04.05.2018 р., в якій, посилаючись на неповне з`ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність викладених в рішенні висновків суду, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ФОП Петренко Н.О. до ТОВ "VLADI" відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається зокрема на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки договору на транспортне експедирування від 18.08.2014 р. №VLTR-14, а саме тому, що за своєю правовою природою він є договором посередницького типу, за яким експедитор - позивач не надавав самостійно транспортно-екпедиторські послуги, а лише організовував їх виконання, а послуги з перевезення виконували треті особи, а тому винагорода позивача складає як плату експедитору за виконання організації перевезення, строк здійснення якої сторони погодили в пункті 5.5. Договору, так і вартість послуг інших осіб, залучених експедитором, строк сплати якої в Договорі не встановлено.

Також скаржник зазначає, що суд першої інстанції не дослідив дійсну вартість послуг експедитора за Договором за період з 23.01.2015 р. по 14.11.2017 р., яка становить відповідно до наявних у матеріалах справи актів виконних робіт 1 058132 грн., ступінь виконання зобов`язання відповідачем, наявність збитків відповідача внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання а також того, що розмір відстоків стягуваної неустойки не є співмірною порівняно з розміром можливих збитків та розміром дійсної вартості послуг 51, 5 %, що не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3 , ч. 3 статті 509, ч.ч. 1-2 ст. 627 Цивільного кодексу України засадам цивільного законодавства справедливості, розумності та добросовісності як елементам загального конституційного принципу верховенства права, а тому а неустойка може бути зменшена судом відповідно до положень ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України.

При цьому скаржник наголошує про неврахування судом першої інстанції таких обставин, як тривалий, взаємовигідний та конструктивний характер господарських відносин сторін, виникнення прострочення з об`єктивних причин (попит на продукцію відповідача носить сезонний характер осінь-зима та її основними споживачами є населення і держава за державними замовленнями для потреб Збройних сил України, у зв`язку з чим через незадовільне фінансування з державного бюджету розрахунок за поставлену продукцію здійснюється з тривалими затримками, самостійну сплату відповідачем заборгованості, незначність порушення.

Також, скаржник зазначає про безпідставність висновку суду першої інстанції, що дата підписання актів виконаних робіт, є датою, з якої відповідач прийняв виконання за договором, в тому числі документи, передбачені п. 5.6. Договору, й відповідно до п. 5.5. Договору з цієї дати почав перебіг 15-денний строк проведення розрахунків. За надані послуги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують дату передання позивачем відповідачу зазначених документів.

Апелянт вказує, що господарський суд першої інстанції надав неправильну оцінку актам виконаних робіт як доказам, що містять відомості про передання позивачем відповідачеві документів, передбачених п. 5.6 Договору, оскільки зазначені акти відповідно до ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинними документами, які фіксують лише відомості про зазначені в них господарські операції, в даному випадку -надання послуг за договором, в той час як відомості про вчинення інших обов`язкових дії за Договором, в тому числі щодо передання зазначених документів, що не є господарськими операціями, в актах не зафіксовані і їх фіксація відповідними актами виконаних робіт не передбачена законодавством. Зважаючи на це, скаржник наголошує на тому, що факт виконання позивачем обов`язку за Договором щодо передання вищезазначених документів як умови для здійснення розрахунків за Договором, який не є господарською операцією, не може підтверджуватися підписаними стронами Актами виконаних робіт, а отже обставини щодо прострочення оплати послуг за Договором не є встановленими в оскаржуваному рішенні.

Крім цього, скаржник зазначає про істотні недоліки здійсненого судом розрахунку стягуваної суми, а саме, встановивши відсутність у матеріалах справи зазначених в здійсненому позивачем розрахунку суми позову актів виконаних робіт від 28.05.2015 р. № 92, від 27.08.2015 р. № 179, від 01.12.2015 р. № 277/1, від 18.12.2015 р. №303, від 18.12.2015 р. №304, проте акт від 27.08.2015 р. №179 з розрахунку не виключив та не дослідив того, що позивачем не надано та в матеріалах справи відсутні акти виконаних робіт від 26.02.2015 р. №11, від 14.10.2015 р. №207, від 04.12.2015 р. № 278/2, а акти від 28.06.2016 р. №215 та від 24.08.2016 р. №268 датовані святковими днями, але суд при визначенні 15 - ти банківських днів строку, в межах якого відповідачем повинно бути виконане грошове зобов`язання, не врахував ці святкові дні, що призвело до неправильного визначення періоду прострочення відповідача, а отже до неправильного та необґрунтованого нарахування штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат.

Також скаржник зазначає, що на порушення п. 4.10 Договору, яким передбачено сплату штрафу за прострочення виконання грошового зобов`язання понад 30 днів, суд першої інстанції стягнув такий штраф за прострочення грошового зобов`язання, яке дорівнює 30 дням за актом виконаних робіт від 06.07.2015 р. №132.

Відповідач (апелянт) вказує про невідповідність матеріалам справи встановлених судом дат здійснення оплат за низкою актів виконаних робіт, перелік яких зазначено в апеляційній скарзі та неврахування факту здійснених відповідачем часткових оплат за цими актами., що призвело до безпідставного нарахування та стягнення з відповідача по даним актам штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат за дні , коли зобов`язання фактично було виконане повністю або частково.

13.06.2018 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "VLADI", м. Харків надійшло клопотання б/н, б/д про призначення судової економічної експертизи, на дослідження якої останнє просить поставити питання: "Чи підтверджується документально розрахунок штрафних санкцій, що підлягає стягненню з відповідача, зроблений судом на сторінках 10-12 рішення суду у справі №922/4392/17 від 10.04.2018 року?" та доручити її проведення Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23.07.2018 року у справі №922/4392/17 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса. Провадження у справі №922/4392/17 зупинено.

13.09.2018 року до канцелярії Харківського апеляційного господарського суду від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса надійшов супровідний лист №2/2709екс від 31.08.2018 року з доданим клопотанням про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової економічної експертизи №18592 та матеріалами справи №922/4392/17.

Одночасно експертом заявлено клопотання про узгодження строків проведення експертизи у термін більший ніж дев`яносто календарних днів.

Відповідно до пункту 1.2.3. Розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 одним із видів експертизи є економічна експертиза: бухгалтерського та податкового обліку; фінансово-господарської діяльності; фінансово-кредитних операцій.

Відповідно до п.1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом МЮ України за №53/5 від 08.10.1998 (у редакції від 26.04.2017 за наказом МЮ України № 1420/5) строк проведення експертизи встановлюється залежно від складності дослідження з урахуванням експертного навантаження фахівців керівником експертної установи (або заступником керівника чи керівником структурного підрозділу) у межах: понад 90 календарних днів - якщо експертиза є особливо складною чи багато об`єктною, потребує вирішення більше десяти питань або вирішення питань, які потребують декількох досліджень, чи налічує понад п`ять томів матеріалів справи або є комплексною чи потребує залучення фахівців з інших установ (у тому числі судово-медичних), підприємств, організацій і не може бути виконана в зазначені строки.

Згідно частини 1 статті 100 Господарського процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

У подальшому, ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 року було поновлено провадження у справі №922/4392/17 та призначено до розгляду на 10.10.2018 року о 10:00 год. клопотання судового експерта про узгодження строків проведення експертизи та про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи. Запропоновано учасникам процесу надати суду до дня судового засідання письмові пояснення щодо клопотань експерта, а також додаткові матеріали, необхідні для виконання експертизи, зазначені у клопотанні Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Указом Президента України від 29.12.2017 року №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Донецький апеляційний господарський суд та Харківський апеляційний господарський суд та утворено Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові, що визначає Східний апеляційний господарський суд як суд апеляційної інстанції у розумінні ч. 1 ст. 25 Господарського процесуального кодексу України для справи №922/4392/17.

Указом Президента України від 28.09.2018 року № 295/2018 "Про переведення суддів" було переведено суддів Донецького апеляційного господарського суду та суддів Харківського апеляційного господарського суду на роботу на посадах суддів Східного апеляційного господарського суду.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди, що ліквідуються, припиняють здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлень голів новоутворених судів про початок роботи новоутворених судів.

03.10.2018 року, враховуючи Указ Президента України №295/2018 від 28.09.2018р. "Про переведення суддів", повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду було оприлюднено в газеті "Голос України" №185 (6940), а, отже, Харківський та Донецький апеляційні господарські суди припинили здійснювати правосуддя.

Приписами частини 5 та 7 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 03.10.2018 року "Про передачу судових справ до Східного та Північного апеляційних господарських судів", у зв`язку з припиненням діяльності з відправлення правосуддя Харківським апеляційним господарським судом, доручено відділу документального забезпечення та контролю здійснити передачу судових справ, що перебували у провадженні Харківського апеляційного господарського суду до, зокрема, Східного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2018 року у справі №922/4392/17 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий (суддя-доповідач) - Чернота Л.Ф., судді: Зубченко І. В., Радіонова О. О., що відповідає вимогам ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

09.10.2018 року від відповідача на адресу апеляційного суду надійшли письмові пояснення б/н від 09.10.2018 року щодо клопотань експерта з доданими оригіналами банківських виписок та поясненнями щодо прийому-передачі ФОП Петренко Н.О. оригіналів документів, передбачених у п.5.6 Договору №VLTR-14 від 18.08.2014р. (а. с. 71-90, т. 5).

Також відповідач зазначив, що відносить на розсуд суду вирішення питання стосовно клопотання експерта про узгодження строків проведення судової експертизи. Крім того, додатково повідомив у наданих поясненнях, що документи, на які Товариство з обмеженою відповідальністю "VLADI" посилається у розрахунках заборгованості та які підтверджують його позицію, були надані суду та наявні в матеріалах справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.10.2018 року (головуючий суддя - Чернота Л. Ф., судді - Зубченко І. В., Радіонова О. О.) справу №922/4392/17 було прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 31.10.2018 року о 14:00 год.

29.10.2018 року від апелянта - Товариства з обмеженою відповідальністю "VLADI" надійшов лист №146 від 26.10.2018 року з доданим оригіналом платіжного доручення №12001 від 04.09.2018 року на суму 14 300,00 грн. на оплату за проведення експертного дослідження згідно з виставленим рахунком №2080 від 28.08.2018 року (а. с.106-108, т. 5).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.10.2018 року було зупинено апеляційне провадження у справі №922/4392/17 у зв`язку з надходженням касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Петренко Ніни Олександрівни, м. Харків на ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 23.07.2018 року до повернення матеріалів справи з суду касаційної інстанції. Матеріали справи №922/4392/17 направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (а.с.109-111, том 5).

Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.12.2018 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП Петренко Нини Олександрівни на ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 23.07.2018 року у справі №922/4392/17 (а.с.140-144, том 5).

08.01.2019 року на адресу Східного апеляційного господарського суду повернулись матеріали справи №922/4392/17 (а.с.145, том 5).

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді - члена колегії Радіонової О. О. на момент вирішення питання про поновлення провадження у справі, на підставі доповідної записки головуючого судді Черноти Л. Ф., розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 року було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №922/4392/17, яким визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Чернота Л. Ф., судді: Зубченко І. В., Пушай В. І. (а.с.149-150, том 5).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.01.2019 року поновлено провадження у справі №922/4392/17, задоволено клопотання Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса та погоджено строк проведення судової економічної експертизи понад 90 календарних днів (а.с.151-155, том 5).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.01.2019 року, керуючись ст.ст. 228, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, матеріали справи №922/4392/17 направлено до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса для проведення судової економічної експертизи; апеляційне провадження у справі №922/4392/17 зупинено до закінчення проведення судової експертизи та надходження її висновку до Східного апеляційного господарського суду (а.с. 156-159, том 5).

Супровідним листом Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 року матеріали справи №922/4392/17 направлено до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса для проведення судової економічної експертизи на виконання вимог ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 23.07.2018 року.

22.03.2019 року на адресу Східного апеляційного господарського суду повернулись матеріали справи №922/4392/17 разом із висновком №18592 від 14.02.2019 року судової економічної експертизи, у зв`зку з чим ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.03.2019 р. провадження у даній справі було поновлено та її розгляд призначено на 22.05.2019 р. о 14 год. 30 хв. (а.с.160, 183-187, том 5).

У зв`язку з перебуванням на навчанні судді - члена колегії Зубченко І.В. та судді-члена колегії Пушай В.І., на підставі доповідної записки головуючого судді Черноти Л. Ф., розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 28.03.2019 року було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №922/4392/17, яким визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Чернота Л. Ф., судді: Медуниця О.І., Гребенюк Н.В. (а.с.181-182, том 5).

22.05.2019 року від позивача надійшло клопотання про призначення додаткової судової економічної експертизи, відповідно до ст. 107 ГПК України, в якому останній зазначає, що оскільки відповідачем не заперечувався факт наявності прострочення з його боку сплати коштів, так як він сплатив суму боргу після звернення позивача до суду і відкриття провадження по справі, тому є підстави для нарахування штрафних санкцій (а.с.202-206, том 5).

Проведення додаткової експертизи просить доручити Харківському науково - дослідному інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України (61000, м. Харків, вул. Золочівська, 8А). На вирішення експертів були визначені питання.

Крім того, пунктом 4.15 вказаної інструкції у дослідницькій частині висновку експерта описуються процес дослідження та його результати, а також дається обґрунтування висновків з поставлених питань.

Однак, позивач вказує на те, що у даному випадку, у наданих до суду матеріалах експертизи у дослідницькій частині вказане не було зазначено, тому позивач наголошує на тому, що при проведенні первинної експертизи під час розгляду справи в суді перед експертом не були поставлені питання, що мають значення для вирішення спору, вважає за необхідне з метою з`ясування питань, що виникли в судовому засіданні та мають значення для вирішення спору, а також, повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи призначення додаткового дослідження.

Крім того, у вищенаведеному клопотанні позивач просив викликати судового експерта Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса - С.В. Хомутенко для надання пояснень.

У судовому засіданні 22.05.2019 р. представник позивача підтримав клопотання про призначення додаткової судової-економічної експертизи у справі та наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача заперечував стосовно поданого клопотання, вважає, за недоцільне призначення додаткової експертизи, оскільки, позивач зловживає своїми процесуальними правами та сприяє затягуванню судового процесу. Відзначив, що у даному випадку, більш доцільним є виклик експерта у судове засідання для надання пояснень з приводу наданого висновку.

Колегія суддів, заслухавши пояснення учасників справи, дійшла висновку про задоволення клопотання представника позивача та виклик в судове засідання судового експерта Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса С.В. Хомутенко для надання пояснень щодо висновку №18592 від 14.02.2019 року (ухвала від 22.05.2019 року, а.с.211-213, том 5).

В судовому засіданні 22.05.2019 року було оголошено перерву до продовжено до "05" червня 2019 р. о 14:30 год., про що учасників справи було попереджено під розписку (а.с. 207, том 5).

У зв`язку із відпусткою судді - члена колегії Гребенюк Н.В. на підставі доповідної записки головуючого судді Черноти Л. Ф., розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 року було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №922/4392/17, яким визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Чернота Л. Ф., судді: Медуниця О.І., Білецька А.М. (а.с.218-219, том 5).

У судовому засіданні 05.06.2019 р. представник позивача заявив декілька усних клопотань стосовно призначення повторної та додаткової експертизи, також просив витлумачити п. 3.1.4 договору на транспортне експедирування №VLTR-14 від 18.08.2014 р., укладений між позивачем та відповідачем. Зазначив стосовно суми (120000,00 грн.), яку відповідач визнає. Наголосив на тому, що судом першої інстанції було надано вірної оцінки факту беззастережного підписання відповідачем актів виконаних робіт, де жодного разу відповідач не висловив своєї незгоди в акті виконаних робіт включенням до акту і сум відшкодованих послуг позивачем третім особам, а коли настав час розрахунку, останній відзначив, що сторони не погодили порядок відшкодування витрат експедитору. Також, зазначає, що позивачем на адресу відповідача неодноразово направлялись претензії, однак відповіді відповідачем надано не було.

Крім того, представник позивача зазначив що відповідач намагається ввести суд в оману, оскільки справа, яка переглядається апеляційним судом містить спір саме між суб`єктами підприємницької діяльності, а не стосується прав споживачів в контексті розглянутого Конституційним судом питання. У зв`язку із цим, останній просить апеляційну скаргу відповідача по справі №922/4392/17 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції по справі №922/4392/17 від 10.04.2018 р. - в силі.

Представник відповідача заперечував стосовно усних клопотань, відзначив, що питання №1,2,3, які вважає, за можливе поставити на розгляд судовому експертизу позивач повторюються, а питання №4 вважає некоректним. Підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі, просив рішення господарського суду Харківської області від 10.04.2018 року у справі №922/4392/17 скасувати. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ФОП Петренко Ніни Олександрівни до ТОВ «VLADI» про стягнення суми у розмірі 545288,76 грн., в тому числі пені у розмірі 224096,57 грн., інфляційних збитків у розмірі 25831,64 грн., 3% річних у розмірі 21889,71 грн., штрафу у розмірі 273470,70 грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 8179,33 грн. та витрати на професійну правничу допомогу позивачу у розмірі 4362,31 грн. відмовити повністю.

Судовий експерт Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С.Бокаріуса - С.В. Хомутенко в судовому засіданні 05.06.2019 року надав відповіді на запитання позивача та відповідача. Стосовно призначення повторної та додаткової експертизи останній відзначив, що це виключно є компетенцією суду (на розсуд суду). Стосовно висновку судової економічної експертизи №18592 від 14.02.2019 року пояснив, що не підтверджується документами, що містяться в матеріалах наданих на дослідження експерту внаслідок наявності актів виконаних робіт, які в ньому не враховані, неврахування призначень платежу, відсутності документів, що підтверджують дату з якої починається прострочення (порушення) строків виконання грошового зобов`язання відповідача.

Судовий експерт зазначив, що додаткова експертиза також може призначатись при неповних висновках первинної експертизи. Під час первинного дослідження експертом з незалежних від нього причин можуть бути проаналізовані не всі обставини справи, досліджено не всі об`єкти (документи). Разом з тим, коли у суду виникає неясність висновку через складні незрозумілі терміни, краще ініціювати отримання додаткових пояснень від експерта (письмових чи усних), ніж призначати додаткову експертизу. У даному випадку, судовий експерт надав вичерпні та обґрунтовані відповіді на поставлені запитання стосовно висновку у даній справі, пояснив в чому була складність і чому саме не уявилось можливим зробити розрахунок.

Крім того, в судовому засіданні 05.06.2019 року додатково було досліджено (том 1, а.с.40) - заявка №552 на перевезення вантажу, невід`ємна частина Договору на транспортне експедирування №VLTR-14 від 18.08.2014 року.

Колегія суддів, заслухавши пояснення учасників справи, судового експерта, дійшла висновку що задля надання часу для підготовки та надання до суду письмових пояснень стосовного усного клопотання позивача про призначення повторної та додаткової експертизи та із зміною судді-члена колегії, у зв`язку із застосуванням щодо належності перегляду судової справи та повноти встановлення і дослідження обставин та наявність встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку розгляду справи, дійшла висновку про необхідність оголошення перерви в судовому засіданні до 03.07.2019 року, про що учасників справи було повідомлено під розписку (а.с.220, том 5, ухвала від 05.06.2019 року - а.с. 229-203, том 5).

В судовому засіданні 03.07.2019 року представник відповідача (апелянта) надав заперечення проти призначення додаткової експертизи, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати рішення господарського суду Харківської області від 10.04.2018 року, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ФОП Петренко Н.О. до ТОВ «VLADI» відмовити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні 03.07.2019 року надав клопотання, в якому просив залишити клопотання про призначення додаткової експертизи без розгляду, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Розглянувши клопотання позивача та відповідача, вислухавши доводи учасників справи судова колегія встановила, що питання, поставлені на вирішення експерта не вимагають додаткового експертного дослідження, вказаним обставинам було надано належну оцінку, тому клопотання позивача про залишення без розгляду клопотання про призначення додаткової судово-економічної експертизи та заперечення відповідача проти призначення додаткової еккспетризи підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою технічних засобів фіксації та було складено протокол судового засідання.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, встановлено наступне.

18.08.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір на транспортне експедирування № VLTR-14, згідно з умовами якого відповідач замовляє послуги позивачу з експедирування при здійсненні автомобільних перевезень вантажів в міжнародному та внутрішньодержавному сполученні транспортними засобами перевізника за заявками відповідача та пов`язаних з цим різноманітних послуг, крім цього відповідач доручає позивачу від імені та за кошти відповідача здійснити пошук та підбір транспортних засобів з метою організації перевезень та доставки вантажів автомобільним транспортом перевізника. Доручення вважається виконаним з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 2.2 Договору вартість договору складається із суми всіх робіт в рамках цього договору.

Пунктом 3.1.3 Договору передбачено, що замовник зобов`язаний організувати вантажно-розвантажувальні роботи, митне очищення, оформлення документів та приймання вантажів до перевезення та їх здачу не більше:

-за 48 годин на завантаження розвантаження і митне оформлення на території України та 48 годин на завантаження/розвантаження і митне оформлення на території інших держав на кожну партію вантажу, що транспортується одним автомобілем у міжнародному сполучкенні (за винятком вихідних і святкових днів, якщо автомобіль було подано не пізніше ніж за 24 години до початку таких робіт).

Згідно з п.5.1 та 5.3 Договору вартість перевезень (розмір плати) та валюта розрахунків погоджується сторонами в замовленні (заявці) та включає в себе винагороду експедитора, що визначається різницею між одержаною сумую від відповідач і сумую перерахованою позивачу.

Згідно з п. 9.1 та 9.2 Договору, даний договір набирає законної сили з моменту підписання і діє до 31.12.2014, або до повного виконання сторонами прийнятих на себе обов`язків, а у випадку не повідомлення сторонами про розірванні даного договору за 30 днів до завершення дії договору, строк дії договору продовжується на один рік.

Відповідно до статті 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторонни (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Крім того, може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору, а саме: з заявок та актів виконаних робіт (арк. с. 20-67 І т., арк. с. 15-238 ІІ т.) та наданих позивачем копій CMR (міжнародних товаро-транспортних накладних) і товаро-транспортних накладних (арк. с. 53-177 ІІІ т.), і що підтверджується самими учасниками справи, позивачем на виконання укладеного між сторонами договору протягом 2014-2017 років надавались відповідачу, у відповідності до його заявок, послуги з експедитування при здійсненні автомобільних перевезень вантажів в міжнародному та внутрішньодержавному сполученні транспортними засобами перевізника на загальну суму 5853011,00грн.

Водночас, як вказує позивач, надаючи відповідачу передбачені договором послуги, на виконання умов договору надсилав протягом строку дії договору акти виконаних робіт разом з необхідними документами, передбаченими п.5.6 договору, які без заперечень підписувались відповідачем. У зв`язку з чим позивач вважає, що у відповідача виник обов`язок щодо проведення відповідних розрахунків згідно з п.5.5 договору, з дати вказаної в акті виконаних робіт, оскільки, на його думку, підписавши акт виконаних робіт, останній підтвердив одержання всіх документів визначених п.5.6 договору, а також прийняв виконання зобов`язання, що є підставою для проведення відповідних розрахунків. При цьому, позивач стверджує про те, що відповідач здійснював розрахунки за надані послуги несвоєчасно, що є підставою для відповідальності, передбаченої умовами договору (п. 4.10 ) у вигляді штрафу та пені та приписами ст. 625 ЦК України у вигляді 3% річних та інфляційних втрат. У зв`язку з чим і звернувся до господарського суду Харківської області з даним позовом про стягнення нарахованих на сплачену відповідачем з простроченням вартість наданих послуг за Договором спірних сум пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат.

Позивачем нараховано позовні вимоги на загальну суму 689 500,72 грн. Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками та розрахунком здійсненим судом першої інстанції під час розгляду позовної заяви з наступних підстав.

Як зазначено вище, задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що з боку відповідача мало місце прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором, оскільки оплата наданих позивачем за Договором послуг здійснено з порушенням встановленого п 5.5. Договору строку, початок перебігу якого пов`язано з фактами розвантаження автомобіля та надання позивачем відповідачеві документів, передбачених п. 5.6. Договору та вимогами пункту 3.1.4 Договору, а дата підписання актів виконаних робіт, є датою, з якої відповідач прийняв виконання зобов`язання за договором, отримав зазначені документи. А отже з такої дати у відповідача виник обов`язок щодо проведення розрахунків з позивачем протягом 15 банківських днів, як це передбачено п. 5.5 Договору.

У даному випадку відповідачем протягом 2015-2017 року несвоєчасно здійснювались розрахунки за надані послуги з перевезення вантажів позивачу, більшість з яких здійснювалась за кордон. При цьому, позивач отримав оплату лише після звернення до господарського суду з відповідним позовом, яку відповідач перерахував до першого судового засідання. Даний факт не спростовується учасниками справи.

Як вже зазначалось, 18.08.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір на транспортне експедирування №VLTR-14, за умовами якого, відповідач- замовник замовляє послуги позивачу-виконавцю з експедирування при здійсненні автомобільних перевезень вантажів в міжнародному та внутрішньодержавному сполученні транспортними засобами перевізника за заявками замовника та пов`язаних із ними різноманітними послугами. Доручення замовника вважається виконаним після підписання сторонами договору акту виконаних робіт.

Однак жодної відмови чи претензії щодо наданих послуг в матеріалах справи не має.

Заявка на послуги є невід`ємною частиною договору. Всі істотні умови договору по перевезенню кожного вантажу замовника вказуються у заявці, пунктом 3.1.8 вказаного договору передбачено обов`язок замовника платити послуги експедитора на умовах, зазначених у договорі.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що вартість перевезений погоджується сторонами в заявці, яка є невід`ємною частиною договору.

Пункт 5.9 договору передбачає, що датою платежу вважається дата списання коштів з рахунка Замовника.

Втім, доказів своєчасного виконання прийнятих на себе збов`язань відповідач до суду не надав.

Відповідно до вимог ст. 269 ПІК України на стадії апеляційного розгляду судом не приймаються нові докази, оскільки в відповідача була можливість надати їх в суд першої інстанції так само , як і подати свій розрахунок (контр розрахунок) суми неустойки.

Згідно умов договору оплата здійснюється протягом 15 банківських днів з моменту розвантаження автомобіля та надання документів замовнику.

У даному випадку, суду було надано копії актів виконаних робіт, підписані сторонами без зауважень.

При цьому, твердження відповідача щодо зобов`язання сплати коштів за виконану організацію перевезення виникає за умови настання події - розвантаження автомобіля та виконання позивачем певної події - передачі (пересилання) відповідачу оригіналів документів, зазначених у п. 5.5-5.6 договору, та після спливу 15 банківських днів після настання цих подій.

Відповідно до актів виконаних робіт відповідач шляхом проставляння підпису та печатки на акті підтверджує факт виконання сторонами всіх умов укладеного договору.

Тому, перевіривши розрахунок суду першої інстанції, здійснений у рішенні судова колегія дійшла висновку, що розрахунок (неустойки) є таким, що відповідає нормам матеріального права України у повному обсязі.

Неустойка є видом відповідальності за невиконання чи несвоєчасне виконання прийнятих на себе зобов`язань сторонами. Тому, оскільки відповідач порушив зобов`язання за укладеним договором, він повинен нести відповідальність у відповідності до вимог Закону.

У зв`язку з чим, судова колегія дійшла висновку, що місцевий суд правомірно відзначив у своєму рішенні, що відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з моменту спливу 15 банківських днів від дати підписання відповідного акту виконаних робіт.

Частиною першою ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ст.ст. 610,611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) с грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 4.10 договору за прострочення строків грошових зобов`язань замовник сплачує експедитору пеню у розмірі 0,1% від суми прострочення складає понад 30 календарних днів замовник додатково сплачує експедитору штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Дата виникнення заборгованості - це дата, в яку відповідач мав розрахуватись із позивачем.

Позивач наполягав на тому, що це дата акту виконаних робіт, відповідач наполягав на дотриманні умов договору та вважав, що це дата саме передання акту. Оскільки це не було зроблене належним чином, відповідач наполягав на даті переданні електронною поштою (роздруківки з електронної пошти додані до матеріалів справи).

Дата погашення заборгованості - це дата платежу.

Сторонами акти звірок не підписувались та не існують у вигляді оформленого документу, а тому платіж відповідачем та відповідне зарахування позивачем здійснювались за даними бухгалтерського обліку самостійно.

Відповідач наголошував на тому, що бухгалтерський розрахунок штрафних санкцій не є документом, що відноситься до обсягу знань з права, а тому, вважає, що для перевірки двох різних розрахунків необхідні фахові економічні знання, у зв`язку із чим було призначено судово-екномічну експертизу.

Згідно Висновку судової економічної експертизи №18592 від 14.02.2019 року визначено, що надані розрахунки не враховують зазначені вище документи, які можуть істотно вплинути на розмір заборгованості TOB «VLADI» перед ФОП Петренко Н.О.

На дослідження надано реєстри платежів здійснених TOB «VLADI» на адресу ФОП Петренко Н. О. із зазначенням призначень платежів. У призначеннях платежу містяться посилання на номер рахунку який сплачується. У наданих на дослідження розрахунках суми заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «VLADI» за договором на транспортне експедирування №VLTR-14 від 18.08.2014 р. не проведено співставлення сплачених рахунків з актами виконаних робіт з метою визначення дати погашення заборгованості за відповідним актом виконаних робіт.

Як вбачається з поданих позивачем розрахунків, позивач здійснив невірний розрахунок: помилився із визначенням періоду нарахування неустойки та 3% річних і інфляційних, визначаючи першем днем нарахування відповідних сум останній день 15-денного строку в межах якого повинно було бути виконано зобов`язання по оплаті, а останнім днем нарахування вказує день проведення оплати відповідачем, що не узгоджується з приписами ст. ст.253, 255 ЦК України.

Відповідно до п.1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 №14, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Відповідно до Положення про порядок здійснення уповноваженими банками операцій за документарними акредитивами в розрахунках за зовнішньоекономічними операціями затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29.09.2009 №580, банківський день - це робочий день, протягом якого банк здійснює банківські операції. у системі електронних платежів національного банку України, позначається календарною датою як проміжок часу, протягом якого виконуються технологічні операції, пов`язані з проведенням міжбанківських електронних розрахункових документів через систему електрон них платежів національного банку України, за умови, що підсумки розрахунків за цими документами відображаються на кореспондентських рахунках банків (філій) у територіальному управлінні на ту саму дату. Таким чином, до банківських днів не відносяться святкові та вихідні дні.

Як вбачається з розрахунку, позивачем при визначенні 15 банківських днів як строку, в межах якого відповідачем повинно було бути виканано зобов`язання, не враховано святкові дні, що презвело до неправильного визначення періоду прострочення відповідача, а отже до неправильного та необґрунтованого нарахування штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу, а також 3% річних та інфляційних витрат.

Вищезаначені помилки при здійсненні розрахунків періоду прострочення відповідачем оплати наданих послуг також призвели до безпідставного нарахування по деяким актам штафу за просточення понад 30 днів.

Крім того, позивачем не надано та в матеріалах справи не міститься копій актів виконаних робіт №92 від 28.05.2015, №179 від 27.08.2015, №277/1 від 01.12.2015, №303 від 18.12.2015 та №304 від 18.12.2015, за прострочення яких позивач просить стягнути 189717,05 грн., що складається з штрафу у розмірі 10% від суми заборгованості у випадку прострочення понад 30 календарних днів у сумі 96 994,60 грн., пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 78 140,15 грн., 3% річних у сумі 4533,90 грн. та інфляційні витрати 9948,40 грн., що не дало змоги суду першої інстанції перевірити дані розрахунки за вказаними актами, а також свідчить про недовединість позовних вимог в частині вищевказаних актів виконаних робіт. Тому стягненню підлягає пеня у розмірі 224096,57 грн. та штраф у розмірі 273470,70 грн.

Приписами статтею 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правовова позиція викладена у постанові ВСУ від 22.03.2017 № 6- 2829 цс16.

З огляду на вищезазначене, перевірвши розрахунок, здійснений судом першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованість рішення у даній справі про часткове задоволення позовних вимог, а саме відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати наданих послуг позивачем по договору на транспортне експедирування №VLTR-14 від 18.08.2014 і зважаючи на встановлені факти та обставини справи, враховуючи, що відповідач в установленому ст.74 ГПК України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, доказів своєчасної оплати наданих позивачем послуг по договору за вказаний у позовній заяві період не надав. Місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме інфляційні збитки у розмірі 25831,64 грн., 3% річних - 21889,71 грн., що підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню за період 2015 по 2017 роки за кожним актом наявним в матеріалах справи окремо (том 1, арк.с.190-191, том 3, арк. с.30-36).

Крім того, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що частина позовних вимог, виходячи із приписів ст. 261 ЦК України, щодо стягнення пені та штрафу за прострочення виконання грошових зобов`язань відповідачем згідно актів за період з 23.01.2015 по 25.11.2016 є такими, що заявлені поза межами строку позовної давності, встановленої ст. 258 ЦК України.

Однак відповідної заяви відповідача про застосування позовної давності у відповідності до ст. 267 ЦК України в матеріалах справи не має.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, згідно умов статті 79 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У даному випадку, висновок експертизи оцінюється судом як один із доказів за матеріалами справи. А тому, рішення прийнято з оціненням фактичних обставин справи в цілому та виконанням умов договору сторонами.

Крім того, у даному випадку, нарахування розміру штрафних санкцій не потребує спеціальних знань.

Що стосується акту виконаних робіт від 06.07.2015 року №132 суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції розрахунок здійснено вірно, керуючись умовами договору.

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі та не було надано конррозрахунку щодо позовних вимог, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції встановлені фактичні обставини справи на основі повного і об`єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам та їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 86, 129, 236, 269, 270, 273, 275, 276, 281 - 284, Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "VLADI", м. Харків на рішення господарського суду Харківської області від 10.04.2018 року (повний текст рішення складено та підписано 16.04.2018 року) у справі №922/4392/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 10.04.2018 року (повний текст рішення складено та підписано 16.04.2018 року) у справі №922/4392/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 03.07.2019 р. оголошено вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови складено та підписано 04.07.2019 р.

Головуючий суддя Л.Ф. Чернота

Суддя А.М. Білецька

Суддя О.Є. Медуниця