РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.06.2019Справа № 910/857/19

Господарський суд міста Києва у складі:

судді - Бондаренко Г. П.,

за участю секретаря - Лебович А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Матільда Продакшн" (01033, м. Київ, вул. Паньківська, буд. 6-А)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 30)

Про визнання недійсним одностороннього правочину

За участю представників сторін:

від позивача: Руденко С.Ю. (адвокат), ордер ЗП № 028033;

від відповідача: Зайома О. А. (адвокат), ордер КС № 417518.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Матільда Продакш" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" (далі - відповідач) про визнання недійсним одностороннього правочину.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить визнати недійсним лист-повідомлення до Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" щодо зарахування зустрічних вимог № 355 від 13.12.2018 з підстав суперечності вказаного правочину нормам чинного законодавства щодо безспірності та однорідності вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 залишено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Матільда Продакш" без руху, встановлено позивачеві строк на усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали шляхом: подання письмової заяви із зазначенням номерів засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти позивача та відповідача; подання до суду письмових пояснень із долучення доказів про направлення відповідачу позовної заяви з конкретизованими додатками; подання до суду письмових пояснень щодо повноважень представника на підписання позовної заяви; подання до суду належним чином засвідченої копії договору про надання правової допомоги № б/н від 16.01.2019.

31.01.2019 від позивача надішли документи щодо усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи № 910/857/19 ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.03.2019.

26.02.2019 від відповідача надійшло повідомлення про причини неявки сторони в судове засідання, в якому останній зазначив про те, що представник відповідача з 04.03.2019 по 11.03.2019 буде знаходитися у відпустці та просить відкласти судове засідання на іншу дату. Крім того, представник відповідача зазначив, що у зв`язку з великою завантаженістю просить суд продовжити строк на подання відзиву на позовну заяву шляхом встановлення 50 днів з моменту отримання ухвали суду від 07.02.2019.

05.03.2019 Суд відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про відкладення судового засідання та клопотання про продовження процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву на 50 днів з моменту отримання ухвали від 07.02.2019, а також зазначив, що відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву до 07.04.2019, про що постановив відповідну ухвалу, в якій виклав мотиви прийнятих рішень. Крім того, суд протокольно 05.03.2019 ухвалив відкласти підготовче засідання до 02.04.2019.

27.03.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог.

02.04.2019 в судовому засіданні позивач надав суду та відповідачу відповідь на відзив у справі № 910/857/19, в якій заперечував доводи відповідача, викладені у відзиві, щодо правомірності спірного одностороннього правочину.

В судовому засіданні 02.04.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 28.05.2019.

В судовому засіданні 28.05.2019 судом була оголошена перерва до 25.06.2019.

24.06.2019 через відділ канцелярії господарського суду від відповідача надійшли пояснення по справі, а від позивача додаткові пояснення у справі № 910/857/19.

В судове засідання 25.06.2019 учасники справи прибули та надали суду усні пояснення по суті справи, в яких позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши долучені до матеріалів справи докази, заслухавши пояснення учасників провадження у справі, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 01.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Матільда Продакшн", як виконавцем за умовами договору, та Товариством з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн", як замовником за умовами договору, було укладено договір послуг/виконання робіт № МП-2017/1 (надалі - договір), за умовами якого (п. 1.1. договору) виконавець за завданням замовника надає останньому послуги/виконує роботи, а замовник оплачує послуги/роботи виконавця і виплачує винагороду за отримані в рамках цього договору майнові права на умовах цього договору, а саме:

1.1.1. послуги зі створення (виробництва) на замовлення замовника окремих сюжетів-реконструкцій для подальшого їх включення до проекту;

1.1.2. виконує роботи з пост-виробництва випусків проекту: обробка візуального матеріалу та/або аудіо матеріалу, наданого замовником після зйомок/після виробництва;

1.1.3. передає (відчужує) замовнику в повному обсязі всі виключні майнові права інтелектуальної власності (як авторські, так і суміжні) на об`єкти права інтелектуальної власності, створені виконавцем за договором у порядку і на умовах, встановлених цим договором, для подальшого використання на території всього світового простору, протягом всього строку охорони майнових прав.

Пунктом 2.10. договору визначено, що належне надання послуг та виконання робіт виконавцем підтверджується шляхом підписання сторонами актів приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт та переданих прав (далі "акти"), згідно з якими виконавець передає, а замовник приймає: у форматі, визначеному цим договором та додатками до цього договору, запис випусків проекту в двох варіантах: з і без графічних проявів (плашок, підписів, інформації про спонсорів, та інших графічних елементів), з розведеним звуком згідно технічних характеристик, встановлених замовником, та відповідні права на проект, зазначені в цьому договорі, у формі, передбаченій відповідним додатком до цього договору.

Відповідно до п. 2.15. договору, сторони погоджуються здійснювати взаємодію та виконувати свої зобов`язання за цим договором в терміни, передбачені Календарно-постановочним планом (КПП) що зазначений в додатку 1 до цього договору.

В п. 4.2.5.1 договору сторони передбачили, що замовник має право зменшити оплату, що належить виконавцю, на суму неустойки (штрафу, пені), передбачених договором, шляхом проведення заліку зустрічних вимог, коли це не заборонено українським законодавством. Залік зустрічних вимог проводиться замовником без підписання сторонами додаткових документів (актів, протоколів, тощо), про що повідомляється виконавець.

За умовами п. 5.1. договору вартість послуг/робіт, наданих виконавцем у відповідності договору, встановлюється у додатках до договору. Ціна договору складається із вартості послуг/робіт, наданих виконавцем за всіма додатками та включає в себе оплату за передачу (поступку) майнових прав на об`єкти права інтелектуальної власності, створені в ході виконання зобов`язань по договору.

Згідно пункту 5.2 договору, оплата винагороди за надані послуги/роботи виконавця та передачу (поступку) прав здійснюється шляхом перерахування замовником коштів на поточний рахунок виконавця відповідно до графіка платежів, як це визначено у відповідному додатку до договору.

В п. 8.4. договору сторони погодили, що у випадку недотримання виконавцем передбачених договором строків надання послуг/виконання робіт, що не призвело до зриву ефіру запланованого показу відповідного випуску проекту згідно сітки мовлення телеканалу, в ефірі якого передбачене публічне сповіщення проекту, виконавець на вимогу замовника виплачує замовникові неустойку в розмірі 25 000, 00 грн за кожен день порушення.

У випадку недотримання замовником передбачених договором строків взаємодії (виконання замовником і виконавцем усіх етапів виробництва) з виконавцем, зазначених в п. 2.15 договору та в додатку № 1 до нього, строки надання послуг/виконання робіт виконавцем змінюються та продовжуються відповідно на термін затримки, викликаний замовником, при цьому жодні штрафні санкції, зазначені в п. 8.4. - 8.6., до виконавця не застосовуються.

Відповідно до п. 8.7. договору, у випадку, коли вимога про виплату штрафних санкцій, передбачених договором, не висувалася, сума штрафних санкцій буде складати 0 доларів, тобто штрафні санкції вважаються не нарахованими і сплаті не підлягають.

В додатку № 1 до договору, вказано, що винагорода за надані послуги зі створення (виробництва) одного сюжету-реконструкції та подальших робіт з пост-виробництва одного випуску проекту під робочою назвою "Життя на межі/рос. Жизнь на грани" і переданих прав на них становить 484 765, 20 грн, в т.ч. ПДВ 80 794, 20 грн (п. 4 додатку № 1 до договору).

Згідно п. 5 додатка № 1 до договору, оплата винагороди за надані послуги/роботи виконавця та передачу (поступки) прав відповідно до цих додатків здійснюються на підставі рахунків, шляхом перерахування замовником коштів на поточний рахунок виконавця протягом 1 (одного) робочого дня з дати підписання відповідного акту приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт та переданих прав.

01.12.2017 сторонами договору було укладено додаткову угоду №1, згідно якої сторони погодили зменшити винагороду за надані послуги зі створення (виробництва) одного сюжету-реконструкції та подальших робіт з пост-виробництва одного випуску проекту під робочою назвою "Життя на межі/рос. Жизнь на грани" і переданих прав на них з дев`ятого по сімнадцятий випуск, що замовляються за договором, у зв`язку з чим внести зміни до пункту 4 додатка №1 до договору та викласти його у наступній редакції:

"4.Винагорода за надані послуги зі створення (виробництва) одного Сюжету -реконструкції та подальших робіт з пост-виробництва одного випуску Проекту під робочою назвою "Життя на межі/рос. Жизнь на грани" і переданих прав на них з дев`ятого по сімнадцятий випуск проекту становить 467 059, 20 грн в т.ч. ПДВ 77 843, 20 грн.

Актами приймання-передачі: № 1 від 12.11.2017, № 2 від 12.11.2017, № 3 від 17.11.2017, № 4 від 17.11.2017, № 5 від 17.11.2017, № 6 від 23.11.2017, № 7 від 23.11.2017, № 8 від 23.14.2017, № 1/2 від 12.02.2018, № 2/2 від 12.02.2018, № 3/2 від 12.02.2018, № 9 від 16.02.2018, №10 від 16.02.2018, № 11 від 16.02.2018, № 12 від 19.02.2018, № 13 від 19.02.2018, № 14 від 19.02.2018, № 15 від 21.02.2018, № 16 від 21.02.2018, № 17 від 21.02.2018, які підписані уповноваженими представниками обох сторін підтверджується факт надання позивачем відповідачеві послуг на виконання умов договору на загальну суму 4 203 532,80 грн.

В п. 3 кожного із вказаних актів сторонами було зазначено, що сторони підтверджують і погоджуються з тим, що виконавець належним чином надав послуги/роботи та передав, а замовник отримав, виключні майнові права в повному обсязі, у зв`язку з чим замовник не має будь - яких претензій до виконавця.

Надані послуги/виконані роботи були частково оплачені відповідачем на суму 839 610, 48 грн, що підтверджено копіями платіжних доручень, наявних в матеріалах справи.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача за договором складає 3 363922, 32 грн, стягнення якої є предметом позову у іншій господарській справі № 910/13972/18.

04.12.2018 відповідачем було надіслано позивачу вимогу про сплату штрафних санкцій за договором вих. № 335 від 03.12.2018, яка була отримана позивачем 10.12.2018, в якій відповідач вимагав сплатити 20150000,00 грн штрафних санкцій за договором, за несвоєчасне виконання зобов`язань до 04.12.2018.

14.12.2018 відповідач направив позивачу лист - повідомлення щодо зарахування зустрічних вимог № 355 від 13.12.2018, в якому з посиланням на п. 4.2.5.1. договору зазначив, що реалізує своє право на та проводить залік зустрічних вимог на суму 3363922, 32 грн, враховуючи наявність вимоги позивача до відповідача про оплату послуг за актами приймання - передачі в сумі 3 363922, 32 грн та вимоги відповідача до позивача про сплату неустойки в сумі 20150 000, 00 грн.

18.12.2018 позивач направив відповідачу відповідь на вимогу про сплату штрафних санкцій № 335 від 03.12.2018, в якій заперечив неналежне з його боку виконання договору та правомірність нарахування штрафних санкцій.

Предметом позову у справі є вимоги позивача до відповідача про визнання недійсним одностороннього правочину - листа - повідомлення відповідача щодо зарахування зустрічних вимог № 355 від 13.12.2018, з тих підстав, що зобов`язання позивача по відношенню до відповідача щодо сплати штрафних санкцій в розмірі 20 150 000, 00 грн є спірним та що зараховані відповідачем як зустрічні вимоги не є однорідними за своєю правовою природою, вказані обставини, на думку позивача, виключають можливість зарахування таких вимог.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, установлених договором або законом.

Згідно зі статтею 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї зі сторін.

Недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено статтею 602 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Виходячи із зазначеного, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).

Як встановлено судом, відповідач здійснив в односторонньому порядку зарахування як зустрічних, однорідних та безспірних вимог позивача до відповідача по сплаті заборгованості за договором за надані послуги в розмірі 3 363 922, 32 грн та вимог відповідача до позивача по сплаті штрафних санкцій за договором за порушення строків надання послуг/виконання робіт в розмірі 20 150 000, 00 грн.

З приводу однорідності вказаних зустрічних вимог в оскаржуваному односторонньому правочині суд зазначає наступне.

Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, і не стосується підстави виникнення такої вимоги.

В п. 1.14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 N 14 судам було роз`яснено, що вимоги про сплату пені та передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань, й відтак ці вимоги не можуть бути зараховані як зустрічні в порядку статті 601 Цивільного кодексу України.

У спірному односторонньому правочині відповідач зараховує вимоги щодо стягнення пені та основного боргу, проте такі вимоги за своєю правовою природою не є однорідними, а відтак і не можуть бути зараховані як зустрічні в порядку статті 601 Цивільного кодексу України.

Зазначена позиція суду, зокрема викладена в постановах Верховного Суду у справах № 910/21648/17 від 11.09.2018 та № 917/1862/16 від 21.06.2018.

Таким чином, оскільки зустрічні вимоги відповідача і позивача не є однорідними, зарахування таких зустрічних вимог за відповідним одностороннім правочином не відповідає статті 601 Цивільного кодексу України.

З приводу безспірності вказаних зустрічних вимог в оскаржуваному односторонньому правочині суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідач у відповідності до п. 8.4. договору нарахував позивачу пеню за порушення строків надання послуг/виконання робіт в загальному розмірі 20 150 000, 00 грн. При цьому, як вбачається зі змісту вимоги про сплату штрафних санкцій за договором вих. № 335 від 03.12.2018 позивачем було передано з порушенням строків такі матеріали: (1) «Життя на межі», 3 проекти, кількість днів прострочення - 74; (2) «Життя на межі», 2 проекти, кількість днів прострочення - 74; (3) «Життя на межі», 3 проекти, кількість днів прострочення - 68, 70 та 70; (4) «Життя на межі», 1 проект, кількість днів прострочення - 69; (5) «Вещдок», 3 проекти, кількість днів прострочення - 53.

Водночас судом встановлено, що в актах приймання - передачі послуг, які підписано відповідачем вказано, що виконавець належним чином надав послуги/виконав роботи за договором та що замовник не має будь - яких претензій до виконавця.

Також, в п. 8.7. договору сторони погодили, що у випадку, коли вимога про виплату штрафних санкцій, передбачених договором, не висувалася, сума штрафних санкцій буде складати 0 доларів, тобто штрафні санкції вважаються не нарахованими і сплаті не підлягають.

Після отримання вимоги про сплату штрафних санкцій за договором вих. № 335 від 03.12.2018, позивач заперечив правомірність нарахування пені, направивши відповідачу відповідь на вимогу про сплату штрафних санкцій № 335 від 03.12.2018.

Крім того, в п. 8.4. договору пеня визначена в твердій грошовій сумі - 25 000, 00 грн за кожен день порушення, що не передбачено ні Цивільним кодексом України ні Господарським кодексом України.

З цього приводу в п. 2.8. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 N 14 судам було роз`яснено, що установлення розміру пені у твердій грошовій сумі законом не передбачено і суперечить змістові цього поняття; відтак позовні вимоги, пов`язані із стягненням пені, обчисленої виходячи з такого розміру, не можуть бути задоволені.

Всі ці обставини свідчать про спірність вимог відповідача щодо оплати пені нарахованої позивачу по п. 8.4. договору.

Зі змісту положень ст. 601 Цивільного кодексу України та ст. 203 Господарського кодексу України припинення зобов`язання зарахуванням означає відсутність предмета спору за умови, що між сторонами не залишилося спірних (неврегульованих) питань щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. Припинення зобов`язання зарахуванням можливе лише за умов однорідності та безспірності зустрічних вимог сторін. І у випадку, коли такі вимоги не є безспірними, відповідний спір має бути вирішений у судовому порядку з дотриманням вимог процесуального закону.

Між сторонами існує спір щодо належного виконання виконавцем його зобов`язань за договором, правомірності нарахування пені за порушення строків передання матеріалів, у відповідності до п. 8.4. договору, тобто спір щодо наявності у позивача зобов`язання перед відповідачем по сплаті пені, наявність якого унеможливлює проведення зарахування вимог по сплаті пені і вимог по сплаті основного зобов`язання, як зустрічних та однорідних, на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України.

Наведена позиція суду підтверджується постановами Верховного Суду у справах № 914/136/14, № 910/21648/17 та № 910/7789/18.

Посилання відповідача на п. 4.2.5.1. договору, в якому сторони погодили можливість заліку вищевказаних вимог, відхиляються судом з тих підстав, що наявність в договорі відповідного пункту не доводить безспірність вимоги про сплату пені за договором та наявність у позивача обов`язку по її сплаті перед відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої та пункту 2 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до частин третьої, п`ятої статті 202 Цивільного кодексу України одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом частин першої - третьої та п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Заява однієї сторони про зарахування зустрічної однорідної вимоги є одностороннім правочином, який має наслідком припинення зобов`язань. Якщо друга сторона вважає, що заява першої сторони є нікчемним правочином, а відтак не припиняє зобов`язання (наприклад, за відсутністю зобов`язання другої сторони або в разі недопустимості зарахування зустрічних вимог згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 203 ГК України, статтею 602 ЦК України), то друга сторона вправі звернутися до суду з позовом про примусове виконання зобов`язання першою стороною в натурі або про застосування інших способів захисту, встановлених законом (лист Вищого господарського суду України від 07.04.2008 № 01-8/211 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України").

З наведеного вбачається, що односторонній правочин - лист - повідомлення відповідача щодо зарахування зустрічних вимог № 335 від 13.12.2018 суперечить актам чинного законодавства, а саме положенням ст. 601 Цивільного кодексу України та ст. 203 Господарського кодексу України, що свідчить про обґрунтованість позову.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та доводили однорідність та безспірність його вимог по сплаті пені за договором по відношенню до вимог позивача по сплаті заборгованості за надані послуги/виконані роботи.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені в судовому засіданні, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Матільда Продакшн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" про визнання недійсним одностороннього правочину задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним односторонній правочин Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 30; ідентифікаційний код 35332749) про зарахування зустрічних однорідних вимог, що проведений листом - повідомленням щодо зарахування зустрічних вимог № 355 від 13.12.2018.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "07 Продакшн" (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 30; ідентифікаційний код 35332749) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Матільда Продакшн" (01033, м. Київ, вул. Паньківська, буд. 6-А; ідентифікаційний код 41649787) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 04.07.2019.

Суддя Г.П. Бондаренко