ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року Справа № 918/809/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Мельник О.В. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Дика А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Астарта Груп" на рішення Господарського суду Рівненської області від 13.03.2019 у справі №918/809/18 (суддя Войтюк В.Р.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Астарта Груп", м. Кропивницький

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Фермерська Група", с.Шубків, Рівненський р-н, Рівненська обл.

про стягнення заборгованості в сумі 512 528 грн. 80 коп.

за участю представників сторін:

позивача - Деревінська Л.В. ордер № 028711 від 11.04.2019

відповідача Бекіров С.Н. ордер № 398125 від 20.05.2019

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 13.03.2019 у справі №918/809/18 в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Астарта Груп" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Фермерська Група" про стягнення заборгованості в сумі 512 528 грн. 80 коп. - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Господарського суду Рівненської області від 13.03.2019 у справі №918/809/18 Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД Астарта Груп" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій з підстав викладених у ній просить рішення Господарського суду Рівненської області від 13.03.2019 скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити.

Скаржник вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області від 13 березня 2019 року у справі № 918/809/18 прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, висновки суду викладені в рішенні, не відповідають дійсним обставинам справи, суд в неповному обсязі дослідив усі фактичні обставини справи, які мали суттєве значення для належного та всебічного розгляду справи, судом неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження та оцінки.

Скарга мотивована тим, що суд безпідставно не прийняв надані в підготовчому засіданні 18.02.2018 з клопотанням про долучення до справи акти виконаних робіт в період з 14.09.2018 по 30.09.2018, акт здачі-приймання (надання послуг) від 30.09.2018 №ОУ0000035, податкову накладну від 30.09.2018 №10 та докази направлення вказаних документів на поштову адресу відповідача, мотивуючи тим, що акти виконаних робіт по формі та змісту не відповідають умовам договору, не завірені, не підписані сторонами та виконані неустановленою особою. Разом з тим, поза увагою суду залишився той факт, що акт здачі-приймання (надання послуг) № 0000035 від 30.09.2018 з доказами його отримання відповідачем 23.11.2018 та податкова накладна № 10 від 30.09.2018 з доказами її реєстрації у ЄРПН в установленому законом порядку надана до суду, як обґрунтування позову, про що свідчить додаток до позовної заяви. Водночас, суд першої інстанції не надав оцінку таким доказам позивача та необґрунтовано зазначив про їх відхилення у зв`язку з невчасним наданням. Окрім того, відмова суду в задоволенні клопотання позивача про витребування відповідної інформації від ГУ статистики в Рівненській області свідчить про порушення судом принципу змагальності сторін, передбаченого ст. 13 ГПК України.

Також, при ухваленні оскаржуваного рішення судом, в порушення вимог ст.ст. 237, 238 ГПК України, не вирішено питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та якими доказами вони підтверджувалися, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосовувати до цих правовідносин, не наведена мотивована оцінка кожного аргументу та доказу позивача.

Помилковим є висновок суду першої інстанції, що оскільки позивач в односторонньому порядку відмовився від своїх зобов`язань за договором оренди, то відповідно до вимог ч. 1 ст. 615 ЦК України зобов`язання відповідача по договору та передбачені ним обов`язки орендаря вважаються припиненими.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Астарта Груп" та призначено розгляд скарги на 21 травня 2019 року об 11:00 год.

Матеріалами справи стверджується, що ухвала Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 у справі №918/809/18 була отримана сторонами у справі, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Астарта Груп" подав до суду клопотання про забезпечення проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції з Господарським судом Кіровоградської області (25022, м.Кропивницький, вул, В. Чорновола, 29/32).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Астарта Груп" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №918/809/18 задоволено частково. В частині клопотання щодо проведення всіх послідуючих судових засідань у даній справі в режимі відеоконференції - відмовлено. Доручено забезпечення проведення відеоконференції судового засідання 21.05.2019 Господарському суду Кіровоградської області (25022, м. Кропивницький, вул. В.Чорновола, 29/32).

16.05.2019 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшло від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Астарта Груп" клопотання (вх.№ 18211/19), в якому апелянт просить вирішити питання про розподіл судових витрат, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5500,00 грн., понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції і стягнути їх з відповідача на користь позивача.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 розгляд апеляційної скарги відкладено на 25 червня 2019 року об 11:15 год.

В судове засідання 25.06.2019 з`явились представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 25.06.2019 представник позивача повністю підтримала вимоги, викладені в апеляційній скарзі та надала додаткові пояснення щодо оскаржуваного рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні 25.06.2019 заперечив доводи апеляційної скарги, просить відмовити в їх задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву стосовно дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

29 серпня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД Астарта Груп" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська Фермерська Група" укладений договір оренди сільськогосподарських самохідних машин чи механізмів з екіпажем № 290818/2 (далі - договір).

Відповідно до вказаного договору Орендодавець зобов`язувався передати Орендареві в строкове платне користування сільськогосподарські самохідні машини чи механізми разом із обслуговуючим персоналом, а Орендар зобов`язується прийняти техніку Орендодавця та сплачувати Орендодавцеві орендну плату за її використання. Ознаки Техніки, її характеристики тощо, в розрізі кожної одиниці відображаються в Додатку №1 до цього договору (п. 1 договору).

Пунктом 2 договору встановлено, що орендар зобов`язується використовувати техніку виключно за її цільовим призначенням, з метою провадження сільськогосподарської діяльності та іншої діяльності, не забороненої чинним законодавством.

Згідно п. 3.1. договору техніка повинна бути передана Орендодавцем та прийнята Орендарем в строк - до 08 вересня 2018 року включно, або в інший строк, додатково погоджений Сторонами.

Передача техніки в оренду здійснюється Сторонами за актом приймання-передачі. Акт приймання-передачі підписується повноважними представниками сторін та скріплюється печатками Орендодавця та Орендаря.

Розділом 4 договору встановлено, що техніка вважається переданою в оренду з дати підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі. Строк оренди: з дати передання техніки, відповідно до п. 3.1.договору, до 01 грудня 2018 року включно. На письмову вимогу Орендаря строк оренди може бути скорочений, в такому випадку строк дії договору та строк оренди за ним припиняється з дати отримання Орендодавцем відповідної письмової вимоги Орендаря (якщо інший строк припинення зазначено у вимозі - зі вказаної у вимозі календарної дати), а техніка повинна бути повернутою Орендарем Орендодавцеві протягом 10 діб з моменту припинення строку дії оренди.

Строк оренди також може бути змінений за згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою до договору (п.4.3 договору).

Відповідно до п. 5.2. договору орендна плата визначається в акті приймання-передачі наданих послуг, що підписується сторонами протягом 5 робочих днів після кожного тижня оренди техніки.

Згідно п. 5.8. договору остаточний розрахунок за цим договором здійснюється на підставі акту приймання-передачі наданих послуг з оренди, що оформлюється протягом 5 календарних днів з моменту закінчення терміну оренди за договором.

Відповідно до п. 6.1. орендодавець за цим договором зобов`язується власними силами та за власний рахунок забезпечити доставку техніки орендареві. Надавати в оренду техніку в технічно справному стані; протягом строку оренди не втручатися в господарську діяльність орендаря, окрім перевірки технічного стану техніки та погодження з орендарем необхідності проведення орендодавцем поточного або капітального ремонту техніки (п. .6.1.2. договору).

Орендар за цим договором зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за цим договором (п. 6.2.1. договору).

Згідно п. 7.1. договору після закінчення строку оренди, орендар зобов`язується протягом 10 діб повернути техніку орендодавцю за актом приймання-передачі. Повернення техніки здійснюється за місцем знаходження орендаря на умовах :"EXW - склад орендаря або інше в межах України, додатково вказане орендарем", згідно правил "Інкотермс-2010".

За порушення строків сплати орендної плати за цим договором, встановлених п. 5.3. цього договору, орендар за вимогою орендодавця, сплачує пеню в розмірі - 1 % від несплаченої суми орендної плати за кожен день прострочення (п. 8.5. договору).

На виконання умов договору позивач доставив техніку до місця виконання робіт, що підтверджується актом здачі-прийняття робіт №10/09 від 10 вересня 2018 року по заявці-договору на ТЕО № 438 від 06 вересня 2018 року.

27 вересня 2018 року позивач в односторонньому порядку відкликав техніку та екіпаж.

Акти приймання-передачі робіт, на підставі яких визначається розмір орендної плати (відповідно до п. 5.2. договору), суду не надані.

З метою захисту своїх прав позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Фермерська Група" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 512 528 грн. 80 коп.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №290818/2 оренди сільськогосподарських самохідних машин чи механізмів з екіпажем № 290818/2 від 29 серпня 2018 року, а саме стверджує, що відповідач не виконав покладений на нього у договорі обов`язок по оплаті наданих позивачем послуг, що у свою чергу призвело до виникнення заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 512 528 грн. 80 коп., з яких 406 080 грн. 00 коп. основна заборгованість по договору, 105 580 грн. 80 коп. пені та 868 грн. 00 коп. 3 % річних.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

В свою чергу, охоронюваний законом інтерес - це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, який зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам (Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №1-10/2004).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Розділ II глави 52 Цивільного кодексу України визначає загальні положення про договір, зокрема встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до принципу свободи договору, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента, на власний розсуд визначають його зміст і формують його конкретні умови (ст.ст.6, 627, 628 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними (диспозитивні) та умови, які є обов`язковими (імперативні) відповідно до актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини сторін врегульовано договором оренди сільськогосподарських самохідних машин чи механізмів з екіпажем №290818/2 від 29 серпня 2018 року, відповідно до якого позивач надає комбайн для збирання врожаю сільськогосподарських культур.

Надавши правову оцінку зазначеному договору, місцевий суд дійшов висновку, що він є договором оренди.

Однак, колегія суддів вважає, що даний договір є договором надання послуг, оскільки передаючи в оренду комбайн з екіпажем сторони домовились, що орендна плата не є фіксованою сумою, а її розмір залежить від площі зібраного врожаю, тобто від обсягу наданих послуг, що за умовами договору має фіксуватися у актах приймання-передачі наданих послуг, які підписуються сторонами протягом 5 робочих днів після кожного тижня оренди техніки (п.5.2 договору).

З доводів позивача не є зрозумілим для суду чи забезпечив відповідач позивача належним обсягом робіт для роботи комбайну, оскільки позивач одночасно займає дві взаємовиключні позиції, зокрема стверджуючи, що відповідач не забезпечив належного обсягу робіт для екіпажу і це стало причиною для відкликання ним комбайну та екіпажу, просить суд стягнути з відповідача 406080,00 грн з ПДВ за 423 га обробленої площі полів із посівами за період з 08.09.2018 по 27.09.2018 із запланованих 522 га, цим самим даючи зрозуміти, що робота велась з високою інтенсивністю, оскільки за умовами договору планувалось в період з 08.09.2018 по 01.12.2018 обробити 522 га, а фактично за період з 08.09.2018 по 27.09.2018 оброблено 423 га площі полів з посівами.

Також позивачем без обгрунтованих пояснень не надано суду акти приймання-передачі наданих послуг, які повинні підписуватися сторонами протягом 5 робочих днів після кожного тижня оренди техніки (п.5.2 договору), що підтверджували б обсяг наданих послуг.

Згідно зі ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника), надати послугу, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Тобто при наданні послуг продається не сам результат, а дії які до нього призвели.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 4.2. договору оренди передбачено, що строк оренди становить з дати передання техніки і до 01 грудня 2018 року.

Строк оренди також може бути змінений за згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою сторін (п. 4.3. договору).

Як вбачається із підписаного сторонами акту приймання-передачі до договору №290818/2 від 29.08.2018 позивачем на виконання умов договору передано відповідачу 08 вересня 2018 року комбайн в агрегаті з соняшниковою жниваркою з екіпажем.

Разом з тим, позивач у своєму позові зазначив, що відповідач, діючи всупереч своїм договірним зобов`язанням, не забезпечував належного обсягу робіт для екіпажу орендованої машини, в зв`язку з чим 27 вересня 2018 року позивач в односторонньому порядку та без згоди відповідача.

Одночасно позивач, стверджуючи, що ним оброблено 423 га площі полів з посівами від запланованих по договору 522 га, посилаючись на пункти 5.2, 5.3. договору оренди, ст. ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором оренди в сумі 406 080 грн. 00 коп., а також пеню в сумі 105 580 грн. 00 коп. та 3 % річних в сумі 868 грн. 00 коп.

Зокрема, згідно з п.п. 5.2., 5.3 договору оренди - орендна плата визначається в акті приймання-передачі наданих послуг, що підписується сторонами протягом 5-ти робочих днів після кожного тижня оренди техніки.

На підтвердження надання послуг на суму 406 080 грн. 00 коп. позивач в позовній заяві посилається на акт № ОУ-0000035 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30 вересня 2018 року, однак даний акт до матеріалів позовної заяви не додано.

Судом встановлено, що акт № ОУ-0000035 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30 вересня 2018 року, направлений позивачем на адресу відповідача для підпису лише 20 листопада 2018 року (а.с. 29).

Окрім того, позивач зазначає, що техніка (комбайн) обладнана системою GPS навігації з можливістю точного відстеження переміщення техніки та обсягу виконання робіт, однак дані цієї системи до суду для дослідження не надані.

З урахуванням викладеного та встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач всупереч вимогам ст. 74 ГПК України доказів (як безпосередніх так і опосередкованих) в підтвердження факту надання послуг відповідачу на загальну суму 406080,00 грн. суду не надав.

Натомість, відповідач заперечує факт надання позивачем послуг на вказану суму і отримання від нього щотижневих актів приймання-передачі послуг (а.с. 55-57), що у своїй сукупності свідчить про відсутність наданих позивачем послуг.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними заперечення апелянта, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, а саме безпідставно не прийняв надані в підготовчому засіданні 18.02.2018 з клопотанням про долучення до справи, акти виконаних робіт в період з 14.09.2018 по 30.09.2018, акт здачі-приймання (надання послуг) від 30.09.2018 №ОУ0000035 (акти підписані лише позивачем), податкову накладну від 30.09.2018 №10 та докази направлення вказаних документів на поштову адресу відповідача, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Зі змісту ст. 80 ГПК України вбачається, що учасники справи повинні подавати докази до суду разом із поданням заяв по суті (позову, відзиву на позов, письмових пояснень) або у строк, встановлений судом для їх подачі.

Водночас процесуальний закон також надає можливість особі подати докази поза межами встановленого законом або судом строку, але тільки за умови, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у зазначений строк з причин, що не залежали від неї.

При цьому необхідно враховувати, що чинний ГПК України спрямований на забезпечення своєчасності розгляду справ та правової визначеності, унеможливлення зловживання процесуальними правами та підвищення ефективності судочинства в цілому, з огляду на що встановлено точний порядок та присічні строки вчинення процесуальних дій, чіткі стадії судового процесу, розумні обмеження, в тому числі щодо подання доказів.

Саме тому всі процесуальні дії суду та учасників процесу повинні вчинятися своєчасно з тим, щоб під час підготовки справи до розгляду не залишилося невирішених питань, які можуть затримати розгляд справи по суті.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

На думку колегії суду, керуючись вищезазначеними процесуальними нормами, суд першої інстанції правомірно не прийняв до розгляду докази, а саме: акт виконаних робіт в період з 14 вересня 2018 року по 30 вересня 2018 року, акт №ОУ-0000035 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30 вересня 2018 року (акти підписані зі сторони позивача), податкову накладну від 30 вересня 2018 року №10 та докази направлення вказаних документів на поштову адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Фермерська Група".

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими. Суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Астарта Груп" (вх.№ 18211/19 від 16.05.2019), в якому апелянт просить витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5500,00 грн., понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на відповідача, оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено (ст.129 ГПК України).

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Астарта Груп" на рішення Господарського суду Рівненської області від 13.03.2019 у справі №918/809/18 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "01" липня 2019 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.