ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2019 р. Справа№ 910/74/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар судового засідання Бовсуновська Ю.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 13.03.2019 (повний текст складено 01.04.2019)

у справі № 910/74/19 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Волицької сільської ради Мостиського району

Львівської області

до Приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз»

про визнання договору укладеним

В С Т А Н О В И В:

Волицька сільська рада Мостиського району Львівської області (далі - Волицька сільська рада, позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз» (далі - ПрАТ «Компанія «Райз», відповідача) про визнання договору укладеним. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідач (замовник) здійснив будівництво будівлі, підприємства з виробництва комбікормів продуктивністю 13 т/год по вул. Елеваторній, 1 у с. Волиця, Мостиського району Львівської області. 09.11.2018 позивач запропонував відповідачу укласти Договір № 1/18 про пайову участь замовника у розвитку та створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця та Тщенець, надіславши проект відповідного договору. Однак, всупереч вимогам ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядку залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця і Тщенець, затвердженого рішенням Тщенецької сільської ради № 7 від 26.06.2013, які передбачають обов`язкове укладення такого договору, відповідач не повернув підписаного примірника договору, тим самим безпідставно не погодив запропоновані позивачем умови договору. З огляду на що останній просив визнати укладеним Договір № 1/18 про пайову участь замовника у розвитку та створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця та Тщенець від 08.11.2018 у запропонованій ним редакції.

Заперечуючи проти позову, відповідач подав відзив, в якому вказував, що укладення спірного договору з позивачем в силу вимог чинного законодавства не є для нього обов`язковим. Крім цього, просив застосувати строк позовної давності щодо заявлених вимог.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 у справі № 910/74/19 позов Волицької сільської ради Мостиського району Львівської області задоволено частково. Укладено договір № 1/18 про пайову участь замовника у розвитку та створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця та Тщенець від 8 листопада 2018 р. між Волицькою сільською радою Мостиського району Львівської області та Приватним акціонерним товариством «Компанія «Райз» наступного (викладеного) змісту. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз» на користь Волицької сільської ради Мостиського району Львівської області 1 762, 00 грн. витрат по оплаті судового збору. У позові в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись із згаданим рішення, ПрАТ «Компанія «Райз» оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що всупереч приписам ст. ст. 238, 247 ГПК України в оскаржуваному рішення судом першої інстанції не вказано та не надано оцінки тому, що 30.01.2019 ним в судовому засіданні було заявлено про перехід до загального позовного провадження та надано відповідні клопотання та пояснення з цього приводу. Апелянт також стверджував, що ігноруючи норми господарського судочинства, суд розглянув дану складну справу у спрощеному позовному провадженні, не надавши відповідачу можливості в повній мірі скористатися основними засадами, передбаченими ст. 2 ГПК України. Крім цього, апелянт вказував, що така істотна умова як розмір пайової участі, розрахована позивачем в сумі 7 207 449, 70 грн. є необґрунтованою та незаконною, адже застосовуючи 10% ставку від загальної вартості будівництва об`єкта, позивач не віднімає витрати на звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і поза майданчикових інженерних мереж і споруд, та транспортних комунікацій, що свідчить про явне завищення розрахованої суми пайової участі. За твердженнями апелянта, ним було надано суду докази понесених витрат, які згідно вимог чинного законодавства повинні відніматись від розрахунку суми пайової участі, однак останні були критично оцінені судом. Також судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні поданого відповідачем клопотання про призначення судової експертизи для визначення розміру пайового внеску відповідача у розвитку та створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця та Тщенець, як і не застосовано строку позовної давності до заявлених позивачем вимог тощо.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказував на безпідставність та необґрунтованість апеляційних вимог, просив не брати їх до уваги, оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін. Зокрема, зазначив про помилковість посилань апелянта на приписи п.7 ч. 3 ст. 277 ГПК України, як на підставу скасування оскаржуваного рішення, оскільки підставою для скасування рішення щодо розгляду справи в спрощеному позовному провадженні є розгляд справи в такому провадженні, яка однозначно в обов`язковому порядку мала бути розглянута в порядку загального позовного провадження та її категорія визначена ст. 247 ГПК України. За твердженнями позивача, суд першої інстанції вірно не прийняв заперечення відповідача щодо розміру пайової участі, адже подані відповідачем проектно-кошторисні матеріали не є належними у розумінні ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» доказами витрат, оскільки свідчать про планові, а не фактичні витрати на звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій під час здійснення будівництва будівлі, підприємства з виробництва комбікормів продуктивністю 13 т/год по вул. Елеваторній, 1 у с. Волиця, Мостиського району Львівської області. При цьому, позивач додатково зазначив, що під поняттям понесених витрат слід розуміти необхідність підтвердження виконання тих чи інших робіт та їх оплату замовником, тобто відповідачем на підтвердження своїх тверджень повинно було надано акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3, договори, акти виконаних робіт, кошториси виконаних робіт, рахунки-фактури та підтверджуючі документи про проведення оплат. На переконання позивача, подане відповідачем клопотання про призначення експертизи є невмотивованим та поданим з порушенням ст. 99 ГПК України, свідчить про свідоме затягування процесу розгляду справи, позивач вказує про звернення з даним позовом в межах строку позовної даності тощо.

Подане відповідачем клопотання про призначення судової експертизи для визначення розміру пайового внеску відповідача в розвитку та створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця та Тщенець, як безпідставне та необґрунтоване залишено судом апеляційної інстанції без задоволення.

В судове засідання апеляційної інстанції 02.07.2019 з`явився представник відповідача, представник позивача не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відтак з огляду на наявність клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його представника апеляційний суд вважав за можливе справу розглядати за відсутності цього представника за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції надав пояснення, в яких підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, проте оскаржуване рішення слід скасувати з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначив, що ПрАТ «Компанія «Райз» здійснило будівництво будівлі, підприємства з виробництва комбікормів продуктивністю 13 т/год по вул. Елеваторній, 1 у с. Волиця, Мостиського району Львівської області, що підтверджується наявною у матеріалах справи декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованою Департаментом ДАБІ у Львівській області за № ЛВ 12 від 20.07.2015, та не заперечується представниками сторін.

При цьому, та обставина, що рішенням Департаменту ДАБІ Львівської області № 7 від 02.12.2015 реєстрація декларації згодом була скасована не спростовує факту здійснення відповідачем вищевказаного будівництва.

09.11.2018 позивач запропонував відповідачу укласти Договір № 1/18 про пайову участь замовника у розвитку та створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця та Тщенець, надіславши останньому два примірники договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи проектом договором та копією вищевказаного листа.

Проте за твердженнями позивача, всупереч вимог ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядку залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця і Тщенець, затвердженого рішенням Тщенецької сільської ради № 7 від 26.06.2013, які передбачають обов`язкове укладення такого договору, відповідач не повернув йому підписаного примірника договору, тим самим безпідставно не погодив запропонованих позивачем умов договору, що й стало підставою для звернення з даним позовом до суду про визнання укладеним Договору № 1/18 про пайову участь замовника у розвитку та створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця та Тщенець від 08.11.2018 у запропонованій ним редакції.

Як вище загадувалось, рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 у справі № 910/74/19 позов Волицької сільської ради Мостиського району Львівської області задоволено частково. Укладено договір № 1/18 про пайову участь замовника у розвитку та створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця та Тщенець від 8 листопада 2018 р. між Волицькою сільською радою Мостиського району Львівської області та Приватним акціонерним товариством «Компанія «Райз» наступного (викладеного) змісту. У позові в іншій частині відмовлено. Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що порушене право позивача на укладення спірного договору на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України підлягає захисту шляхом укладення цього договору за рішенням суду, що відповідає вимогам ст. 187 ГК України, а не шляхом визнання цього договору укладеним.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Кожна особа згідно ст. 15 ЦК України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Право на звернення за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів за визначеною законом юрисдикцією господарського суду передбачено нормами статей 2, 4 ГПК України.

Отже передумовами та матеріальними підставами для захисту права в судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи, за захистом якого вона звернулась до суду, та факт порушення (невизнання або оспорювання) цього права.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

За приписами ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у наданій сторонам можливості визначати умови такого договору, під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України).

Загальний порядок укладання господарських договорів, відповідно до якого господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками передбачено ст. 181 ГК України. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору (ч. 3 ст. 181 ГК України), у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог ч. 1 цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у 20-ти денний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором (ч. 4 ст. 181 ГК України).

Спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору (ч. 1 ст. 187 ГК України).

Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін згідно п. 3 ст.179 ГК України, якщо його засновано на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Правовідносини щодо підстав та порядку для пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, в тому числі щодо : підстав для укладення відповідного договору, його умов та обов`язку сторін укласти цей договір врегульовано, зокрема положеннями ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За приписами ч.ч. 1, 2, 3, 5 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Наведеними вище приписами встановлено обов`язок замовника будівництва прийняти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який реалізується шляхом укладення відповідного договору у визначеному Законом та деталізованому актом органу місцевого самоврядування порядку.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.3, 2.3.1 Порядку залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця і Тщенець, затвердженого рішенням Тщенецької сільської ради № 7 від 26.06.2013, розрахунок величини пайової участі визначається у розрахунку, який є невід`ємною частиною договору, укладеному з Тщенецькою сільською радою, як відсоток від загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами.

Розмір пайової участі замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця і Тщенець встановлюється рішенням сесії Тщенецької сільської ради та не може перевищувати, зокрема, для нежитлових будівель та споруд (за винятком тих, що перелічені у п. 1.4 цього Положення) - 10 % загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта.

Як встановлено матеріалами справи, предметом спірного Договору є залучення, розрахунок розміру, здійснення оплати грошових коштів до спеціального фонду сільського бюджету замовником будівництва, використання коштів замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця і Тщенепь під час здійснення будівництва будівлі, підприємства з виробництва комбікормів продуктивністю 13 т/год., адреса Львівська область, Мостиський район, село Волиця, вул. Елеваторна, 1.

За умовами запропонованого Договору відповідач повинен здійснити перерахування на рахунок цільового фонду розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця і Тщенець коштів в розмірі 7 207 449,70 грн., що становить 10% загальної проектно-кошторисної вартості об`єкту будівництва.

Тобто, зі змісту цього Договору вбачається, що його умови відповідають вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця і Тщенець, затвердженого рішенням Тщенецької сільської ради № 7 від 26.06.2013, а його положення містять всі істотні умови, необхідні для даного виду договорів.

При цьому, заперечення відповідача (апелянта) щодо розміру пайової участі належними доказами, не заслуговують на увагу як безпідставні та необґрунтовані, оскільки проектно-кошторисні матеріали не є належними в розумінні ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» доказами витрат, свідчать про планові, а не фактичні витрати на звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій під час здійснення будівництва будівлі, підприємства з виробництва комбікормів продуктивністю 13 т/год по вул. Елеваторній, 1 у с. Волиця, Мостиського району Львівської області.

Під поняттям понесених витрат слід розуміти необхідність підтвердження виконання тих чи інших робіт та їх оплату замовником, тобто відповідачем на підтвердження своїх тверджень мало бути надано акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3, договори, акти виконаних робіт, кошториси виконаних робіт, рахунки-фактури та підтверджуючі документи про проведення оплат, що відповідачем не зроблено.

Таким чином, оскільки відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів понесених ним витрат на звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і поза майданчикових інженерних мереж і споруд, транспортних комунікацій, а розмір пайового внеску в силу закону встановлено в розмірі 10 % загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, апеляційний суд не вбачає підстав для призначення за клопотанням відповідача судової експертизи для визначення розміру участі відповідача у розвитку та створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця та Тщенець. Відповідні правові підстави були відсутні й у суду першої інстанції, відтак останній правомірно відхилив аналогічне клопотання відповідача.

Крім цього, під час судового розгляду справи місцевим судом, відповідачем було заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності щодо заявлених позивачем позовних вимог.

Позовна давність згідно ст. 256 ЦК України - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність на підставі ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Позовна давність на підставі ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом ч.1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи (п. 2.2 постанови пленуму Вищого Господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» (далі - постанова пленуму № 10).

З огляду на наведене, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові в зв`язку із спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Оскільки про порушення свого права позивач міг дізнатися лише з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а Постанова Кабінету Міністрів України «Про порядок доступу до Державного реєстру прав на нерухоме майно» № 1127 від 25.12.2015 набрала чинності 01.01.2016, відповідно про порушення своїх прав позивач міг дізнатися не раніше 01.01.2016.

З даним позовом до суду позивач звернувся 28.12.2018, тобто в межах строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

З огляду на вищенаведене та те, що укладення Договору № 1/18 про пайову участь замовника у розвитку та створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця та Тщенець від 08.11.2018 входить до переліку випадків, коли укладення договору є обов`язковим, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання укладеним в судовому порядку такого Договору у запропонованій позивачем редакції, відтак про задоволення позову в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про те, що порушене право позивача на укладення спірного договору відповідно до вимог абз. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України підлягає захисту шляхом укладення цього договору за рішенням суду із зазначенням в резолютивній частині про це, а не шляхом визнання його укладеним, свідчить про порушення та невірне застосування судом першої інстанції вимог матеріального права, а також про вихід за межі позовних вимог, що в свою чергу є підставою для скасування оскаржуваного рішення з прийняттям нового про задоволення позову в повному обсязі.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним судами, інші доводи апелянта за текстом його апеляційної скарги, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.ч. 1-2, 4 ст. 269 ГПК України).

За результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції згідно п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення на підставі п.п. 1-4 ч.1 ст.277 ГПК України є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційний господарський суд не погоджується із висновками місцевого суду, що порушене право позивача на укладення спірного договору ( абз. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України ) підлягає захисту шляхом укладення Договору за рішенням суду із зазначенням в резолютивній частині про це, а не шляхом визнання його укладеним, оскаржене рішення вважає незаконним й таким, що підлягає скасуванню з прийняттям нового - про задоволення позову в повному обсязі. Апеляційна скарга ПрАТ «Компанія «Райз», з викладених в ній підстав, не підлягає задоволенню.

В зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача на підставі ст. 129 ГПК України підлягає стягненню 1 762, 00 грн. судового збору за подання позову, з огляду на відмову у задоволенні апеляційної скарги відповідача витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги також покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 269-270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз» залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 у справі № 910/74/198 - скасувати та прийняти нове рішення.

Позов Волицької сільської ради Мостиського району Львівської області до Приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз» про визнання договору укладеним задовольнити повністю.

Визнати укладеним договір № 1/18 про пайову участь замовника у розвитку та створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця та Тщенець між Волицькою сільською радою Мостиського району Львівської області (81324, Львівська область, Мостиський район, с. Волиця, вул. Дружби, 22, код 41746966) та Приватним акціонерним товариством «Компанія «Райз» (01014, м. Київ, вул. Катерини Білокур, 5/17, код 13980201) в наступній редакції:

ДОГОВІР № 1/18

про пайову участь замовника у розвитку та створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця та Тщенець

Волицька сільська рада код 41746966 в особі в.о. Волицького сільського голови секретаря ради Костецької О.М., діючої на підставі розпорядження Волицького сільського голови № 29-(в) від 29.10.2018 (далі - сільська рада) з однієї сторони та Приватне акціонерне товариство «Компанія «Райз» (ПрАТ «Компанія «Райз» код 13980201) в особі керівника Шпічка Михайла Івановича, що діє на підставі Статуту (далі - забудовник) з іншої сторони, які надалі йменуються сторони, керуючись Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року №3038-VI (зі змінами га доповненнями) та рішенням Тщенецької сільської ради № 7 від 26.06.2013 року «Про затвердження Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця і Тщенець» (надалі Положення), уклали даний договір про наступне.

1. Предмет Договору

1.1. Предметом даного Договору є залучення, розрахунок розміру, здійснення оплати грошових коштів до спеціального фонду сільського бюджету замовником будівництва, використання коштів замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця і Тщенепь під час здійснення будівництва будівлі, підприємства з виробництва комбікормів продуктивністю 13 т/год., адреса Львівська область, Мостиський район, село Волиця, вул. Елеваторна, 1, яке складається з:

адміністративно побутовий корпус з лабораторією (літ. «А-2») площею 592,8 м2;

автомобільні ваги (літ. «Б-1») площею 139,0 м2;

виробничий будинок (літ «В-1») площею 14,4 м2;

виробничий будинок (літ «Д-1») площею 42,7 м2;

виробничий будинок (літ «Н-1») площею 37,6 м2;

виробничий будинок (літ «Є-1») площею 645,9 м2;

виробничий будинок (літ «Ж-1») площею 866,6 м2;

виробничий будинок (літ « 3-1») площею 866,6 м2;

виробничий будинок (літ «И-1») площею 645,9 м2;

виробничий будинок (літ «К-1») площею 645,9 м2;

виробничий будинок (літ «М-2») площею 75 м2;

виробничий будинок (літ «Н-І») площею 63 м2;

виробничий будинок (літ «О-2») площею 915,7 м2;

виробничий будинок (літ «О' «) площею 1,5 м2;

виробничий будинок (літ «П-2») площею 140,4 м2;

виробничий будинок (літ «П'-2») площею 41,6 м2;

виробничий будинок (літ «Р-2») площею 304,9 м2;

виробничий будинок (літ «С-1») площею 10,4 м2;

виробничий будинок (літ «Т-1») площею 26,6 м2;

виробничий будинок (літ «У-1») площею 875 м2;

Кабельна естакада (1), колія (2)

Загальна площа об`єкту 7014,5 м2.

1.2. Сторони, керуючись частиною 3 статті 631 Цивільного кодексу України, домовились, що всі умови цього Договору розповсюджують свою дію на відносини (які за своєю суттю є предметом договору), які виникли між сторонами до його укладення.

2. Розмір, величина коштів пайової участі та терміни оплати

2.1. Замовник зобов`язується перерахувати на рахунок цільового фонду розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця і Тщенець грошові кошти (пайова участь) у розмірі 7 207 449,70 (сім мільйонів двісті сім тисяч чотириста сорок дев`ять гри. сімдесят копійок) грн. без (ПДВ), що становить 10% відсотків загальної проектно-кошторисної вартості об`єкту будівництва.

2.2. Замовник перераховує кошти, зазначені у 2.1. даного договору 7 207 449,7 (сім мільйонів двісті сім тисяч чотириста сорок дев`ять грн. сімдесят копійок) грн. без (ПДВ) в повному обсязі єдиним платежем протягом п`яти робочих днів з моменту укладання договору.

3. Права та обов`язки Сторін

3.1. Забудовник зобов`язаний:

3.2.1. Перерахувати величину пайової участі у розвитку інфраструктури сіл Волиця та Тщенець, яка визначена п. 2.1 даного договору та відповідним розрахунком, до спеціального фонду сільського бюджету на умовах, визначених договором.

3.2. Сільська рада зобов`язана:

3.2.1. Виконати розрахунок величини пайової участі, належної до сплати забудовником у відповідності до Положення, затвердженого рішенням Тщенецької сільської ради № 7 від 26.06.2013 року.

3.2.2 На протязі трьох робочих днів з моменту отримання звернення забудовника видати довідку про виконання останнім вимог по повній сплаті величини пайової участі.

3.3. Сільська рада має право:

3.3.1. Вимагати від забудовника додержання вимог чинного законодавства з питань пайової участі у розвитку інфраструктури населених пунктів.

3.3.2. Здійснювати перевірки додержання забудовником умов даного Договору.

3.3.3 Вимагати від забудовника своєчасної та в повному обсязі сплати величини пайової участі.

3.4. Сторони також мають інші права, визначені законодавством України.

4. Порядок здійснення розрахунків

4.1 Забудовник сплачує величину пайової участі, вказану у п. 2.1. даного договору, у строки згідно із графіком (додаток № 2 до договору) до спеціального фонду сільського бюджету за наступними реквізитами:

Одержувач: ГУ ДКСУ у Львівській області, Мостиський район, села Волиця та Тщенець

Банк одержувача: ГУ ДКСУ у Львівській області

МФО: 825014

Код ЄДРІІОУ: 37929037

р/р: 3827

Код бюджетної класифікації: 24170000 «Надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту».

4.2. Після надходження повної суми величини пайової участі за вказаними у п. 4.1. реквізитами, сільська рада па протязі трьох робочих днів з моменту отримання звернення забудовника видає довідку про виконання останнім вимог по повній сплаті величини пайової участі (далі - Довідка).

4.3. У випадку порушення строку сплати величини пайової участі або неналежного виконання. Довідка видається забудовнику після повної оплати величини пайової участі, а також нарахованих штрафних санкцій.

4.4. Довідка видається забудовнику особисто з відміткою про отримання на копії довідки, яка залишається в сільській раді.

5. Відповідальність Сторін

5.1. За невиконання або неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України, даного Договору та Положення, затвердженого рішенням Тщенецької сільської ради № 7 від 26.06.2013 року.

5.2. Забудовник несе повну відповідальність за надання достовірних даних, на підставі яких здійснюється розрахунок величини пайової участі.

5.3. За несвоєчасну або неповну сплату коштів пайової участі забудовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

6. Інші умови

6.1. Внесення змін та/або доповнень до даного Договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, шляхом укладання додаткової угоди, що є невід`ємною частиною цього Договору.

6.2. Всі суперечки між сторонами, з яких не було досягнуто згоди, вирішуються у судовому порядку згідно з чинним законодавством України.

6.3. Даний Договір не може бути розірвано в односторонньому порядку.

6.4. Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до виконання зобов`язань у повному обсязі.

6.5. Даний Договір складено в 2-х примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної сторони.

6.6. Невід`ємною частиною даного договору є розрахунок величини пайової участі (внеску) замовника у розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця та Тіценець (додаток № 1 до договору).

6.7. Невід`ємною частиною даного договору є Графік сплати величини пайової участі (додаток № 2 до договору).

7. Юридичні адреси Сторін

Волицька сільська рада Приватне акціонерне товариство

адреса: Львівська обл., Мостицький «Компанія «Райз»

район, с. Волиця, вул. Дружби, 22 адреса: 01014, м. Київ, вул. Катерини

Білокур, будинок 5/17

р/р 7413 , відкритий у ГУ

у Львівській обл.

МФО 825014

________________/О. Костецька/ ________________/Шпічка М.І./

м.п. м.п.

Додаток № 1

до договору № 1/18

РОЗРАХУНОК

величини пайової участі (внеску) замовника у розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури сіл Водиця та Тщенець

Волицька сільська рада код 41746966 в особі в.о. Волицького сільського голови секретаря ради Костецької О.М., діючої на підставі розпорядження Волицького сільського голови № 29-(в) від 29.10.2018 (далі - сільська рада) з однієї сторони та Приватне акціонерне товариство «Компанія «Райз» (ПрАТ «Компанія «Райз» код 13980201) в особі керівника Шпічка Михайла Івановича, що діє на підставі Статуту (далі - забудовник) відповідно до умов Договору про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця і Тщенець від 8 листопада 2018 р. № 1/18 склали розрахунок величини пайової участі по об`єкту містобудування будівлі, підприємства з виробництва комбікормів продуктивністю 13 т/год., адреса Львівська область, Мостиський район, село Волиця. вул. Елеваторна. 1:

Забудовник: Приватне акціонерне товариство «Компанія «Райз»

Об`єкт: фактичним розміщенням будівлі, підприємства з виробництва комбікормів продуктивністю 13 т/год., адреса Львівська область, Мостиський район, село Волиця, вул. Елеваторна, 1, яке складається з:

адміністративно побутовий корпус з лабораторією (літ. «А-2») площею 592,8 м2;

автомобільні ваги (літ. «Б-1») площею 139 м2;

виробничий будинок (літ «В-1») площею 14,4 м2;

виробничий будинок (літ «Д-1») площею 42,7 м2;

виробничий будинок (літ «Н-1») площею 37,6 м2;

виробничий будинок (літ «Є-1») площею 645,9 м2;

виробничий будинок (літ «Ж-1») площею 866,6 м2;

виробничий будинок (літ « 3-1») площею 866,6 м2;

виробничий будинок (літ «И-1») площею 645,9 м2;

виробничий будинок (літ «К-1») площею 645,9 м2;

виробничий будинок (літ «М-2») площею 75 м2;

виробничий будинок (літ «Н-І») площею 63 м2;

виробничий будинок (літ «О-2») площею 915,7 м2;

виробничий будинок (літ «О' «) площею 1,5 м2;

виробничий будинок (літ «П-2») площею 140,4 м2;

виробничий будинок (літ «П'-2») площею 41,6 м2;

виробничий будинок (літ «Р-2») площею 304,9 м2;

виробничий будинок (літ «С-1») площею 10,4 м2;

виробничий будинок (літ «Т-1») площею 26,6 м2;

виробничий будинок (літ «У-1») площею 875 м2;

Кабельна естакада (1), колія (2)

Загальна площа об`єкту 7014,5 м2.

Розрахунок здійснено па підставі затвердженої в установленому порядку проектної документації, розробленої згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами.

1.Згідно із затвердженого проектною документацією Замовника загальна кошторисна вартість об`єкта будівництва становить 76516089 грн. (сімдесят шість мільйонів п`ятсот шістнадцять тисяч вісімдесят дев`ять коп.) грн. без (ПДВ).

Витрати, що враховуються при визначенні розміру пайової участі, визначаються на підставі підтверджуючих документів Замовника, та складаються з наступних витрат:

Сума цифрами, грн.

Вид витрат Сума прописом, грн.

Витрати на виділення або придбання

Земельної ділянки 4 441 592 грн. (чотири мільйони чотириста cорок одна тисячі

п`ятсот дев`яносто дві грн.)

Витрати на звільнення будівельного

майданчика від будівель, споруд та

інженерних мереж

Витрати на влаштування внутрішніх і

поза майданчикових інженерних мереж,

споруд та транспортних комунікацій

2.Розмір пайового внеску Замовника здійснюється за формулою :

ПУ = (ЗКВК - Вз - Вбм - Вім ) X 10%, де :

ПУ - розмір пайової участі;

ЗКВБ - загальна кошторисна вартість будівництва;

Вз - витрати, пов`язані з придбанням та виділенням земельної ділянки;

Вбм - витрати, пов`язані зі звільненням будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, що включають також вартість придбання знесеного майна;

Вім - витрати на влаштування позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій;

10 % - величина пайової участі від загальної вартості будівництва, визначена відповідно до Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця і Тщенець.

Розмір пайової участі = ((ЗКВВ - 76 516 089) - (Вз - 4 441 592)) х 10% =7 207 449,70 (сім мільйонів двісті сім тисяч чотириста сорок дев`ять грн. сімдесят копійок) грн.

3. Цей Додаток є невід`ємною частиною Договору про пайову участь замовника у розвитку та створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця та Тщенець.

Волицька сільська рада Приватне акціонерне товариство

адреса: Львівська обл., Мостицький «Компанія «Райз»

район, с. Волиця, вул. Дружби, 22 адреса: 01014, м. Київ, вул. Катерини

Білокур, будинок 5/17

р/р 7413 , відкритий у ГУ

у Львівській обл.

МФО 825014

________________/О. Костецька/ ________________/Шпічка М.І./

м.п. м.п.

Додаток № 2

до договору № 1/18

ГРАФІК СПЛАТИ

Забудовником Приватним акціонерним товариством «Компанія «Райз» пайової участі па розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури сіл Волиця та Тщенець фактичним розміщенням будівлі, підприємства з виробництва комбікормів продуктивністю 13 т/год., адреса Львівська область, Мостиський район, село Волиця, вул. Елеваторна, 1,

Сума Внеску в розмірі 7 207 449,70 (сім мільйонів двісті сім тисяч чотириста сорок дев`ять гри. сімдесят копійок) грн. без (ПІДВ) гри. підлягає сплаті протягом п`яти робочих днів з моменту укладання договору про пайову участь замовника у розвитку та створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Волиця та Тщенець.»

Волицька сільська рада Приватне акціонерне товариство

адреса: Львівська обл., Мостицький «Компанія «Райз»

район, с. Волиця, вул. Дружби, 22 адреса: 01014, м. Київ, вул. Катерини

Білокур, будинок 5/17

р/р 7413 , відкритий у ГУ

у Львівській обл.

МФО 825014

________________/О. Костецька/ ________________/Шпічка М.І./

м.п. м.п.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз» (01014, м. Київ, вул. Катерини Білокур, 5/17, код 13980201) на користь Волицької сільської ради Мостиського району Львівської області (81324, Львівська область, Мостиський район, с. Волиця, вул. Дружби, 22, код 41746966) 1 762, 00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/74/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 08.07.2019

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук