ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/874/19

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Тіщенко Д.І.

За участю представників сторін:

Від позивача: Лазарєва Ю.О. за довіреністю від 20.03.2019р.

Від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Трансальянс" до товариства з обмеженою відповідальністю „Кастар" про стягнення 78 727,05 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Трансальянс" (далі по тексту - ТОВ „Трансальянс") звернулось до господарського суду із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю „Кастар" (далі по тексту - ТОВ „Кастар") про стягнення заборгованості у загальному розмірі 78 727,05 грн., яка складається із суми збитків, понесених у зв`язку зі зміною офіційного курсу гривні до долара у розмірі 27351,46 грн., збитків від інфляції у розмірі 41275,03 грн., трьох відсотків річних у розмірі 10100,56 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору поставки нафтопродуктів №03/10П від 03.10.2017р. в частині своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару.

ТОВ „Кастар" не скористалось наданим законом правом на участь свого представника у даному судовому процесі. При цьому, суд зазначає, що конверти із поштовими відправленнями суду, які були надіслані за адресою місцезнаходження відповідача, а саме: АДРЕСА_1 , згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань були повернуті суду у зв`язку із неможливістю вручення адресату. Оскільки ТОВ „Кастар" не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

03.10.2017р. між ТОВ „Трансальянс" (Постачальник) та ТОВ „Кастар" (Покупець) було укладено договір поставки нафтопродуктів №03/10П, відповідно до п. п. 1.1-1.3 якого Постачальник зобов`язується поставити нафтопродукти, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах, передбачених цим договором. Поставка товару здійснюється партіями на підставі додатків, які є невід`ємною частиною цього договору. У додатку до договору обов`язково вказується: найменування товару, кількість товару, що передається, термін передачі товару і його ціна.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Відповідно до п. 2.5 договору поставки нафтопродуктів №03/10П від 03.10.2017р. Покупець зобов`язаний не пізніше 3-х робочих днів з моменту отримання від Постачальника акту прийому-передачі товару або видаткової накладної, підписати акт прийому-передачі товару або видаткову накладну та передати один оригінальний примірник Постачальнику або направити факсом з одночасним відправленням оригіналу рекомендованим листом, або кур`єрською службою доставки.

Згідно з п. п. 3.1-3.4 договору поставки нафтопродуктів №03/10П від 03.10.2017р. ціна товару по кожній партії визначається в додатку і рахунку на оплату. Покупець зобов`язується проводити оплату за товар на умовах 100% передоплати не пізніше наступного банківського дня з моменту отримання рахунку. Покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України на поточний рахунок Постачальника. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника.

Положеннями п. 5.2 договору поставки нафтопродуктів №03/10П від 03.10.2017р. передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання по оплаті товару більш ніж на сім календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь термін прострочення, а також 3% річних від простроченої суми заборгованості, відповідно до ст.625 ЦК України, що не звільняє його від відповідальності, передбаченої п.5.2. цього договору.

Згідно з п. 5.4 договору поставки нафтопродуктів №03/10П від 03.10.2017р. у разі порушення термінів оплати Постачальник має право стягнути з Покупця завдані збитки, що виникли у зв`язку з несплатою або несвоєчасною оплатою за поставлений товар у зв`язку зі зміною офіційного курсу гривні до долара США, які обчислюються за формулою, вказаною у договорі.

Відповідно до п. 6.1 договору поставки нафтопродуктів №03/10П від 03.10.2017р. цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018р., а в частині виконання зобов`язань до повного їх виконання.

22.08.2018р. між ТОВ „Трансальянс" та ТОВ „Кастар" було підписано додаткову угоду №20 до договору поставки нафтопродуктів №03/10П від 03.10.2017р., відповідно до умов якої Постачальником були прийняті на себе зобов`язання із поставки дизельного палива у кількості 30 099 л, загальна вартість якого становить 746 455,20 грн., а Покупцем - зобов`язання із оплати товару на підставі виставленого рахунку не пізніше 28.08.2018р. Дизельне паливо було передано позивачем відповідачеві 22.08.2018р., що підтверджується товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів №ТА-446/08-18-1 та накладною №ТА-446/08-18-2. При цьому, 22.08.2018р. позивачем було виставлено відповідачеві рахунок №719 на суму 746 455,20 грн.

22.08.2018р. між ТОВ „Трансальянс" та ТОВ „Кастар" було підписано додаткову угоду №21 до договору поставки нафтопродуктів №03/10П від 03.10.2017р., відповідно до умов якої Постачальником були прийняті на себе зобов`язання із поставки дизельного палива у кількості 30 485 л, загальна вартість якого становить 756 028,00 грн., а Покупцем - зобов`язання із оплати товару на підставі виставленого рахунку не пізніше 30.08.2018р. Дизельне паливо було передано позивачем відповідачеві 22.08.2018р., що підтверджується товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів №ТА-448/08-18. При цьому, 22.08.2018р. позивачем було виставлено відповідачеві рахунок №720 на суму 756 028,00 грн.

29.08.2018р. між ТОВ „Трансальянс" та ТОВ „Кастар" було підписано додаткову угоду №22 до договору поставки нафтопродуктів №03/10П від 03.10.2017р., відповідно до умов якої Постачальником були прийняті на себе зобов`язання із поставки дизельного палива у кількості 28 810 л, загальна вартість якого становить 731 774,00 грн., а Покупцем - зобов`язання із оплати товару на умовах 100% передоплати не пізніше наступного банківського дня з моменту отримання рахунку. Дизельне паливо було передано позивачем відповідачеві 29.08.2018р., що підтверджується товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів №ТА-569/08-18. При цьому, 29.08.2018р. позивачем було виставлено відповідачеві рахунок №742 на суму 731 774,00 грн.

29.08.2018р. між ТОВ „Трансальянс" та ТОВ „Кастар" було підписано додаткову угоду №23 до договору поставки нафтопродуктів №03/10П від 03.10.2017р., відповідно до умов якої Постачальником були прийняті на себе зобов`язання із поставки дизельного палива у кількості 29 000 л, загальна вартість якого становить 736 600,00 грн., а Покупцем - зобов`язання із оплати товару на умовах 100% передоплати не пізніше наступного банківського дня з моменту отримання рахунку. Дизельне паливо було передано позивачем відповідачеві 29.08.2018р., що підтверджується товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів №ТА-570/08-18. При цьому, 29.08.2018р. позивачем було виставлено відповідачеві рахунок №743 на суму 736 600,00 грн.

31.08.2018р. між ТОВ „Трансальянс" та ТОВ „Кастар" було підписано додаткову угоду №24 до договору поставки нафтопродуктів №03/10П від 03.10.2017р., відповідно до умов якої Постачальником були прийняті на себе зобов`язання із поставки дизельного палива у кількості 28 855 л, загальна вартість якого становить 770 259,00 грн., а Покупцем - зобов`язання із оплати товару на умовах 100% передоплати не пізніше наступного банківського дня з моменту отримання рахунку. Дизельне паливо було передано позивачем відповідачеві 31.08.2018р., що підтверджується товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів №ТА-639/08-18. При цьому, 31.08.2018р. позивачем було виставлено відповідачеві рахунок №764 на суму 771 033,00 грн.

Необхідно зауважити, що положеннями п. 3.3 додаткових угод №22 до договору поставки нафтопродуктів №03/10П від 03.10.2017р., №23 до договору поставки нафтопродуктів №03/10П від 03.10.2017р. №24 до договору поставки нафтопродуктів №03/10П від 03.10.2017р. сторонами було передбачено, що у разі порушення термінів оплати Постачальник має право стягнути з Покупця завдані збитки, що виникли у зв`язку з несплатою або несвоєчасною оплатою за поставлений товар у зв`язку зі зміною офіційного курсу гривні до долара США згідно умов договору №03/10П від 03.10.2017р.

Відповідно до наявних в матеріалах справи виписок по банківським рахункам ТОВ „Трансальянс", ТОВ „Кастар" у повному обсязі було здійснено оплату вартості поставленого позивачем товару.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до ТОВ „Кастар" позивачем було наголошено, що у порушення прийнятих на себе за договором поставки нафтопродуктів №03/10П від 03.10.2017р. зобов`язань відповідачем не було своєчасно оплачено вартості поставленого позивачем товару, що є підставою для стягнення із відповідача збитків, понесених у зв`язку зі зміною офіційного курсу гривні до долара, збитків від інфляції та трьох відсотків річних.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Положеннями ст. 530 ЦК України встановлено наступне: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості поставленого товару позивачем, в порядку ст. 625 ЦК України, було нараховано до сплати збитки від інфляції у розмірі 41275,03 грн. та три відсотки річних у розмірі 10100,56 грн.

Згідно з п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" (з наступними змінами і доповненнями) огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок збитків від інфляції, який був здійснений ТОВ „Трансальянс" по кожному із рахунків окремо, господарський суд доходить висновку про його правильність та обґрунтованість, що має наслідком задоволення позовних вимог ТОВ „Трансальянс" у названій частині шляхом присудження до стягнення із ТОВ „Кастар" збитків від інфляції у розмірі 41275,03 грн.

Перевіривши здійснений ТОВ „Трансальянс" розрахунок трьох відсотків річних, господарський суд дійшов висновку, що правильним розміром трьох відсотків річних є сума у розмірі 7129,30 грн. Господарський суд зауважує, що позивачем було безпідставно здійснено нарахування трьох відсотків річних на суму, яка була несвоєчасно оплачена відповідачем, після її індексації. Таким чином, ТОВ „Трансальянс" здійснювало нарахування трьох відсотків річних на суму, яка була збільшена шляхом додавання інфляційних нарахувань.

Господарський суд звертає увагу ТОВ „Трансальянс", що як збитки від інфляції, так і три відсотки річних є самостійними способами захисту майнового права та інтересу та нараховуються окремо один від одного на основну суму заборгованості. Викладене має наслідком необхідність часткового задоволення заявлених ТОВ „Трансальянс" позовних вимог шляхом присудження до стягнення на користь позивача трьох відсотків річних у розмірі 7129,30 грн.

З посиланням на умови п. 5.4 договору поставки нафтопродуктів №03/10П від 03.10.2017р., яким передбачено, що у разі порушення термінів оплати Постачальник має право стягнути з Покупця завдані збитки, що виникли у зв`язку з несплатою або несвоєчасною оплатою за поставлений товар у зв`язку зі зміною офіційного курсу гривні до долара США, які обчислюються за формулою, вказаною у договорі, позивачем було заявлено до стягнення збитки, понесені у зв`язку зі зміною офіційного курсу гривні до долара, у розмірі 27351,46 грн.

При вирішенні питання щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог у названій частині, господарський суд враховує, що ціна товару була визначена сторонами у додаткових угодах у національній валюті - гривні, зміна офіційного курсу гривні до долара США жодним чином не впливала та не впливає на визначення вартості поставленого товару. Наведене дозволяє суду дійти висновку, що заявлені до стягнення збитки не є сумою основної заборгованості за договором.

Необхідно зауважити, що ТОВ „Трансальянс" звертаючись до суду із вимогою про стягнення збитків, понесених у зв`язку зі зміною офіційного курсу гривні до долара, не було визначено правової природи заявлених до стягнення грошових коштів. При цьому, умови договору поставки нафтопродуктів №03/10П від 03.10.2017р., якими передбачено право позивача стягувати із відповідача збитки, понесені у зв`язку зі зміною офіційного курсу гривні до долара, розміщені у розділі договору поставки, який регулює питання відповідальності сторін.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Господарський суд зауважує, що заявлені позивачем до стягнення збитки, понесені у зв`язку зі зміною офіційного курсу гривні до долара, за своєю правовою природою не є штрафними санкціями, оскільки не відповідають змісту таких видів відповідальності як пеня, штраф або неустойка.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2019р. по справі №750/8676/15-ц, розглядаючи справу про відшкодування збитків за кредитним договором, зазначила, що курсова різниця - різниця, яка є наслідком відображення однакової кількості одиниць іноземної валюти в національну валюту України при різних валютних курсах. Курсові різниці визначаються за монетарними статтями балансу. Заявляючи вимоги про стягнення курсової різниці, позивач просив стягнути її на підставі статті 22 ЦК України. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Господарський суд зазначає про відсутність підстав для дослідження питання наявності у діях відповідача складу цивільного правопорушення, оскільки жодних правових підстав для віднесення заявленої до стягнення суми у розмірі 27351,46 грн. до категорії збитків ТОВ „Трансальянс" взагалі наведено не було.

Підсумовуючи вищенаведене, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ „Трансальянс" у частині стягнення із відповідача збитків, понесених у зв`язку зі зміною офіційного курсу гривні до долара.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Підсумовуючи вищезазначене, позов товариства з обмеженою відповідальністю „Трансальянс" до товариства з обмеженою відповідальністю „Кастар" підлягає частковому задоволенню шляхом присудження до стягнення на користь позивача збитків від інфляції у розмірі 41275,03 грн., та трьох відсотків річних у розмірі 7129,30 грн. відповідно до відповідно до ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610 - 612, 615, 617, 625, 627, 629, 662, 664, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 175, 193, 230 Господарського кодексу України. В решті позову необхідно відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 - 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Кастар" /68150, Одеська область, Татарбунарський район, с. Дивізія, вул. Миру, 102, ідентифікаційний код 39790650/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Трансальянс" /01042, м. Київ, вул. Чигоріна, 18, приміщення 113, ідентифікаційний код 32380847/ збитки від інфляції у розмірі 41 275,03 грн. /сорок одна тисяча двісті сімдесят п`ять грн. 03 коп./, три відсотки річних у розмірі 7129,30 грн. /сім тисяч сто двадцять дев`ять грн. 30 коп./, судовий збір у розмірі 1181,10 грн. /одна тисяча сто вісімдесят одна грн. 10 коп./.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02.07.2019р.

Суддя С.П. Желєзна