ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. Черкаси справа № 925/388/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М., за участю представників сторін: позивача адвоката Колоди Л.Д., відповідача не з`явились, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси розглянувши справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» до Комунального підприємства «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради про стягнення 1 838 933 грн. 71 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до комунального підприємства «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради (далі відповідач), у якому просив суд, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, розірвати договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 3 від 02.01.2019 року та стягнути 1 838 933 грн. 71 коп. боргу, відшкодувати судові витрати.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеним між сторонами договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 3 від 02.01.2019 року щодо оплати використаної відповідачем електричної енергії.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 15.04.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/388/19 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 13.06.2019 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач в засідання суду явку свого представника не забезпечив, письмовий відзив на позовну заяву не подав, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення йому поштових відправлень (а.с. 55, 77-78).

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Позивач в особі свого представника в засіданні суду позов підтримала в повному обсязі, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просила суд позовні вимоги задовольнити.

Згідно з ч. 6 ст. 233 ГПК України, у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд задовольняє позов повністю з таких підстав.

02.01.2019 року відповідач комунальне підприємство «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради в особі свого уповноваженого представника, як споживач, подав заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, разом із заявою надав перелік об`єктів споживача (а.с. 13-35).

02.01.2019 року між позивачем товариством з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут», як постачальником, та відповідачем комунальним підприємством «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради, як споживачем, був укладений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 3 (далі Договір, а.с. 36-44).

Відповідно до п.п. 1.1.-1.2. Договору, цей договір постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії побутовим, малим непобутоваим споживачам та іншим споживачам, які мають право на універсальні послуги згідно чинного законодавства України (далі в тексті Договору - Споживач), постачальником універсальних послуг ТОВ «Черкасиенергозбут» (далі в тексті Договору - Постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднанн споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднанням, яка є додатком 1 до цього договору. Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.

У Договорі передбачені усі його істотні умови, зокрема:

п. 2.1. за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору;

п. 2.2. обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії. Малі не побутові споживачі можуть використовувати електричну енергію для професійної, господарської, підприємницької та іншої діяльності;

п. 5.1. споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору;

п. 5.5. ціна на електричну енергію встановлюється з дотриманням вимог, передбачених Законом України «Про ринок електричної енергії» та ПРРЕЕ. Сторони домовилися про те, що ціна на електричну енергію, встановлена регулятором, повинна бути обов`язкова для сторін з діти її введення в дію;

п. 5.8. розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць;

п. 5.9. розрахунки споживача за цим договором здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальником (далі спецрахунок). Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спец рахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, в тому числі у разі його зміни;

п. 5.10 оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або у спосіб, зазначений в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Відповідно до п. 13.5. Договору, постачальник має право розірвати цей договір достроково, повідомивши споживача про це за 20 днів до очікуваної дати розірвання, зокрема, у випадку, якщо споживач прострочив оплату за постачання електричної енергії згідно з цим договором, за умови, що постачальник здійснив попередження про можливе розірвання цього договору.

Відповідно до п. 13.1. договору, цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання та діє до 28.02.2019 року.

Договір підписаний представниками обох сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

Невід`ємними частинами Договору є додатки: Додаток № 1 «Заява-приєднання», Додаток № 3 «Комерційна пропозиція» (п. 14.1. Договору).

Відповідно до Комерційної пропозиції № 2 «Непобутові споживачі» (для непобутових споживачів, які мають право на універсальну послугу) (а.с. 45-46), погодженої сторонами, як Додаток № 3 до Договору, предметом комерційної пропозиції є постачання електричної енергії як товарної продукції. У Комерційній пропозиції передбачені наступні умови:

п. 1 «ціна (тариф) на електричну енергію» - постачання електричної енергії здійснюється за регульованими цінами (тарифами) на електроенергію, які розраховуються у відповідності до методики (порядку) розрахунку ціни на електричну енергію, затверджену регулятором;

п. 3 «спосіб оплати» - оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати 100 % вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на розрахунковий період, яка здійснюється до дати початку розрахункового періоду. Остаточний розрахунок проводиться за фактично відпущену електричну енергію у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду. Оплата рахунка постачальника за Договором має бути здійснена споживачем протягом 5 робочих днів з дня отримання рахунка, але не пізніше 20 числа наступного місяця за розрахунковим;

п. 9 «строк дії договору та умови пролонгації» - договір набирає чинності з дня наступного за днем отримання ТОВ «Черкасиенергозбут» заяви-приєднання споживача до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, в якій вказано про обрання комерційної пропозиції № 2 та діє до 28.02.2019 року. Якщо сторони не повідомляють одна одну протягом трьох робочих днів, про їх невідповідність критеріям обраної комерційної пропозиції, договір вважається укладеним на строк 6 місяців. Якщо за 20 днів до дня закінчення дії договору сторони не повідомляють одна одну про намір розірвати договір, то договір вважається продовженим на строк 6 місяців.

Із актів прийняття-передавання товарної продукції за січень 2019 року на суму 399259 грн. 49 коп., за лютий 2019 року на суму 1603038 грн. 91 коп., за березень 2019 року на суму 626445 грн. 65 коп., за квітень 2019 року на суму 866154 грн. 79 коп., вбачається, що позивач, як постачальник, поставив, а відповідач, як споживач, прийняв та використав електричну енергію обсягом 2261705 кВт/год. на загальну суму 3494898 грн. 84 коп. (а.с. 52-53, 62-63).

У зв`язку з невиконанням відповідачем свого обов`язку із своєчасної та повної сплати заборгованості за договором, позивач 27.03.2019 року направив на його адресу вимогу № 677 про стягнення такої заборгованості, яка залишена відповідачем без відповіді та виконання.

Відповідач оплату за спожиту у січні-квітні 2019 року електричну енергію своєчасно та в повному обсязі не здійснив, заборгованість погасив частково.

Згідно з розрахунком позивача борг відповідача за активну електроенергію становить 1838933 грн. 71 коп., вимога про його стягнення є предметом спору у справі, що розглядається.

Позивач направив на адресу відповідача 25.03.2019 року лист № 644 (а.с. 50), у якому повідомив, що за відповідачем рахується заборгованість за договором за спожиту електричну енергію за 2019 рік, і відповідно п. 2.1. Договір, відповідач своєчасно цю заборгованість не сплачує, тому, керуючись п. 13.4. Договору, відповідач надсилає попередження про розірвання Договору. 27.03.2019 року позивач направив відповідачу лист № 681 (а.с. 51), у якому, на підставі п. 13.4. Договору, повідомив про розірвання Договору.

Зазначені листи позивача залишені відповідачем без відповіді, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про розірвання спірного договору в судовому порядку, яка також є предметом розгляду даної справи.

Таким чином, спірні правовідносини сторін виникли із договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 3 від 02.01.2019 року, вимоги позивача витікають із прав і обов`язків сторін за цим договором.

За правовою природою ці правовідносини віднесені до договірних зобов`язань постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу - параграфом 5 глави 54 ЦК України, загальні положення правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України. Параграфом 3 глави 30 ГК України визначені особливості правового регулювання договору енергопостачання, як окремого виду господарсько-торговельної діяльності.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, припинення правовідношення, відшкодування збитків та іншим способом відшкодування майнової шкоди або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтями 20, 144 ГК України також передбачено, що права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; майнові права та майнові обов`язки суб`єкта господарювання можуть виникати, зокрема, з угод, передбачених законом, з інших обставин, з якими закон пов`язує виникнення майнових прав та обов`язків суб`єктів господарювання.

За змістом положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм ч. 6 та ч. 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання.

Стаття 651 Цивільного кодексу України містить, зокрема, такі норми:

1. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

2. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, припинення господарських правовідносин.

Із матеріалів справи вбачається, що сторонами був укладений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 3 від 02.01.2019 року, його дія пролонгована у відповідності до п. 13.1. договору, п. 9 додатку № 3 до договору «Комерційна пропозиція № 2 «Непобутові споживачі», ними виконувався, заборгованість зі сплати вартості поставленої електричної енергії у січні 2019 року квітні 2019 року у розмірі 1838933 грн. 71 коп. за електроенергію, підтверджена позивачем належними і допустимими доказами, відповідачем не спростовано. Ця заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.

Також, відповідно до п. 13.5. Договору, постачальник має право розірвати цей договір достроково, повідомивши споживача про це за 20 днів до очікуваної дати розірвання, зокрема, у випадку, якщо споживач прострочив оплату за постачання електричної енергії згідно з цим договором, за умови, що постачальник здійснив попередження про можливе розірвання цього договору.

Керуючись зазначеним пунктом Договору, постачальник 25.03.2019 року надіслав споживачу попередження про розірвання спірного договору та 27.03.2019 року повідомлення про розірвання договору.

З огляду на викладені вище обставини справи та норми чинного законодавства суд вбачає, що невиконання відповідачем, як споживачем, своїх грошових зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 3 від 02.01.2019 року є істотним порушенням цього договору, у договорі сторони передбачили можливість розірвання договору постачальником достроково, позивач таким правом скористався направивши споживачу попередження та повідомлення про розірвання спірного договору, споживач залишив листи позивача без відповіді та виконання. Відтак, вимога позивача про розірвання Договору відповідає умовам цього договору і вимогам ст. 651 Цивільного кодексу України, тому підлягає задоволенню повністю в судовому порядку.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 29505 грн. 01 коп.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 02.01.2019 № 3, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут», , місцезнаходження: 18002, м. Черкаси, вул. Благовісна, 166 і Комунальним підприємствм «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради, місцезнаходження: 18010, м. Черкаси, вул. Героїв Майдану, 3/2.

Стягнути з Комунального підприємства «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради, місцезнаходження: 18010, м. Черкаси, вул. Героїв Майдану, 3/2, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут», , місцезнаходження: 18002, м. Черкаси, вул. Благовісна, 166 - 1 838 933 грн. 71 коп. боргу за спожиту електричну енергію з зарахуванням на поточний рахунок із спеціальним режимом використання № НОМЕР_1 в філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 354507, 29505 грн. 01 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 08.07.2019 року.

Суддя В.М. Грачов