Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/304/19

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватне підприємство "Акрілат -Хімконтракт"

до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Північно-Західна торгівельна група"

про стягнення боргу 37 778,56 грн.

Секретар судового засідання: Лиманський А.Ю.

Представники сторін:

від позивача : не з`явився

від відповідача : не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Акрілат -Хімконтракт" звернулося до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-Західна торгівельна група" про стягнення боргу 35 297,17 грн., з яких 31 213,50 грн. - основний борг, 2688,56 грн. - пеня, 308,00 - відсотки річних, 1 087,11 грн. - інфляційні втрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив умови Договору на поставку товару №011101 від 01.11.2017 р., а саме несвоєчасно та неповністю оплатив отриманий від позивача товар. Тому позивач, покликаючись на умови Договору та на ст.625 ЦК України, з огляду на прострочення виконання зобов`язань щодо погашення основного боргу, нарахував відповідачу пеню, відсотки річних та інфляційні втрати. Одночасно із поданням позову позивач надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, у якому вказав, що витрати, які позивач поніс та очікує понести складаються із суми сплаченого судового збору 1 921,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06.05.2019 р. відкрито провадження у справі № 918/304/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, судове засідання призначено на 27.05.2019 р.

У подальшому розгляд справи відкладено на 25.06.2019 р.

20.06.2019 р. через канцелярію суду позивач подав заяву, у якій вказує, що після відкриття провадження у справі відповідачем повністю погашено суму основного боргу у розмірі 31 213,50 грн. У якості доказу цього надав копію банківської виписки за період 19.02.2019 р. - 14.06.2019 р. Тому позивач подав письмову заяву про відмову від позову у частині вимог про стягнення з відповідача 31 213,50 грн. основного боргу.

Разом із тим, позивач подав заяву, згідно якої збільшив розмір позовних вимог у частині нарахованих пені, 3% річних та інфляційних втрат. Так, просить стягнути із відповідача 4 761,18 грн. пені, 398,56 грн. - 3% річних, 1 405,32 грн. - інфляційних втрат. Вказані суми обраховані по кожній видатковій накладній окремо, з урахуванням сум часткових проплат боргу, до моменту повної оплати заборгованості, суду подано детальний розрахунок збільшених позовних вимог.

Згадана заява про збільшення розміру позовних вимог відповідає вимогам ст.ст. 46, 170 ГПК України, містить усі необхідні реквізити, докази її направлення відповідачу, не порушує права та інтереси сторін та інших осіб, а відтак приймається судом.

В судове засідання 25.06.2019 р. представники позивача та відповідача не прибули. Про місце дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав.

Згідно положень статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведеного суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи №918/304/19 без участі представників позивача та відповідача за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками процесу, давши правову оцінку доказам, які мають значення для вирішення справи, господарський суд встановив наступне.

01 листопада 2017 року між Приватним підприємством "Акрілат -Хімконтракт" (далі - Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Північно-Західна торгівельна група" (далі - Відповідач, Покупець) укладено Договір поставки №011101 (далі - Договір) (арк.с. 13-15).

Згідно п. 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити хімічну продукцію (Товар) в асортименті та кількості згідно Специфікації та/або рахунку-фактури до цього Договору, які є його невід`ємною частиною.

Згідно вимог розділу 2 Договору Товар, що поставляється оплачується Покупцем за цінами і на умовах згідно Специфікації (рахунку-фактури). Ціна включає в себе ПДВ 20%. Ціни на Товар встановлюються в національній валюті України та погоджуються Сторонами в Специфікації (рахунку-фактурі) до цього Договору.

Відповідно до пунктів 3.1.-3.2. Договору Покупець передає Постачальнику запит (Заявку) на постачання певного асортименту та кількості Товару. На основі Заявки Постачальник складає Специфікацію та/або рахунок-фактуру із зазначенням ціни, кількості, графіка, умов поставки кожної партії Товару. Постачання Товару здійснюється на умовах доставки Товару на склад Покупця.

Розрахунки за поставлений Товар здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника згідно виставлених рахунків. Оплата Товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника за умови відстрочки платежу з моменту передачі партії Товару у власність Покупця - 21 календарний день (розділ 4 Договору).

У випадку несвоєчасної оплати партії Товару Покупець за кожен день прострочення сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від не сплаченої в строк суми за відповідною Специфікацією та/або видатковою накладною (п.8.2. Договору).

Згідно п.13.1. термін дії цього Договору встановлюється з дати його підписання обома Сторонами і діє до 31 грудня 2022 року, але в будь-якому разі до повного його виконання.

Договір підписаний уповноваженими особами позивача та відповідача та скріплений відбитками печаток сторін.

Так, на вимогу п.1.1. Договору, Позивачем в строк, обумовлений умовами Договору, поставлено Відповідачу Товар на загальну суму 44 377,50 грн., що підтверджується видатковими накладними №93213 від 14.12.2018 р. на суму 14 010,00 грн., №93326 від 20.12.2018 року на суму 21961,50 грн., №93490 від 09.01.2019 року на суму 8 406,00 грн., та довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей (арк.с. 16-22).

Таким чином, Позивач виконав свої зобов`язання за вищевказаним Договором в строк, обумовлений договором.

Відповідач здійснив часткову оплату коштів за товар в сумі 13 164,00 грн., що підтверджується наявними у справі банківськими виписками ( арк.с. 18).

Таким чином, загальна сума боргу Відповідача на час звернення до суду із даним позовом за поставлений товар за вищевказаними видатковими накладними складала 31 213,50 грн.

Отже, посилаючись на той факт, що Відповідач порушив строки оплати вартості отриманого товару, позивач звернувся із даним позовом та просив стягнути з відповідача 31 213,50 грн. боргу.

Покликаючись на пункт 8.2. Договору позивач нарахував відповідачу пеню у сумі 4 761,18 грн.

Керуючись ч.2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував 398,56 грн. - 3% річних та 1 405,32 грн. - інфляційних втрат.

Після відкриття провадження у справі Товариством з обмеженою відповідальністю "Північно-Західна торгівельна група" здійснено повну оплату позивачу коштів у сумі 31 213,50 грн. за отриманий товар. Вказане підтверджується копією банківської виписки за період 19.02.2019 р. - 14.06.2019 р.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладені норми законодавства, укладений між сторонами договір є належною підставою для виникнення зобов`язань, визначених його умовами, з оплати вартості товару.

Матеріалами справи підтверджено, що після відкриття провадження у даній справі відповідач здійснив оплату вартості товарів у сумі 31 213,50 грн.

У зв`язку з цією обставиною позивач подав письмову заяву про відмову від позову у частині вимог про стягнення з відповідача 31 213,50 грн. основного боргу.

Суд приймає відмову від позову, оскільки вона не суперечить вимогам ст. 191 ГПК України та не порушує прав та інтересів сторін та інших осіб.

Згідно ст.191 ГПК України позивач може відмовитися від позову зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Відповідно до частини 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи наведене та зважаючи на прийняття судом відмови від позову в частині позовних вимог про стягнення 31 213,50 грн. провадження у справі №918/304/19 у цій частині підлягає закриттю.

Оскільки відповідачем допущено порушення зобов`язання щодо своєчасної оплати поставленого товару на підставі пункту 8.2. Договору позивачем здійснено нарахування пені в сумі 4761,18 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача згідно наданого розрахунку.

В п. 8.2. Договору зазначено, що у випадку несвоєчасної оплати партії Товару Покупець за кожен день прострочення сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від не сплаченої в строк суми за відповідною Специфікацією та/або видатковою накладною

За умовами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Як вказано у ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ч. 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені за Договором від 01.11.2017 року суд встановив, що останній є обґрунтованим та арифметично вірним, вказані суми обраховані по кожній видатковій накладній окремо, з урахуванням сум часткових проплат боргу, до моменту повної оплати заборгованості, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 4761,18 грн.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач покликаючись на статтю 625 Цивільного кодексу України за прострочення грошового зобов`язання нарахував відповідачу 398,56 грн. - 3% річних та 1 405,32 грн. - інфляційних втрат.

Розрахунок, що наданий позивачем 3% річних та інфляційних судом перевірено, визнано законним та обґрунтованим, здійснений позивачем по кожній видатковій накладній окремо, з урахуванням сум часткових проплат боргу, до моменту повної оплати заборгованості. Тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Пунктами 1 та 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Отже, враховуючи усе викладене вище у сукупності, суд прийшов до висновку що позов Приватного підприємства "Акрілат -Хімконтракт" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-Західна торгівельна група" підлягає задоволенню частково, в частині стягнення 4 761,18 грн. пені, 398,56 грн. - 3% річних та 1 405,32 грн. - інфляційних втрат. В частині позовних вимог про стягнення 31 213,50 грн. основного боргу провадження у справі №918/304/19 підлягає закриттю.

Окрім цього, одночасно із заявою про збільшення позовних вимог у частині нарахованих пені, 3% річних та інфляційних, позивачем викладено заяву (яка надійшла суду 20.06.2019 р.) про покладення на відповідача судових витрат, які ним понесені у зв`язку із розглядом даного позову. А саме: сплачений судовий збір 1 921,00 грн. та витрати на відрядження представника позивача для представлення інтересів під час розгляду справи у Господарському суді Рівненської області - 1538,93 грн.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог. Розмір пропорції задоволених вимог проти заявлених складає 17,38%. Тому на відповідача покладається судовий збір у сумі 333,87 грн. (1 921,00 грн. * 17,38% = 333,87 грн).

При цьому слід звернути увагу, що частиною 4 статті 231 ГПК України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За умовами ч.1 ст.130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи викладене, зважаючи на часткову відмову позивача від позовних вимог, підлягає поверненню позивачу 50% сплаченого ним при поданні позову судового збору, пропорційно сумі позовних вимог, від яких позивач відмовився.

Таким чином, підлягає поверненню з державного бюджету позивачу сплачений судовий збір у сумі 793,57 грн. (1 921,00 грн. (сплачено позивачем) - 333,87 грн. (покладається на відповідача) = 1587,13 грн. * 50% = 793,57 грн.), про що слід винести ухвалу. При цьому, подання позивачем відповідного клопотання про повернення судового збору у даному випадку не вимагається.

Щодо підстав для покладення на відповідача інших витрат, а саме витрат на відрядження представника позивача, суд зазначає таке.

Частиною 5 статті 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд звертає увагу, що фактично позивачем визначено загальну суму 1 538,93 грн. інших витрат, пов`язаних з розглядом справи - витрат на відрядження представника позивача, зокрема, компенсація проїзду - квиток на автобус №7289241 м.Київ - м.Рівне вартістю 300,00 грн., квиток на поїзд ОЕ71-7F66-0001 м.Рівне - м.Київ вартістю 408,93 грн., добові по Україні за період 27.05.2019 р. - 28.05.2019 р. у сумі 830,00 грн.

Судом встановлено, що матеріали справи містять докази здійснення позивачем витрат в сумі 1538,93 грн. на відрядження представника до Господарського суду Рівненської області, які пов`язані з розглядом даної справи. Так, позивачем надано належним чином завірені копії наступних документів:

- наказ №04-ВД від 22.05.2019 р. про відрядження ОСОБА_2 , начальника юридичного відділу, до Господарського суду Рівненської області для участі у судовому засіданні у справі за позовом ПП "Акрілат-Хімконтракт" до ТОВ "Північно-Західна торгівельна група", строк відрядження 2 дні, з 27 по 28 травня 2019 р.;

- звіт №261 від 31.05.2019 р. про використання коштів у сумі 1 538,93 грн., виданих на відрядження, які складаються із витрат на квиток на автобус №7289241 м.Київ - м.Рівне вартістю 300,00 грн., квиток на поїзд ОЕ71-7F66-0001 м.Рівне - м.Київ вартістю 408,93 грн., добові по Україні за період 27.05.2019 р. - 28.05.2019 р. у сумі 830,00 грн.;

- видатковий касовий ордер від 13.06.2019 р. про видачу ОСОБА_2 - 1 538,93 грн. у зв`язку з відрядженням, із підписом особи, яка одержала ці кошти.

Таким чином, позивачем доведено понесення цих витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, враховуючи наведені приписи частин 4, 5 статті 129 ГПК України, здійснені позивачем витрати на відрядження представника покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір пропорції задоволених вимог проти заявлених складає 17,38%. Тому на відповідача покладаються інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у сумі 267,47 грн. (1538,93 грн. * 17,38% = 267,47 грн).

Керуючись статтями 129, 231, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-Західна торгівельна група" (35400, Рівненська область, смт.Гоща, вул.Рівненська, 33 Д, ) на користь Приватного підприємства "Акрілат-Хімконтракт" (04212, м.Київ, вул.Богатирська, 3-Г, ) - 4 761 (чотири тисячі сімсот шістдесят одну) грн. 18 коп. пені, 398 (триста дев`яносто вісім) грн. 56 коп. - 3% річних, 1 405 (одну тисячу чотириста п`ять) грн. 32 коп. - інфляційних втрат, 333 (триста тридцять три) грн. 87 коп. витрат по сплаті судового збору, 267 (двісті шістдесят сім) грн. 47 коп. - відшкодування витрат на відрядження представника позивача. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 31213,50 грн. основного боргу у зв`язку з відмовою від позову.

4. Повернути з Державного бюджету України Приватному підприємству "Акрілат-Хімконтракт" (04212, м.Київ, вул.Богатирська, 3-Г, ) - 793 (сімсот дев`яносто три) грн. 57 коп. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення №9688 від 19.04.2019 року, оригінал якого знаходиться у матеріалах справи №918/304/19. Ухвалу видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано "01" липня 2019 року.

Суддя Бережнюк В.В.