ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"19" червня 2019 р. Справа № 911/397/19

За позовом Товариство з обмеженоювідповідальністю "ВТ Дорожник", 09170, Київська область, Білоцерківський район, село Шкарівка, вулицяІвана Франка, будинок 17

до Фізичної особи-підприємця Павлецького Богдана Сергійовича, АДРЕСА_1

про стягнення 898 214,40 грн. збитків спричинених неналежним виконанням договору оренди будинку, споруди (іншого об`єкта нерухомості) №02/07 від 01.07.2018

суддя Н.Г. Шевчук

секретар судового засідання Н.С. Матраєва

за участю представників:

від позивача: Столярець Т.А. (керівник, виписка від 16.10.2015; паспорт СМ №677590);

Дудник А.В. (посв. №4292/10 від 29.09.2010; дог. б/н від 07.06.2019; ордер КС №431941 від 07.06.2019);

від відповідача: Павлецький Б.С. (паспорт НОМЕР_1);

Коваленко Ю. О . (посв. №4580 / 10 від 14.07.2011; ордер КС №489261 від 10.04.2019).

суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТ Дорожник" звернулось до господарського суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Павлецького Богдана Сергійовича про стягнення 898 214,40 грн. збитків.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди будинку, споруди (іншого об`єкта нерухомості) №02/07 від 01.07.2018, що призвело до пожежі в орендованому приміщенні та заподіяння позивачу матеріальних збитків.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.03.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

22 березня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (арк. с. 59-69), в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що цей позов є необґрунтованим, безпідставним та недоведеним, посилаючись на те, що позивачем не доведено порушення орендарем правил пожежної безпеки, оскільки в акті про пожежу встановлено причину пожежі: необережне поводження з вогнем невстановленою особою. А також відповідач не погоджується з розміром збитків, нарахованих позивачем на підставі Звіту про незалежну оцінку майна № 105/11-18, оскільки дослідження проводились на об`єкті: нежитлової будівлі - ангару, літ. "Д", загальною площею 533,6 кв. м., тоді як відповідач згідно договору орендував частину нежитлової будівлі площею у 350 кв. м.

11 квітня 2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній, посилаючись на умови Договору, заперечує проти тверджень відповідача та зазначає, що взаємовідносини з приводу виконання протипожежного законодавства на орендованому об`єкті врегульовані безпосередньо самим договором; що оскільки у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору оренди сталася пожежа, в результаті якої пошкоджено і іншу частину нежитлового приміщення, то обов`язок по відшкодуванню збитків покладається на орендаря.

18 квітня 2019 року позивачем подано клопотання про допит експерта - суб`єкта оціночної діяльності ФОП Сторожика Володимира Степановича, необхідність якого обґрунтована тим, що відповідачем поставлено під сумнів розмір збитків, визначений суб`єктом оціночної діяльності в Звіті про незалежну оцінку майна № 105/11-18.

Згідно із частиною четвертою статті 69 Господарського процесуального кодексу України експерт зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом та роз`яснити свій висновок і відповісти на питання суду та учасників справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 98 цього Кодексу суд має право за заявою учасника справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

В порядку частин четвертої та п`ятої статті 233 Господарського процесуального кодексу України без оформлення окремим документом та без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, суд залишає без задоволення клопотання позивача про допит експерта, оскільки позиція відповідача ґрунтується на запереченні позовних вимог з обставин того, що відповідач відхиляє наявність будь-якої вини з його боку у недотриманні ним правил пожежної безпеки, що призвело до знищення орендованого майна, а тому допит експерта з питань встановлення розміру збитків є неактуальним.

Ухвалою суду від 18.04.2019 продовжено строк підготовчого провадження на чотирнадцять днів за клопотанням позивача.

06 травня 2019 року позивачем подано клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, проведення якої просить доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертих Міністрерства юстиції України та на розгляд і вирішення експерта поставити наступне питання про визначення розміру матеріального збитку, завданого Товариству з обмеженою відповідальністю "ВТ Дорожник" - власнику нежитлової будівлі ангару, літ. "Д", що розташований за адресою: Київська область, Білоцерківський район, село Шкарівка, вулиця І.Франка, 17, внаслідок пожежі, яка сталася 04 серпня 2018 року.

Це клопотання обґрунтоване тими ж доводами, що і раніше подане клопотання позивача про виклик та допит експерта - суб`єкта оціночної діяльності ФОП Сторожика В.С.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.05.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні 19.06.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши представників сторін, суд

встановив:

01 липня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВТ Дорожник" (далі - Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Павлецьким Богданон Сергійовичем (далі - Орендар) було укладено договір оренди будинку, споруди (іншого об`єкта нерухомості) № 02/07, відповідно до Розділу 1 якого Орендодавець передає, а Орендар бере в тимчасове володіння споруду, що являє собою частину нежитлової будівлі, що стоїть окремо (будівля під літерою «Д»), загальною площею 350 (триста п`ятдесят) квадратних метрів. Адреса об`єкта, що орендується: Київська області, Білоцерківський район, село Шкарівка, вулиця І. Франка, 17.

Відповідно до Розділу 2 Договору метою оренди об`єкта є виробництво топливних брикетів з відходів деревини.

Пунктом 3.5. Договору передбачено, що при передачі об`єкта, що орендується, складається акт здачі-приймання, який підписується членами двосторонньої комісії, яку відповідно до пункту 3.1. Договору складають представники сторін.

Термін оренди складає 11 (одинадцять) місяців з моменту прийняття об`єкта, що орендується, за актом здачі-приймання.

На виконання умов Договору оренди будинку, споруди (іншого об`єкта нерухомості) №02/07 між сторонами 01.07.2018 підписано акт приймання-передачі орендованого майна, а саме: споруда, що являє собою частину нежитлової будівлі, що стоїть окремо (будівля під літерою «Д»), загальною площею 350 (триста п`ятдесят) квадратних метрів.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що 04.08.2018 на предметі Договору оренди будинку, споруди (іншого об`єкта нерухомості) №02/07 від 01.07.2018 сталася пожежа, що призвело до повного знищення орендного майна.

Відповідач направив позивачу пропозицію б/н від 24.09.2018 про розірвання вищевказаного договору з посиланням на наявність форс-мажорних обставин, (арк. с. 34).

У відповідь на пропозицію про розірвання договору позивач направив відповідачу претензію № 4 від 03.10.2010 (зазначений рік претензії вказано з технічною опискою, що підтверджено і позивачем і відповідачем в судовому засіданні), в якій зазначив, що пожежа на об`єкті сталася з вини орендаря, а тому вимагає відновити об`єкт оренди до стану, в якому він був переданий в оренду.

Відповіді на претензію відповідач не надав та, як стверджує позивач, відповідач перестав сплачувати орендні платежі, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов до висновку, що вимоги позивача необґрунтовані та задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов`язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.

Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 614 Цивільного кодексу України).

Згідно із частинами першою та другою статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доводиться кредитором (частини перша та друга статті 623 Цивільного кодексу України).

Отже, відповідно до частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно зі статтею 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, понесені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (стаття 225 Господарського кодексу України).

При цьому, відшкодування шкоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме:

- протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи;

- шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру;

- причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками;

- вини особи, яка заподіяла шкоду.

Таким чином, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за зобов`язаннями, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також неодержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями і збитками. Збитки є наслідком, а невиконання зобов`язань - причиною. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок неналежного виконання зобов`язання, тобто, наявності прямого причинного-наслідкового зв`язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшенням майнових прав іншої.

Позивач зазначає, що згідно акту про пожежу причиною пожежі є необережне поводження з вогнем невстановленою особою. А тому, посилаючись на пункт 9.1. Договору позивач вважає, що орендар несе повну відповідальність за виконання протипожежного, санітарного, трудового та податкового законодавства на об`єкті, що орендується, а також посилаючись на положення Цивільного кодексу України і Господарського кодексу України вважає, що орендар відшкодовує орендодавцю вартість орендованого майна у разі відчуження цього майна або його знищення чи псування з вини орендаря.

Відповідач заперечує проти позовних вимог та зазначає, що в день пожежі 04.08.2018 після закінчення робочого дня, а саме о 17:30, він залишив об`єкт оренди та територію, на якій він розташований. Відповідно до Звіту про причини виникнення пожежі від 04.08.2018, який складений начальником групи запобігання НС1-ДПРЗ ГУ ДНСН України у Київській області старшим лейтенантом цивільного захисту Кононенком Л.К., пожежа виникла 04.08.2018 орієнтовно о 00:40, після проведення огляду місця пожежі останнім зроблено висновок, що ймовірною причиною пожежі за адресою: Київська області, Білоцерківський район, село Шкарівка, вулиця І. Франка, 17 є необережне поводження з вогнем невстановленою особою, а тому відповідач своєї вини у знищенні орендного майна в результаті пожежі не визнає, оскільки останній не знаходився в орендному приміщенні, в підтвердження своєї позиції про дотримання правил пожежної безпеки до заперечень б/н від 16.04.2019 останнім додано: копію посвідчення №2018/19.04-31 про те, що ФОП Павлецький Б.С. пройшов спеціальне навчання посадових осіб підприємств, установ та організацій, до обов`язків яких належить забезпечення виконання заходів пожежної безпеки; виписку з протоколу № 2018/4 засідання комісії з перевірки знань з питань пожежної безпеки, на основі якої видано вищевказане посвідчення; Інструкцію з протипожежної безпеки, затверджену ФОП Павлецьким Б. С. від 01.07.2018; Правила внутрішнього трудового розпорядку ФОП Павлецького Б.С. від 13.06.2018 (акр. с. 119-126, 129-137).

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода є наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

Дослідивши наявні докази судом встановлено, що відповідно до Акту про пожежу від 04.08.2018, складеного інспектором групи запобігання НС1-ДПРЗ ГУ ДСНС України у Київській області лейтенантом служби цивільного захисту Середою Н.В., долученого до матеріалів справи позивачем, та Звіту про причини виникнення пожежі від 04.08.2018, складеного начальником групи запобігання НС1-ДПРЗ ГУ ДНСН України у Київській області старшим лейтенантом цивільного захисту Кононенком Л.К., долученого до матеріалів справи відповідачем, ймовірною причиною пожежі за адресою: Київська області, Білоцерківський район, село Шкарівка, вулиця І.Франка, 17, є необережне поводження з вогнем невстановленою особою.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази того, що пожежа на об`єкті оренди сталася в результаті неправомірних дій ФОП Павлецького Б.С., як орендаря за Договором оренди, з причин порушення ним правил пожежної безпеки, відсутні.

Зважаючи на зазначене суд залишив без задоволення клопотання позивача про призначення будівельно-технічної експертизи.

За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судовий збір відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складене 01.07.2019.