ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2019 р. Справа№ 925/21/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Козир Т.П.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи,

апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.03.2019 (повний текст складено 29.03.2019)

у справі №925/21/19 (суддя Грачов В.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Канівського комунального підприємства теплових мереж, м. Канів, Черкаська область

про стягнення 11 547,94 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

До господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) до Канівського комунального підприємства теплових мереж (далі - відповідач) про стягнення 11547,94 грн., з яких 8270,52 грн. пені, 960,74 грн. трьох відсотків річних, 2316,68 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем порядку і строків оплати поставленого йому позивачем природного газу за договором постачання природного газу від 31.10.2016 № 2626/16/17-КП-36.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.03.2019 у справі №925/21/19 позов задоволено частково. Зменшено розмір пені на 50% з 8 270,52 грн до 4 135,26 грн.

Стягнути з Канівського комунального підприємства теплових мереж на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 4135, 26 грн. пені, 960,74 грн. 3% річних, 2316,68 грн. інфляційних втрат та 1762,00 грн. судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись із вказаним рішенням в частині зменшення пені на 50%, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення Господарського суду Черкаської області від 21.03.2019 у справі 925/21/19 скасувати у цій частині, прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги по стягненню пені у повному обсязі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №925/21/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Кравчука Г.А.(доповідач у справі), суддів Козир Т.П. та Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.03.2019 у справі № 925/21/19 та ухвалено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиції учасників справи.

30.05.2019 через відділ документального забезпечення діяльності Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просив апеляційний господарський суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 21.03.2019 залишити без змін.

За твердженням відповідача, при розгляді клопотання про зменшення розміру нарахованої пені місцевий господарський суд правильно прийняв до уваги, що розрахунки за використаний природний газ здійснюються в межах нормативного регулювання під контролем державних органів та жодним чином не залежать від відповідача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

31.10.2016 між сторонами у справі був укладений договір № 2626/1617-КП-36 постачання природного газу (далі - Договір) (т.1, а.с. 18-26).

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. п. 1 Договору позивач (постачальник) зобов`язався поставити відповідачу (споживачеві) у 2016-2017 роках природний газ, ввезений на митну територію України публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій).

П. 6.1. Договору встановлено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 6.6. Договору, оплата споживачем вартості наданої оператором газотранспортної системи послуги з балансування, а також інших витрат постачальника, пов`язаних з регулюванням небалансу в порядку, передбаченому пунктами 3-5 глави 3 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.15 № 2493, здійснюється з урахуванням положень п.п. 3.8. цього договору з урахуванням таких особливостей: споживач сплачує постачальнику вартість наданої оператором газотранспортної системи послуги з балансування протягом п`яти днів з дня отримання рахунка постачальника; споживач сплачує постачальнику вартість інших витрат протягом п`яти банківських днів з дня отримання рахунка постачальника.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором (п. 8.1 Договору).

У п. 8.2 Договору сторони погодили, що у разі невиконання споживачем умов п.п. 6.1 та 6.6. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми розстроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1. Договору).

Договір погоджений його сторонами, що підтверджується підписами їх представників та печатками юридичних осіб.

Сторонами укладені додаткові угоди: № 1 від 31.10.2016, № 2 від 22.11.2016, № 3 від 21.12.2016, № 4 від 23.01.2017, № 5 від 24.01.2017, № 6 від 24.02.2017, якими сторони, зокрема, викладали у новій редакції умови п. п. 5.2 Договору, щодо ціни газу (Т.1, а.с. 27-33).

На виконання умов Договору позивач поставив протягом жовтня 2016 - березня 2017 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1593371,37 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016, від 30.11.2016, від 31.12.2016, від 31.01.2017, від 28.02.2017, від 31.03.2017 (Т.1, а. с. 34-39).

Відповідач свої зобов`язання за договором поставки природного газу виконав з порушенням умов п. 6.1 Договору, за поставлений природний газ розрахувався не вчасно.

За розрахунком позивача, згідно з даними його бухгалтерського обліку (Т.1, а.с. 40-42), виписок по банківському рахунку позивача (Т.1, а.с. 46-268), відповідач заборгованість по основному боргу станом на день подання позову сплатив в повному обсязі із порушенням зазначених у п. 6.1. Договору строків, у зв`язку з чим, позивачем заявлені до стягнення 3% річних, пеня, інфляційні втрати за зобов`язаннями грудня 2016 року у розмірі 62,37 грн. 3% річних, 582,12 грн. пені за період прострочення з 26.01.2017 по 29.01.2017, за зобов`язаннями січня 2017 року у розмірі відповідно 65,51 грн. 3% річних, 611,47 грн. пені за період прострочення з 28.02.2017 по 09.03.2017, за зобов`язаннями березня 2017 року у розмірі 832,86 грн. 3% річних, 7076,92 грн. пені за період прострочення з 26.04.2017 по 16.08.2017 та інфляційні втрати за зобов`язаннями березня 2017 за загальний період з травня по липень 2017 року у розмірі 2 316,68 грн. (Т.1, а. с. 14-17).

Судом першої інстанції перевірено розрахунок спірних сум пені, інфляційних втрат та 3% річних та встановлено, що він є арифметично правильним та нормативно обґрунтованим, у зв`язку з чим, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

В той же час, приймаючи до уваги майновий стан сторін, наслідки спірного порушення зобов`язання, суд, відповідно до норм ч. 3 ст. 193, ч. 1 ст. 233 ГК України, ст. 529, ч. 3 ст. 551 ЦК України, роз`яснень Пленуму Вищого господарського суду України, викладених в постановах від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", дійшов висновку про можливість зменшення розміру стягуваної пені на 50%, що становить 4135,26 грн. (8270 грн. 52 коп. х 50%).

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 6.1 Договору сторони узгодили, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) наступного за місяцем поставки газу.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

З наданого позивачем розрахунку (т.1, а.с. 14-17), переліку операцій по договору (Т.1, а.с. 40-42), виписок по банківському рахунку позивача (Т.1, а.с. 46-268) вбачається, що відповідач за поставлений газ розрахувався повністю, однак, з порушенням строків, установлених договором, у зв`язку з чим позивачем нараховано інфляційні втрати за загальний період прострочення з 01.05.2017 по 31.07.2017 у сумі 2 316,68 грн. та 3% річних у загальній сумі 960,74 грн. (за зобов`язаннями грудня 2016 року з 26.01.2017 по 29.01.2017 у сумі 62,37 грн; за зобов`язаннями січня 2017 року з 28.02.2017 по 09.03.2017 у сумі 65,51 грн.; за зобов`язаннями березня 2017 року з 26.04.2017 по 16.08.2017 у сумі 832,86 грн.).

Крім того, позивач на підставі п. 8.2 Договору просить стягнути з відповідача за прострочення оплати вартості поставленого природного газу, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, яка за розрахунком позивача складає 8 270,52 грн. (за зобов`язаннями грудня 2016 року з 26.01.2017 по 29.01.2017 у сумі 582,12 грн.; за зобов`язаннями січня 2017 року з 28.02.2017 по 09.03.2017 у сумі 611,47 грн.; за зобов`язаннями березня 2017 року з 26.04.2017 по 16.08.2017).

Штрафними санкціями у ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ст. 230 ГК України).

У відповідності до ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки здійснені позивачем та перевірені судом першої інстанції розрахунки пені, інфляційних втрат та 3 % річних є арифметично вірними, відповідають вказаним вимогам законодавства та обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 8 270,52 грн. пені (за зобов`язаннями грудня 2016 року з 26.01.2017 по 29.01.2017 у сумі 582,12 грн.; за зобов`язаннями січня 2017 року з 28.02.2017 по 09.03.2017 у сумі 611,47 грн.; за зобов`язаннями березня 2017 року з 26.04.2017 по 16.08.2017), 2 316,68 грн інфляційних втрат (за загальний період прострочення з 01.05.2017 по 31.07.2017) та 960,74 грн. 3% річних (за зобов`язаннями грудня 2016 року з 26.01.2017 по 29.01.2017 у сумі 62,37 грн; за зобов`язаннями січня 2017 року з 28.02.2017 по 09.03.2017 у сумі 65,51 грн.; за зобов`язаннями березня 2017 року з 26.04.2017 по 16.08.2017 у сумі 832,86 грн.).

Щодо доводів апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про необґрунтоване та незаконне зменшення місцевим господарським судом належної до стягнення пені на 50%, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів встановила наступне.

Ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Отже, вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів апеляційного господарського суду враховує те, що згідно п. 2.1, Статуту Канівського комунального підприємства теплових мереж основною метою створення підприємства є отримання прибутку від здійснення господарської діяльності, спрямованої на розвиток і удосконалення теплопостачання з метою найбільш повного забезпечення тепловою енергією житлового фонду, комунально-побутових, соціально-культурних та інших підприємств. Основним джерелами доходів Канівського комунального підприємства теплових мереж є частка коштів, які надходять на рахунки від здійснення виробництва, транспортування та постачання теплової енергії (п. 2.3. Статуту Канівського комунального підприємства теплових мереж).

Нормами ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється. Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок: гарантованого постачальника; теплогенеруючої організації; теплопостачальної організації; теплотранспортуючої організації. На кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення за зобов`язаннями гарантованого постачальника, теплогенеруючих, теплопостачальних та теплотранспортуючих організацій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 затверджено Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки.

Відповідно до вказаного Порядку уповноважений банк здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки з урахуванням вимог пунктів 14 - 26 цього Порядку.

Згідно п. 14 Порядку, у разі коли теплопостачальна або теплогенеруюча організація здійснює продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води без власного виробництва теплової енергії з використанням виключно купленої у теплогенеруючих організацій теплової енергії, кошти, що надійшли на спеціальний рахунок, відкритий теплопостачальною організацією, як плата за теплову енергію та/або комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, розподіляються згідно з нормативами, розрахованими відповідно до пунктів 15-26 цього Порядку, і перераховуються в частині вартості: купленої теплової енергії - на спеціальні рахунки, відкриті теплогенеруючими організаціями, для подальшого розподілу між теплогенеруючими організаціями і постачальником природного газу із спеціальними обов`язками або поточні рахунки теплогенеруючих організацій у разі, коли і-та теплогенеруюча організація не використовує для виробництва теплової енергії природний газ; транспортування, постачання теплової енергії та надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (без урахування вартості купованої теплової енергії) - на поточний рахунок теплопостачальної організації.

Таким чином, Канівське комунальне підприємство теплових мереж самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використання, та оплата із такого рахунку відповідних послуг, у тому числі послуг з транспортування природного газу, залежить від розміру коштів, які надійшли від споживачів.

Разом з тим, колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що за 2018 рік збитки відповідача склали 2075 тис.грн, що підтверджується витягом із звіту про фінансові результати "Форма №2" Канівського комунального підприємства теплових мереж за 2018 рік.

На думку колегії суддів апеляційного господарського суду, надані відповідачем до матеріалів справи під час розгляду справи судом першої інстанції вищезазначені докази, ступінь виконання відповідачем зобов`язань за договором, причини несвоєчасного виконання зобов`язання, значимість підприємства відповідача для населення та держави, постачання відповідачем теплової енергії житловому фонду та бюджетним організаціям - містять об`єктивні відомості, які підтверджують висновок місцевого господарського суду про винятковість даного випадку, що надає право суду для зменшення неустойки та спростовує доводи апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити, що позивачем не надано належних у розумінні статей 74, 76, 79 Господарського процесуального кодексу України доказів отримання збитків або понесених ним втрат в результаті несвоєчасної оплати відповідачем вартості наданих послуг.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що є законні підстави для зменшення розміру стягнення з відповідача пені на 50% від належної до стягнення суми, а відтак, господарський суд обгрунтовано прийшов до висновку про можливість зменшенні пені на 50% з 8 270,52 грн. до 4 135, 26 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з доводами скаржника про порушення місцевим господарським судом приписів ст. 233 ГК України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

За результатами перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються апеляційним господарським судом на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.03.2019 у справі № 925/21/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 21.03.2019 у справі № 925/21/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №925/21/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

Т.П. Козир