ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

03.07.2019м. ДніпроСправа № 904/2767/19

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Трофимівське", Дніпропетровська область, м. Дніпро

до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровська область, м. Дніпро

про забезпечення позову

Суддя Мілєва І.В.

ВСТАНОВИВ:

01.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Трофимівське" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення позову (до його подання), в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову ТОВ "Трофимівське" до Дніпровської міської ради, шляхом заборони відповідачу та/або іншим особам, в тому числі 3-їм особам, але не виключно, за дорученням відповідача, вчиняти будь-які дії на реалізацію рішення виконавчого комітету Виконавчого комітету Дніпровської міської ради «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою міста» № 625 від 18.06.2019, в частині що стосується торговельного комплексу, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська (вул. Братів Трофімових) 111К, що належить позивачу на праві власності.

В обґрунтування поданої заяви майбутній позивач посилається на наступне. 18.06.2019 виконавчий комітет Дніпровської міської ради прийняв Рішення № 625 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою міста». Зазначеним Рішенням, серед іншого, визначено:

- усунути наслідки порушень Правил благоустрою території міста Дніпра, затверджених рішенням міської ради від 27.11.2013 № 44/43, шляхом припинення функціонування та демонтажу встановлених тимчасових споруд, холодильного обладнання, незаконних бензинових, дизельних і газових автозаправних станцій, літніх майданчиків, споруд господарського призначення, точок розташування виносної торгівлі вхідних груп у місцях загального користування згідно з переліком (додаток);

- інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради спільно з Комунальним підприємством «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів Дніпровської міської ради та Комунальним підприємством «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради попередити власників тимчасових споруд холодильного обладнання, незаконних бензинових, дизельних і газових автозаправних станцій, літніх майданчиків, споруд господарського призначення, точок розташування виносної торгівлі вхідних груп про необхідність власними силами та за власні кошти усунути наслідки порушень Правил, звільнити зайняті земельні ділянки та привести їх до первісного стану для подальшого використання за функціональним призначенням.

Додатком до Рішення є Перелік тимчасових споруд, холодильного обладнання, незаконних бензинових, дизельних і газових автозаправних станцій, літніх майданчиків, споруд господарського призначення, точок розташування виносної торгівлі вхідних груп у місцях загального користування (Перелік), яких стосується рішення.

В пунктах 160-170 Переліку, з приміткою «тимчасові споруди» вказані об`єкти позивача, розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська, 111К, які мають бути демонтовані згідно з вимогами Рішення.

Заявник зазначає, що відповідно до Договору купівлі-продажу торговельного комплексу від 27.12.2007, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1258, Товариство з обмеженою відповідальністю «Трофимівське» (яке є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «МСД-ЗЕВС») придбало у Ісаєвої ОСОБА_1 .І. торговельний комплекс, розташований за адресою м. Дніпро, вул. Братів Трофімових (вул. Велика Діївська), 111К. Вказане підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 35859083 від 16.10.2012. Згідно даних Технічного паспорту на об`єкт, виготовленого ТОВ «ДПКТІ» станом на 19.09.2018, фундамент об`єкту є бетонним, стіни виготовлені з металу та цегли, що також виключає підстави для тверджень, що об`єкт є тимчасовою спорудою. Таким чином, дії відповідача спрямовані на незаконне позбавлення позивача права власності на об`єкт. Отже, спірне рішення спрямоване та безпосередньо стосується, у тому числі, позбавлення позивача права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, оскільки фактично йдеться про припинення права власності шляхом знесення об`єкта, що суперечить положенням Конституції України та вимогам законодавства, яке регулює відповідні правовідносини власності в Україні. Відповідно до Договору оренди землі від 23.12.2011 Дніпропетровська міська рада передала, а Товариство з обмеженою відповідальністю «МСД-ЗЕВС» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку по фактичному розміщенню торговельного комплексу, яка знаходиться за адресою: по вул. Братів Трофімових (вул. Велика Діївська), 111К. Підставою для укладення договору оренди земельної ділянки є рішення міської ради від 19.10.2011 № 171/16. Вказаний договір оренди укладений строком на 5 років, та відповідно до п.8 договору «...після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендаря про намір продовжити його дію...». На виконання зазначеного пункту договору 22.11.2016 орендарем (ТОВ «МСД-ЗЕВС») було подано клопотання про поновлення договору оренди, з наданням відповідного пакету документів. Однак, досі дані щодо розгляду даного питання відсутні. Тобто, про визнання відповідачем права користування земельною ділянкою за позивачем свідчить укладений між ними договір оренди цієї земельної ділянки і відсутність протягом тривалого часу (з 2016 року) заперечень з боку відповідача проти користування позивачем земельною ділянкою, на якій розташовано належне останньому нерухоме майно. Враховуючи той факт, що позивачем належним чином здійснено дії для оформлення права користування земельною ділянкою, а саме своєчасно та у відповідності з вимогами діючого законодавства подано клопотання про поновлення договору оренди земельної ділянки, а відповідач ухиляється від прийняття відповідного рішення, відсутні правові підстави стверджувати, що земельна ділянка є самовільно зайнятою позивачем. Заявник зазначає, що прийняттям спірного Рішення відповідач фактично порушує умови договору та діючого законодавства та вчиняє дії на перешкоджання позивачу користуватись як земельною ділянкою, так і об`єктом. Зобов`язання позивача в примусовому порядку звільнити земельну ділянку шляхом демонтажу належного йому майна є порушенням права власності позивача, гарантованого статтею 41 Конституції України. Зазначені обставини виключають можливість звільнення земельної ділянки під будівлями з підстав її самовільного зайняття. Заявник стверджує, що наразі позивачем готується позовна заява до відповідача про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні власністю та припинення дії, яка порушує право. Однак, оскільки для підготовки позовної заяви необхідний деякий час, а невжиття заходів забезпечення позову може не тільки істотно ускладнити виконання рішення суду, а і взагалі зробити його виконання неможливим, позивач змушений звернутися до суду з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову. Заявник вважає, що заборона відповідачу та/або іншим особам вчиняти дії щодо демонтажу торговельного комплексу, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська (вул. Братів Трофімових) 111К, що належить позивачу на праві власності, є розумним і обґрунтованим заходом забезпечення, оскільки спрямоване на недопущення позбавлення позивача права власності та забезпечить ефективний захист оспорюваних прав позивача.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Трофимівське», суд вважає, що вказана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ст. 136 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Зміст поданої заяви про забезпечення позову фактично зводиться до незгоди заявника із Рішенням № 625 Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою міста, прийнятого 18.06.2019 виконавчим комітетом Дніпровської міської ради, в частині зазначення у п.160-170 Переліку (який є додатком до вищевказаного рішення) об`єктів, які (як зазначає заявник) належать йому на праві власності).

Суд звертає увагу, що, подавши заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову, заявник стверджує, що наразі ним готується позовна заява до виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні власністю та припинення дії, яка порушує право. Про наміри оскаржити в частині (яка стосується належних йому об`єктів) рішення № 625 Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою міста, прийняте 18.06.2019 виконавчим комітетом Дніпровської міської ради, заявник не зазначає.

Заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та/або іншим особам, в тому числі 3-їм особам, але не виключно, за дорученням відповідача, вчиняти будь-які дії на реалізацію рішення виконавчого комітету Виконавчого комітету Дніпровської міської ради Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою міста № 625 від 18.06.2019, в частині що стосується торговельного комплексу, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська (вул. Братів Трофімових) 111К, що належить позивачу на праві власності.

Пункт 2 наведеного рішення №625 від 18.06.2019 містить наступне формулювання: «…попередити власників …про необхідність власними силами та за власні кошти усунути наслідки порушень Правил, звільнити зайняті земельні ділянки та привести їх до первісного стану для подальшого використання за функціональним призначенням.».

Тобто відповідний демонтаж має бути проведений власниками «власними силами та за власні кошти», що не узгоджується з проханням заявника заборони відповідачу та/або іншим особам, в тому числі 3-їм особам, але не виключно, за дорученням відповідача вчиняти будь-які дії на реалізацію рішення в частині що стосується торговельного комплексу, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська (вул. Братів Трофімових) 111К.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявник, наразі, не надав суду належних обґрунтувань та доказів в підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи наведене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Трофимівське про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. (ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Трофимівське» про забезпечення позову - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 03.07.2019 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В. Мілєва