ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2019 Справа № 908/107/19
м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Широбокова Л.П., Орєшкіна Е.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2019 у справі №908/107/19 (суддя Корсун В.Л., рішення ухвалене у місті Запоріжжя без повідомлення (без виклику) учасників справи, повне рішення складено 19.03.2019)

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", м.Київ

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , м.Запоріжжя

про стягнення 4913,45 грн.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" (позивач) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач) про стягнення витрат з виплаченої середньої заробітної плати військовозобов`язаним і витрат нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 4913,45 грн.

Позивач обґрунтував свої позовні вимоги порушенням відповідачем зобов`язань щодо здійснення відшкодування витрат по виплаті заробітної плати (у тому числі і єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) за період перебування працівника позивача на навчальних військових зборах у встановленому законом порядку.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.03.2019 у справі №908/107/19 (суддя Корсун В.Л.) позов задоволено.

Стягнуто із ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" суму витрат з виплаченої середньої заробітної плати військовозобов`язаним (у тому числі і єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 4913 грн. 45 коп. та 1762 грн. 00 коп. судового збору.

Означене рішення місцевого господарського суду вмотивоване тим, що відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_2 - є особою, відповідальною за відшкодування витрат позивача на оплату військовозобов`язаним працівникам, які проходили військові збори, середньої заробітної плати (у тому числі і єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Враховуючи, що позивачем доведено факт порушення його прав відповідачем, а останнім не надано до матеріалів справи доказів відшкодування понесених позивачем витрат у сумі 4913,45 грн., суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач (Запорізький ОВК) звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2019 у справі №908/107/19.

Відповідач зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а оскаржуване рішення було винесено з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи. Вважає, що пред`явлені до ІНФОРМАЦІЯ_3 позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, а суд першої інстанції не звернув увагу та не надав належної оцінки аргументам, на які посилався відповідач. Скаржник, посилаючись на вимоги п.п. 11 та 12 Інструкції про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам, вказує на те, що фактично рахунок про відшкодування витрат на виплату середньої заробітної плати військовозобов`язаному ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 не надавався. За твердженням апелянта, надання відповідачу вищезазначеного рахунку не може довести у своїй позовній заяві і сам позивач. Не посилається позивач на жодне листування з ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо предмету позову та навіть не наводить конкретної дати відмови про відшкодування середнього заробітку військовозобов`язаному. Відповідач вважає, що фактичні доводи про те, що з невстановлених причин рахунок про відшкодування витрат на виплату середньої заробітної плати військовозобов`язаному ОСОБА_1 залишився у позивача і факт отримання відмови не було підтверджено жодним доказом свідчить про те, що з невідомих причин позивач вищезазначений рахунок не надавав. Окрім того, позивач в період з 2015 року по теперішній час жодного разу не звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з приводу відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою середнього заробітку військовозобов`язаному ОСОБА_1 . Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не знаючи взагалі про існування рахунку про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою середнього заробітку військовозобов`язаному ОСОБА_1 , не порушував жодного права чи законного інтересу ДП "Адміністрація морських портів України", яка в свою чергу не надала жодного доказу про таке порушення (відмову у відшкодуванні), як цього вимагають приписи ст.ст. 74,79,80 ГПК України.

Позивач (ДП "АМПУ") у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з аргументами та обставинами, на які посилається відповідач та вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права за результатами повного та всебічного розгляду справи, а доводи апеляційної скарги жодним чином цього не спростовують. Зокрема, позивачем було передано до Бердянського ОМВК довідку на виплату середньої заробітної плати, нарахованої військовозобов`язаним, призваним на збори, а також рахунок №1 для відшкодування витрат. Відповідно до відомостей, які зазначені на Довідці про виплату середньої заробітної плати, нарахованої військовозобов`язаному ОСОБА_1 , дана довідка акцептована військовим комісаром Бердянського ОМВК Роговим В.М. у відповідності до п.12 Інструкції. Позивач звертає увагу, що надання рахунків про відшкодування витрат на виплату середньої заробітної плати військовозобов`язаному установами (підприємствами) безпосередньо до обласного військового комісаріату положеннями законодавства чинного на час виникнення спірних правовідносин не передбачено.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.04.2019 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Кощеєв І.М., поновлено ІНФОРМАЦІЯ_5 пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2019 у справі №908/107/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2019 у справі №908/107/19; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження; зупинено дію оскаржуваного рішення на час розгляду апеляційної скарги.

За розпорядженням керівника апарату суду від 24.06.2019, у зв`язку з відпусткою суддів Кузнецової І.Л. і Кощеєва І.М. - членів колегії суддів, відповідно до пункту 2.4.6. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого для розгляду справи №908/107/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Широбокова Л.П., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою від 24.06.2019 означена колегія суддів прийняла справу до свого провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено такі обставини.

Повісткою військового комісара Бердянського ОМВК працівнику філії "Морська пошуково-рятувальна служба" ДП "АМПУ" ОСОБА_1 викликано прибути для проходження учбових зборів згідно Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з 01.10.15 строком на 10 днів (а.с.48).

Наказом виконуючого обов`язки начальника філії "Морська пошуково-рятувальна служба" ДП "АМПУ" ОСОБА_2 від 02.10.15 №372-к ОСОБА_1 , інженера І категорії берегового радіоцентру м. Бердянськ Національної морської системи зв`язку під час лиха та для забезпечення безпеки служби зв`язку, увільнено (словами оригіналу) від роботи з 01 жовтня 2015 року у зв`язку з призовом на учбові збори строком на 10 днів, зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на час проходження навчальних зборів. Підстава: повістка військового комісара Бердянського ОМВК ОСОБА_3 від 01.10.2015 (а.с.46).

Заявою від 12.10.2015 ОСОБА_1 звернувся до начальника філії "Морська пошуково-рятувальна служба" ДП "АМПУ" з проханням поновити його на посаді інженера І категорії БРЦ НМЗЛБ м. Бердянськ у зв`язку з закінченням проходження військових учбових зборів з 11.10.2015 (а.с.47).

Згідно з довідкою засвідченою підписами начальника філії "Морська пошуково-рятувальна служба" ДП "АМПУ" ОСОБА_4 , головного бухгалтера вказаної філії ОСОБА_5 , за період перебування на зборах (01.10.2015-10.10.2015) нараховано до виплати 3577,84 грн. заробітної плати та єдиний соціальний внесок на заробітну плату 37,33% у сумі 1335,61 грн., виходячи з розрахунку середньоденної зарплати у розмірі 511,12 грн. (а.с.50).

Отже позивачем здійснено виплату середньої заробітної плати на навчальних зборах вказаного працівника у сумі 4913,45 грн., яка складається з 3577,84 грн. нарахування середньої заробітної плати та 1335,61 грн. єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Період перебування на зборах підтверджено підписом військового комісару ОСОБА_6 та відтиском печатки ІНФОРМАЦІЯ_6 , які проставлено у вказаній довідці (а.с.50), а також записом у військовому квитку серії НОМЕР_1 виданому ОСОБА_1 щодо проходження 10-денних зборів при Бердянському ОМВК у 2015 р. (а.с.52).

Крім того, знаходження військовозобов`язаного ОСОБА_1 01.10.2015 у Бердянському ОМВК підтверджено повідомленням військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_6 підполковником ОСОБА_3 адресованому керівнику підприємства (а.с.49).

Філією "Морська пошуково-рятувальна служба" ДП "АМПУ" виставлено на оплату відповідачу рахунок №1, відповідно до якого сума відшкодування середнього заробітку військовозобов`язаних призваних на збори до Бердянського ОМВК в період з 01.10.2015 року по 10.10.2015 року склала 4913,45 грн. (а.с. 51).

За твердженням позивача, відповідач рахунок не оплатив та повернув подані документи позивачеві.

Як убачається з пояснень сторін та матеріалів справи причиною неоплати рахунку позивача є зазначення позивачем у Довідці період перебування військовозобов`язаного ОСОБА_1 на зборах з 01.10.2015 по 10.10.2015, тобто період до якого включений також один день - день прибуття цього військовозобов`язаного до місця проведення зборів.

Несплата відповідачем позивачу суми 4913,45 грн. слугувала підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду.

Згідно з частинами першою та другою статті 119 Кодексу законів про працю України, на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених Законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини.

Військовозобов`язаними, в розумінні статті 1 наведеного Закону, є особи, які знаходяться в запасі для комплектування Збройних Сил України і інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт по забезпеченню оборони держави.

Відповідно до частин 4, 9, 11, 13 статті 29 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ від 25.03.1992 час і строки проведення навчальних зборів військовозобов`язаних та резервістів визначаються Генеральним штабом Збройних Сил України та органами управління іншими військовими формуваннями відповідно до цього Закону. Військовозобов`язані, яким надійшла повістка районного (міського) військового комісаріату (органу Служби безпеки України) на прибуття для призову на збори, зобов`язані прибути в пункт і в строк, зазначені у повістці. Керівники підприємств, установ, організацій та навчальних закладів незалежно від підпорядкування та форми власності на вимогу військових комісаріатів забезпечують своєчасне прибуття військовозобов`язаних до визначених пунктів збору. За призваними на збори військовозобов`язаними на весь період зборів та резервістами на весь час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві, включаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, зберігаються місце роботи, а також займана посада та середня заробітна плата на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування і форм власності. Виплата середньої заробітної плати військовозобов`язаним за весь період зборів та резервістам за час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №1644 від 23.11.2006 "Про порядок і розміри грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам" виплата середнього заробітку військовозобов`язаним, у тому числі резервістам, призваним на збори, проводиться підприємствами, установами та організаціями, в яких працюють призвані на збори громадяни, з наступним відшкодуванням цих витрат за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міністерства оборони та інших центральних органів виконавчої влади, які здійснюють керівництво військовими формуваннями.

Розрахунок середньої заробітної плати проводиться відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України №100 від 08.02.1995, виходячи із заробітку за два останні місяці.

За пунктами 7, 8 Інструкції про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам, затвердженої наказом Міністра оборони України №80 від 12.03.2007, на виконання постанови Кабінету Міністрів України №1644 від 23.11.2006, за військовозобов`язаними, призваними на збори, зберігається на весь період зборів, уключаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, місце роботи, займана посада та середній заробіток як на основній, так і на сумісних роботах. Особам, призваним на збори, виплачується заробітна плата за відпрацьований час до дня припинення роботи у зв`язку з від`їздом на збори, а також середня заробітна плата за перші півмісяця зборів. За решту часу перебування на зборах виплата заробітної плати провадиться у звичайні строки, установлені на підприємстві, в установі чи організації, де працює військовозобов`язаний.

Відповідно до пунктів 11, 12, 13 Інструкції виплата середнього заробітку військовозобов`язаним, призваним на збори, провадиться підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, з подальшим відшкодуванням цих витрат військовими комісаріатами. Підприємства, установи та організації для покриття витрат на виплату середньої заробітної плати військовозобов`язаним, призваним на збори, подають до районного військового комісаріату, у якому перебувають на обліку військовозобов`язані, рахунки, котрі акцептуються і передаються до обласного військового комісаріату для оплати. Відшкодуванню підлягають всі витрати, пов`язані з виплатою середнього заробітку (у тому числі і єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). До рахунків додаються відомості на виплату середньої заробітної плати, нарахованої військовозобов`язаним, призваним на збори, згідно з цією Інструкцією. Середній заробіток військовозобов`язаних, призваних на збори, розраховується підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, відповідно до чинних нормативно-правових актів.

У пункті 4.6. Інструкції з організації і проведення навчальних зборів з військовозобов`язаними у військових частинах і установах Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №560 від 11.11.2009 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.12.2009 за №1162/17178) з подальшими змінами та доповненнями, визначено, що командири військових частин (установ) зобов`язані під час проведення навчальних зборів організувати: видання наказу про зарахування військовозобов`язаних до списків особового складу військової частини (установи), організувати їх облік; внесення відповідних записів про проходження навчальних зборів у військово-облікові документи військовозобов`язаних із зазначенням тривалості і виду навчальних зборів, завіривши їх підписом, скріпленим гербовою печаткою військової частини (установи), тощо.

Обласні військові комісаріати (військовий комісаріат Автономної Республіки Крим, ІНФОРМАЦІЯ_7 ) зобов`язані після закінчення навчальних зборів (п.4.7. Інструкції): відшкодувати витрати підприємствам (установам та організаціям), на яких працюють військовозобов`язані, призвані на навчальні збори, з виплатою середнього заробітку за весь період проведення навчальних зборів та урахуванням часу перебування у дорозі до місця проведення навчальних зборів і у зворотному напрямку, тощо.

Відповідно до пункту 10 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №389 від 03.06.2013, обласні військові комісаріати, крім виконання функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, здійснюють відшкодування роботодавцям середнього заробітку військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міноборони.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання також можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю.

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює загальні умови виконання зобов`язання, відповідно до яких, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди

Матеріали справи свідчать, що позивачем виконано вимоги наведених вище положень чинного законодавства України щодо надання відповідних Бердянському ОМВК документів щодо виплати військовозобов`язаному працівнику середнього заробітку за період знаходження його на навчальних зборах, до якого включено 01.10.2015 - день, необхідний для прибуття військовозобов`язаного до місяця зборів, що відповідає наведеним вище положенням постанови Кабінету Міністрів України №1644 від 23.11.2006 "Про порядок і розміри грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам" та Інструкції про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам.

Втім, всупереч положенням чинного законодавства України відповідачем не здійснено відшкодування витрат позивачеві.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що в силу наведених вище положень законодавства відповідач ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є особою, відповідальною за відшкодування витрат позивача на оплату військовозобов`язаному працівнику, який проходив військові збори, середньої заробітної плати (у тому числі і єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), проте належним чином свого обов`язку не виконав, чим порушив майнові права позивача, які підлягають захисту в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо неотримання ним відповідного рахунку позивача, за наявності в матеріалах справи доказів перебування відповідної довідки та рахунку на розгляді Бердянського ОМВК (наявного на Довідці погоджувального підпису військового комісару), не спростовують таких висновків.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати на оплату судового збору, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2019 у справі №908/107/19 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 08.07.2019.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна