РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2019 м. Київ Справа № 910/1839/19

За позовом: міністерства оборони України;

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ОБОРОННІ ТЕХНОЛОГІЇ";

про: стягнення 394.461,32 грн.

Суддя Балац С.В.

Секретар судового засідання Руденко В.О.

Представники:

позивача: Яценко С.Й.;

відповідача: Усенко Д.М.

С У Т Ь С П О Р У :

Міністерство оборони України звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ОБОРОННІ ТЕХНОЛОГІЇ" стягнення 394.461,32 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором від 12.06.2018 № 716/2/18/6-Д у вигляді несвоєчасного виконання робіт, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача 394.461,32 грн., з яких: 204.637,57 грн. - пеня та 189.823,75 грн. - штраф.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/1839/19 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 13.03.2019.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив частково з урахуванням направлення на адресу позивача сповіщень про готовність виробів та укладення з позивачем актів технічного стану військового майна.

В підготовчому засіданні 13.03.2019 оголошено перерву до 10.04.2019.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій вказано про прострочення відповідачем строків виконання зобов`язання за договором від 12.06.2018 № 716/2/18/6-Д, а також про те, що підтвердженням завершення відповідачем надання послуг є акт приймання-передачі військового майна.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав про невірне зазначення кінцевої дати надання послуг за виробом № 0478, а також про те, що акти приймання-передачі оформлені між сторонами із запізненням з вини позивача.

В підготовчому засіданні 10.04.2019 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 15.05.2019.

Ухвалами-повідомленнями від 16.05.2019 сторони процесу повідомлені про призначення судового засідання на 05.06.2019.

В судовому засіданні 05.06.2019 оголошено перерву до 19.06.2019.

В закритому судовому засіданні 19.06.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як замовником та відповідачем, як виконавцем, укладено договір від 12.06.2018 № 716/2/18/6-Д (далі - Договір), відповідно до предмету якого відповідач зобов`язується у 2018 році надати позивачу послуги з ремонту і технічного обслуговування систем озброєння, які зазначені у специфікації, а позивач зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

Положеннями п. 5.3.1 Договору передбачено, що акт приймання-передачі військового майна є підтвердженням завершення відповідачем надання послуг з ремонту виробів.

Умовами п. 7.2.3 Договору визначено, що за порушення строків виконання зобов`язання з відповідача стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Положеннями ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Між сторонами затверджені акти приймання-передачі, а саме:

- від 26.10.2018 № 581 (виріб № 0687);

- від 21.12.2018 № 16 (виріб № 0478).

Судом встановлено строки виконання відповідачем зобов`язання з надання послуг за Договором, які містяться в специфікації до укладеного між сторонами спору Договору.

Водночас, вказані строки відповідачем порушені, а саме: щодо акту від 26.10.2018 № 581 - на 25 діб та щодо акту від 21.12.2018 № 16 - на 50 днів.

Відповідно до акту приймання наданих послуг від 11.12.2018 № 1 вартість послуг виробу № 0687 становить 2.653.496,48 грн.

Відповідно до акту приймання наданих послуг від 21.12.2018 № 2 вартість послуг виробу № 0478 становить 2.711.767,84 грн.

Приймаючи до уваги положення пункту 7.2.3 Договору, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми пені в розмірі 204.637,57 підлягають задоволенню частково в сумі 201.925,81 грн., а саме:

- дослідивши поданий позивачем до суду розрахунок пені за актом від 26.10.2018 № 581 (виріб № 0687) суд визнав його невірним, однак, з огляду на те, що за розрахунками суду сума пені перевищує суму, заявлену позивачем до стягнення за вказаним актом, позовна вимога про стягнення з відповідача пені в сумі 66.337,41 грн. підлягає задоволенню повністю;

- дослідивши поданий позивачем до суду розрахунок пені за актом від 21.12.2018 № 16 (виріб № 0478) суд визнав його невірним, оскільки, враховуючи умови специфікації, прострочення виконання зобов`язання здійснене відповідачем на 50 днів. Відтак позовна вимога про стягнення з відповідача пені за актом від 21.12.2018 № 16 (виріб № 0478) підлягає задоволенню в сумі 135.588,40 грн. (2.711.767,84 грн. Х 0,1 % Х 50).

Позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу в сумі 189.823,75 грн. підлягає задоволенню повністю за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Заперечення відповідача викладені в поданих до суду заявах судом відхилені оскільки умовами укладеного між сторонами спору Договору (п. 5.3.1) визначено, що акт приймання-передачі військового майна є підтвердженням завершення відповідачем надання послуг з ремонту виробів, а сповіщення про готовність виробів та укладення з позивачем актів технічного стану військового майна не можуть слугувати підтвердженням завершення надання послуг. Крім того, як вбачається з актів приймання передачі від 26.10.2018 № 581 (виріб № 0687) та від 21.12.2018 № 16 (виріб № 0478), початок приймання виробів був здійснений вже з порушенням строків виконання відповідачем зобов`язання з надання послуг за Договором приймаючи до уваги положення специфікації до Договору.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ОБОРОННІ ТЕХНОЛОГІЇ" (03150, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКА, будинок 114, ідентифікаційний код: 39602928) на користь міністерства оборони України (03168, М.КИЇВ, СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОН, ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, БУДИНОК 6, ідентифікаційний код: 00034022) пеню в сумі 201.925 (двісті одна тисяча дев`ятсот двадцять п`ять) грн. 81 коп.; штраф в сумі 189.823 (сто вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот двадцять три) грн. 75 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 5.876 (п`ять тисяч вісімсот сімдесят шість) грн. 24 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 01 липня 2019 року

Суддя С.В. Балац