УХВАЛА

04 липня 2019 року Справа №913/216/19

Провадження №16/913/216/19

За позовом керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до відповідача-1: Рубіжанської міської ради Луганської області м.Рубіжне Луганської області

відповідача-2: Управління освіти Рубіжанської міської ради Луганської області м.Рубіжне Луганської області

відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПКФ ПРАЙД" м.Рубіжне Луганської області

про визнання незаконним рішення, визнання недійсним договору, зобов`язання повернути земельну ділянку,

Суддя Шеліхіна Р.М.

Секретар судового засідання - Бикова К.А.

У засіданні брали участь:

від органу прокуратури - Комісар О.О., прокурор відділу прокуратури Харківської області за службовим посвідченням від 06.05.2016 №043187;

від відповідача 1 - представник не прибув;

від відповідача 2 - представник не прибув;

від відповідача 3 - представник не прибув,

в с т а н о в и в:

Суть спору: керівник Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до Рубіжанської міської ради Луганської області, Управління освіти Рубіжанської міської ради Луганської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "ПКФ ПРАЙД" про визнання незаконним рішення Рубіжанської міської ради Луганської області від 17.07.2018 №57/6 "Про надання згоди управлінню освіти Рубіжанської міської ради на укладення договору про встановлення особистого строкового земельного сервітуту з ТОВ "ПКФ ПРАЙД"; визнання недійсним договору особистого строкового сервітуту, укладеного 01.10.2018 між Управлінням освіти Рубіжанської міської ради Луганської області і ТОВ "ПКФ ПРАЙД", зареєстрований за №125 від 01.10.2018; зобов`язання ТОВ "ПКФ ПРАЙД" повернути Управлінню освіти Рубіжанської міської ради Луганської області земельну ділянку загальною площею 0,0030 га, вартістю 7830 грн 25 коп., розташовану за адресою: вул.Будівельників, 28, м.Рубіжне, Луганська область.

В обгрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що відсутні підстави для встановлення сервітуту у відповідності до ч. 1 ст. 401 Цивільного кодексу України (коли потреби особи не можуть бути задоволені іншим способом) та що потреби ТОВ "ПКФ ПРАЙД" щодо розміщення тимчасових споруд могли бути задоволені шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Предмет та умови спірного договору про встановлення особистого строкового сервітуту від 01.10.2018 відповідають законодавчому визначенню поняття оренди землі, а не визначенню поняття земельного сервітуту. Оформивши договір про встановлення особистого строкового сервітуту (земельний сервітут) від 01.10.2018, сторони насправді вчинили правочин оренди земельної ділянки. Прокурор вважає, що дії Рубіжанської міської ради Луганської області повинні розцінюватися як зловживання правом, що суттєво обмежує права інших учасників господарсько-правових відносин на отримання вказаної земельної ділянки в оренду чи власність, на оплатних умовах та на підставі конкурсу. Передача спірної земельної ділянки 3-му відповідачу на підставі договору про встановлення особистого строкового сервітуту (земельний сервітут) від 01.10.2018 поза конкурсною процедурою є підставою для визнання цього договору недійсними з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, а отримана у користування земельна ділянка підлягає звільненню та поверненню Рубіжанській міській раді Луганської області на підставі ст. 216 Цивільного кодексу України.

Прокурор вказує, що Головне управління Держгеокадастру у Луганській області перевіривши рішення Рубіжанської міської ради Луганської області "Про надання згоди управлінню освіти Рубіжанської міської ради на укладення договору про встановлення особистого строкового земельного сервітуту з ТОВ "ПКФ ПРАЙД" від 17.07.2018 №57/6 та встановивши порушення вимог чинного законодавства 09.10.2018 направило клопотання №254-ДК/0011/КВ/06/01/-18 про дотримання вимог земельного законодавства на адресу Рубіжанської міської ради Луганської області.

Відповідно до відповіді Рубіжанської міської ради Луганської області від 14.11.2018 №013-010/4137 клопотання про дотримання вимог земельного законодавства щодо приведення у відповідність до діючого законодавства спірного рішення є не обґрунтованим.

Рубіжанська міська рада Луганської області, як орган місцевого самоврядування територіальної громади, виступає суб`єктом права власності на спірну земельну ділянку та зобов`язана здійснювати захист комунальних майнових прав відповідно до ст.ст. 80, 83 Земельного кодексу України.

Однак, як зазначає прокурор, вказаний захист та контроль Рубіжанською міською радою Луганської області не здійснено. Крім того, рада самостійно прийняла спірне рішення та була ініціатором укладення спірних договорів, тому визначена відповідачем за цим позовом.

Відповідно до частин 1-2 статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно з частинами 1-3 статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Статтею 84 ЗК України передбачено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з частинами 1-2 статті 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

За змістом положень статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Крім того, згідно з абзацом 4 статті 15-2 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Відповідно до Положення Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль): за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за: проведенням землеустрою, виконанням заходів, передбачених проектами землеустрою, зокрема за дотриманням власниками та користувачами земельних ділянок вимог, визначених у проектах землеустрою; дотриманням порядку визначення та відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Наведене свідчить, що органи Держгеокадастру можуть виконувати, зокрема, дві абсолютно різних функції, а саме:

1)функції розпорядника земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності від імені власника, яким є держава Україна, з усіма повноваженнями власника на захист права власності;

2)функції органу державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності.

Як вказує прокурор, спірна земельна ділянка є комунальною власністю, тобто не є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення та не належить до агропромислового комплексу, тому Держгеокадастр у цьому разі не наділений повноваженнями розпорядника з усіма повноваженнями власника на захист права власності, а надані законом функції державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства не наділяють Держгекадастр правом контролю за реалізацією органом місцевого самоврядування повноважень щодо розпорядження землями територіальної громади, що виключає можливість звернення до суду з позовними вимогами, заявленими у цій справі.

Таким чином, Держгеокадастр не може здійснювати процесуальні права позивача, у зв`язку з відсутністю повноважень розпорядника з усіма повноваженнями власника на захист права власності.

На підставі вищевикладеного та у зв`язку з тим, що орган, який уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах за вищевказаними прокурором обставинами є відповідачем, стороною оспорюваних правовідносин та особою, яка прийняла оспорюване прокурором рішення, а у Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру відсутні повноваження на розпорядження землями комунальної власності, у прокурора виникає право на звернення до суду із даною позовною заявою для захисту державних інтересів та він набуває статусу позивача.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 02.05.2019 суд підтвердив підстави представництва керівником Сєвєродонецької місцевої прокуратури із заявленими позовними вимогами, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 20.05.2019.

У судове засідання 20.05.2019 прибув прокурор та повноважний представник другого відповідача.

Від Сєвєродонецької місцевої прокуратури через канцелярію суду надійшла уточнена позовна заява від 11.05.2019 №3910вих19, яка судом оглянута та долучена до матеріалів справи.

Від Рубіжанської міської ради Луганської області через канцелярію суду за супровідним листом від 16.05.2019 №001-009/1992 надійшов відзив від 16.05.2019 №001-111/1991, яким відповідач-1 заперечує проти позову.

Перший відповідач вказує, що спірна земельна ділянка перебуває у постійному користуванні Управління освіти Рубіжанської міської ради і таке право не передбачає встановлення договірних правовідносин щодо земельної ділянки і є безстроковим. Таким чином, відповідач-1 вважає, що встановлення земельного сервітуту є єдиним способом задоволення потреб відповідача-3 щодо користування земельною ділянкою.

Також відповідач-1 вважає, що в інформації, яку надало ГУ Держгеокадастру у Луганській області не висловлено сумнівів щодо встановлення земельного сервітуту, а лише вказано про порушення вимог, встановлених щодо тимчасової споруди-котельні, яка буде зводитись на земельній ділянці.

Відповідач-1 зазначає, що відділом ГУ Держгеокадастру у Луганській області 12.09.2018 були внесені відомості до Державного земельного кадастру про земельній сервітут ТОВ "ПКФ ПРАЙД" на спірну земельну ділянку, що на думку позивача свідчить про відповідність технічної документації із землеустрою вимогам діючого законодавства.

Крім цього, відповідач-1 посилаючись на п.1 ч.1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає, що вимога про визнання рішення Рубіжанської міської ради підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Також відповідач-1 зазначає, що в провадженні господарського суду Луганської області перебуває справа №913/224/19, однією з позовних вимог якої є саме визнання недійсним договору особистого строкового сервітуту, укладеного 01.10.2018 між Управлінням освіти Рубіжанської міської ради Луганської області і ТОВ "ПКФ ПРАЙД", зареєстрований за №125 від 01.10.2018.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 20.05.2019 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів, з 02.07.2019 до 31.07.2019 (включно) та відклав підготовче засідання на 04.07.2019.

У судове засідання 04.07.2019 прибув прокурор.

Від Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області надійшла відповідь на відзив від 25.05.2019 №4241вих19, в якій прокурор, посилаючись на норми Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі" зазначає, що земельним законодавством не передбачено право постійного користувача розпоряджатись земельною ділянкою шляхом передачі її іншим особам у платне користування.

Прокурор, посилаючись на ст.149 ЗК України, вважає, що для надання земельної ділянки ТОВ "ПКФ ПРАЙД" у користування, Рубіжанська міська рада повинна була вилучити її із постійного користування в другого відповідача та надати в порядку, передбаченому ст.124 ЗК України.

Також, прокурор стверджує, що листом ГУ Держгеокадастру у Луганській області від 13.12.2018 №10-12-045-9996/2-18 встановлено, що рішення Рубіжанської міської ради Луганської області від 17.07.2018 №57/6 "Про надання згоди управлінню освіти Рубіжанської міської ради на укладення договору про встановлення особистого строкового земельного сервітуту з ТОВ "ПКФ ПРАЙД" прийняте із порушенням земельного законодавства.

Прокурор вважає доводи відповідача-1, щодо розгляду вимоги про визнання рішення Рубіжанської міської ради в порядку адміністративного судочинства, безпідставними.

Прокурор вказує, що вимоги про визнання недійсним рішення та договору мають однаковий спосіб захисту права, мають ті самі підстави виникнення та обставини, на яких ґрунтуються ці вимоги, підтверджуються тими самими доказами, тому на підставі ст.21 ГПК України підлягають об`єднанню в одне провадження та розгляду в порядку господарського судочинства.

Від відповідача-1 через канцелярію суду надійшла заява від 03.06.2019 №320 про розгляд справи без його участі.

Суд задовольняє вказану заяву.

Також від відповідача-1 через канцелярію суду надійшло клопотання від 03.06.2019 №321 про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

Суд оглянув та долучив вказані документи до матеріалів справи.

Від Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області надійшли пояснення від 27.06.2019 №5163вих19, в яких прокурор просить вважати правильними позовні вимоги про визнання недійсним договору №125.

Суд приймає вказані пояснення до розгляду.

Від Управління освіти Рубіжанської міської ради Луганської області на електронну адресу суду надійшов відзив від 02.07.2019 №873, яким відповідач-2 заперечує проти позову і зазначає, що спірне рішення було прийнято на виконання рішення Рубіжанської міської ради від 20.12.2017 №39/1 "Про затвердження Програми децентралізації теплопостачання в місті Рубіжне на 2018 рік".

Як вказує другий відповідач, повноваження Рубіжанської міської ради Луганської області щодо передачі земельної ділянки у користування відповідають ст.122 ЗК України.

Суд зазначає, що строк, визначений кодексом для проведення підготовчого провадження у даній справі, спливає - 31.07.2019.

Відповідно до ч. 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Відповідно до ч.1 ст. 195 ГПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

За приписами п.3 ч.2 ст.185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 22.07.2019 об 11 год. 30 хв.

Керуючись ст.ст. 177, 185, 195, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

1.Закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

2.Судове засідання призначити на 22.07.2019 об 11 год. 30 хв.

3.Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Луганської області за адресою: м. Харків, проспект Науки, 5, 2-й поверх, зал судових засідань №204.

Інформація про час і місце судового засідання додатково розміщена на сторінці суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/).

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення суддею - 04.07.2019 і оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Шеліхіна