ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2019 р. Справа№ 910/11724/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Тищенко А.І.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Саленко В.Ю. за довіреністю від 23.01.2019;

від відповідача 1: Перепелицін К.М. за довіреністю від 20.03.2019;

від відповідача 2: Суханов Т.В. директор, Кризький С.Ю. за довіреністю від 08.01.2019;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Київська поліграфічна фабрика "Зоря"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 (повний текст складено 12.02.2019)

у справі №910/11724/17 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Київська поліграфічна фабрика "Зоря"

до 1) Київської міської ради

та 2) дочірнього підприємства "Альтернатива"

про визнання недійсним та скасування рішення Київської міської ради № 973/1977 від 23.02.2017, визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації права оренди,

УСТАНОВИВ:

У липні 2017 року приватне акціонерне товариство "Київська поліграфічна фабрика "Зоря" (далі - позивач) звернувся у Господарський суд міста Києва з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач 1) та дочірнього підприємства "Альтернатива" (далі - відповідач 2), у якому просив суд:

- визнати недійсним та скасувати рішення третьої сесії восьмого скликання Київської міської ради №973/1977 від 23 лютого 2017 року "Про передачу дочірньому підприємству "Альтернатива" земельної ділянки для експлуатації та обслуговування виробничих будівель на вул. Луговій, 1-а, в Оболонському районі м. Києва" (далі - спірне рішення);

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки за адресою: вул.Лугова, 1-а (категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, кадастровий номер :78:214:0015), укладений між відповідачами на підставі рішення Київської міської ради №973/1977 від 23 лютого 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Кравченко Н.П. 14.06.2017 за номером 178 (далі - договір оренди);

- скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за адресою: вул. Лугова, 1-а (категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, кадастровий номер :78:214:0015), за ДП "Альтернатива".

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірне рішення порушує право власності позивача, оскільки на земельній ділянці, переданій відповідачу 2 в оренду за спірним рішенням та договором оренди землі, знаходиться нерухоме майно, власником якого є позивач, а саме - склад зберігання ЗММ (будівля, літера "Ф" на План-схемі). Позивач має право на користування земельною ділянкою, на якій розташоване належне йому нерухоме майно, однак, спірне рішення прийняте з порушенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача та з порушенням ст.41 Конституції України, ст.321 Цивільного кодексу України, без погодження меж земельної ділянки з позивачем, тому підлягає визнанню недійсним та скасуванню. Тому договір оренди, укладений на підставі незаконного рішення, підлягає визнанню недійсним, а право оренди підлягає скасуванню.

Відповідач 1 у запереченнях на позов вказав, що спірне рішення прийнято у відповідності до положень чинного законодавства, а на спірній земельній ділянці відсутнє належне позивачу нерухоме майно.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву заперечував проти позову, посилаючись на те, що склад зберігання ЗММ, який позначений літерою "Ф" на плані, не є об`єктом нерухомого майна, оскільки являє собою майданчик, огороджений парканом, з самовільно розміщеним позивачем резервуаром для зберігання рідини.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, приватне акціонерне товариство "Київська поліграфічна фабрика "Зоря" звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки матеріалами справи підтверджується, що склад зберігання ЗММ (літера "Ф") є нерухомим майном, право власності на нього зареєстровано за позивачем у встановленому порядку, а тому спірне рішення та договір оренди порушують права позивача. Крім цього, на момент укладення договору відповідачам було відомо про знаходження на земельній ділянці об`єктів нерухомого майна позивача, однак не було погоджено межи земельної ділянки із позивачем, як суміжним землевласником, та обмежено доступ позивача до належного йому складу (літера "С" на плані). Також рішення було прийнято на підставі неналежних доказів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12 березня 2019 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 16 квітня 2019 року.

12 квітня 2019 року від відповідача 2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю явки представника.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16 квітня 2019 року відкладено розгляд справи на 20 травня 2019 року.

Відповідно до ст. 216 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 20 травня по 24 червня 2019 року.

21 червня 2019 року представником відповідача 2 було подано клопотання про долучення доказів, а саме, найновіших фото та відео спірної земельної ділянки з розташованими на ній об`єктами позивача та ДП "Альтернатива", планів-схем, технічного паспорту, реєстраційного посвідчення, паспорта на об`єкт ЦО, належний ДП "Альтернатива на праві власності, - сховище.

У судовому засіданні, з урахуванням думки позивача, переконливо обґрунтованої нормами чинного ГПК, суд апеляційної інстанції відхилив клопотання про залучення і дослідження вказаних доказів.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2019, у зв`язку із перебуванням судді Кравчука Г.А. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі колегію суддів у складі: головуючого судді Козир Т.П., суддів: Коробенка Г.П., Тищенко А.І.

Представник позивача (апелянта) у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив її задовольнити.

Представники відповідачів у судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням третьої сесії восьмого скликання міської ради №973/1977 від 23.02.2017 року "Про передачу дочірньому підприємству "Альтернатива" земельної ділянки для експлуатації та обслуговування виробничих будівель на вул. Луговій, 1-а, в Оболонському районі м. Києва" Київська міська рада вирішила:

1. Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки дочірньому підприємству "Альтернатива" для експлуатації та обслуговування виробничих будівель на вул. Луговій, 1-а, в Оболонському районі м. Києва (категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, справа Д-7345, ДП №01065-04 від 05.12.2016).

2. Передати дочірньому підприємству "Альтернатива", за умови виконання п.3 цього рішення, в оренду на 10 років земельну ділянку площею 0,4386 га (кадастровий номер :78:214:0015, витяг з Державного земельного кадастру №НВ-016) для експлуатації та обслуговування виробничих будівель на вул. Луговій, 1-а, в Оболонському районі м. Києва із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно (свідоцтво про право власності на майновий комплекс від 29.11.2002).

На виконання вказаного рішення Київської міської ради між відповідачами був укладений договір оренди земельної ділянки за адресою: вул. Лугова, 1-а (категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, кадастровий номер :78:214:0015), посвідчений приватним нотаріусом Кравченко Н.П. 14.06.2017 за номером 178.

Також за ДП "Альтернатива" було проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за адресою: вул. Лугова, 1-а (категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, кадастровий номер :78:214:0015).

Позивач вважає, що спірне рішення Київської міської ради порушує його право власності на нерухоме майно, яке знаходиться на цій земельній ділянці, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Так, позивач вказує, що на зазначеній земельній ділянці по вул. Лугова, 1а, в Оболонському районі м. Києва знаходиться нерухоме майно - склад зберігання ЗММ, що є власністю позивача. Надання зазначеної земельної ділянки в користування виключно відповідачу 2 значно обмежує позивачу можливість користування та розпорядження нерухомим майном, а саме, унеможливлює проїзд до свого об`єкту нерухомості та вільне розпорядження ним, що перешкоджає здійсненню господарювання.

Крім того, з виникненням права власності на будівлю чи споруду до власника переходить право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташована належна йому на праві власності будівля чи споруда, а тому, на думку позивача, він набув право користування земельною ділянкою на вул .Луговій, 1-а , в Оболонському районі м. Києва під нерухомим майном, що є власністю позивача - літерою Ф (категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, кадастровий номер :78:214:0015, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 00).

Підсумовуючи викладене, позивач вважає, що спірне рішення не відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому ущемляє права та інтереси позивача. Приймаючи спірне рішення, відповідач 1 не тільки позбавив позивача права оформити земельну ділянку по фактичному розміщенню нерухомого майна, а й поставив під загрозу право власності позивача на нерухоме майно, яке згідно спірного рішення опинилося на земельній ділянці, належній відповідачу 2.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним та скасування спірного рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідачем 1 порушено права та охоронювані законом інтереси позивача, а тому відсутні підстави визнання недійсним та скасування спірного рішення. Щодо вимог про визнання недійсним договору оренди та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, то вони є похідними від вимог про скасування спірного рішення, а тому також не підлягають задоволенню.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві викладає предмет і підставу позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема, факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Тобто, перш, ніж прийняти рішення, суд зобов`язаний перевірити наявність обставин (підстав), якими позивач обґрунтовує свої вимоги, їх правомірність та чи доводять вони заявлені позовні вимоги, і, в залежності від встановленого, прийняти рішення відповідно до вимог закону.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про порушення його права власності внаслідок передачі в оренду земельної ділянки, на якій розташований належний позивачу об`єкт нерухомого майна - склад зберігання ЗММ (будівля, літера "Ф" на План-схемі), внаслідок чого позивач позбавлений можливості безперешкодно користуватись зазначеним майном.

Таким чином, з огляду на предмет заявлених позивачем у справі позовних вимог, порушеним правом позивача, яке, за його доводами, підлягає судовому захисту у даному судовому провадженні, є його право власності на нерухоме майно та право користування земельною ділянкою під майном, а до предмету доказування, відповідно, входять обставини щодо порушення права власності позивача на належне йому майно - склад зберігання ЗММ (будівля, літера "Ф" на План-схемі), яке знаходиться на земельній ділянці, переданій в оренду відповідачу 2.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно з ч. 1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 9 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин на їх території належить, у тому числі, розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 34 частини 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад, а за пунктом 2 статті 22 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" Київська міська рада має право визначати особливості землекористування.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" Київська міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до змісту цієї норми закону право власності або право користування земельною ділянкою із земель державної або комунальної власності виникає лише за наявності рішення зазначених органів і тільки в межах, вказаних в цих рішеннях.

Отже, вказані повноваження на території м. Києва є виключною компетенцією Київської міської ради.

Порядок діяльності Київради, її органів, секретаріату Київради та його посадових осіб, депутатів Київради, порядок скликання сесій та призначення пленарних засідань Київради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття Київрадою рішень, порядок формування і організації роботи постійних та тимчасових контрольних комісій, а також участі депутатських фракцій у роботі Київради встановлений Регламентом Київської міської ради, затверджений рішенням Київської міської ради від 07 липня 2016 року № 579/579.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства, суд першої інстанції прийшов до юридично вірного висновку, що спірне рішення Київської міської ради прийнято в межах повноважень відповідача 1.

Частиною 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Даний спір стосується передачі в оренду земельної ділянки, отже, він має приватноправовий характер та, зважаючи на суб`єктний склад сторін у справі, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Підставою для звернення до суду стало твердження позивача про те, що оскаржуваним рішенням було порушено належне йому право власності на нерухоме майно, яке знаходиться на цій земельній ділянці, а саме: склад зберігання ЗММ - нежитлова будівля літера Ф, загальною площею 170 кв.м, що зумовлює неможливість проїзду до цього об`єкту нерухомості та неможливість вільного розпорядження ним, а також тягне суттєве зниження вартості майна.

На підтвердження вказаних доводів позивачем вказано, що склад зберігання ЗММ (будівля, літера Ф, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00) набутий ним на підставі акту передачі акцій, серія та номер 123, виданий 22.05.1996 року.

Так, у матеріалах справи наявний акт №123 від 22.05.1996 року передачі акцій відкритому акціонерному товариству "Київська поліграфічна фабрика "Зоря" (складений 13.05.1996 року).

У реєстраційному посвідченні на домоволодіння, яке належить державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям від 07.08.1996 року Київським міським бюро технічної інвентаризації посвідчено, що домоволодіння №1а по вулиці Луговій в місті Києві зареєстровано за відкритим акціонерним товариством "Київська поліграфічна фабрика "Зоря" на підставі акту передачі акцій №123 від 22.05.96р. та записано в реєстрову книгу за реєстровим №152-з; домоволодіння №1а по вулиці Лугова в цілому складається з нежитлових будівель та споруд згідно з відомістю.

Відповідно до протоколу №12 позачергових зборів акціонерів відкритого акціонерного товариства "Київська поліграфічна фабрика "Зоря" від 05.07.2002р., вирішено у зв`язку із економічною доцільністю створити (заснувати) 7 дочірніх підприємств ВАТ "КПФ "Зоря", єдиним власником (засновником) яких є ВАТ "КПФ "Зоря", із статутними фондами, сформованими за рахунок майна, переданого ВАТ "КПФ "Зоря" в якості внеску до статутного фонду для формування їх цілісного майнового комплексу в обмін на емітовані ними корпоративні права. Передати по акту приймання-передачі в якості внеску до статутного фонду, зокрема, дочірнього підприємства "Альтернатива" майно у складі: склад-ангар - загальною площею 166,6 кв.м, позначений на плані літерою - И, за ціною його балансової вартості - 369,4 грн., корпус глибокого друку. Цех №6. Склад підвал - загальною площею 1642,2 кв.м., позначений на плані літерою Л, за ціною їх балансової вартості - 1269,44 грн., спец споруда ЦО - загальною площею 458,5 кв.м позначена на плані літерою У, за ціною його балансової вартості - 270754,91 грн., які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 1-а.

10 липня 2002 року між відкритим акціонерним товариством "Київська поліграфічна фабрика "Зоря" та дочірнім підприємством "Альтернатива" підписано акт приймання-передачі основних засобів в якості внеску до статутного фонду.

Рішенням Господарського суд міста Києва від 12.05.2006 року у справі №17/268-23/124, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2006 та постановою Вищого господарського суду України від 13.09.2006, було зобов`язано Відкрите акціонерне товариство "Київська поліграфічна фабрика "Зоря" погодити та підписати Акт встановлення та узгодження в натурі зовнішніх меж земельної ділянки Дочірнього підприємства "Альтернатива" по вул. Лугова, 1-А, від 07.06.2005 р.

У вказаному рішенні були встановлені наступні обставини, які, відповідно до ст. 75 ГПК України, є преюдиційними для даного спору:

- відповідно до Реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна №004361 від 17.12.2002 р. та Свідоцтва № 010006088 від 29.11.2002 р. про право власності на майновий комплекс ДП "Альтернатива" є власником цілісного майнового комплексу загальною площею 2 267,30 кв. м., а саме: споруди ЦО (літера У) - 458,50 кв. м., корпусу глибокого друку, цех № 6, складу-підвалу (літера Л) - 1 642,20 кв. м., складу-ангару (літера И) - 166,60 кв.м., розташованих у м. Києві, по вул. Лугова, 1-А;

- вказані об`єкти нерухомості зареєстровані в БТІ м. Києва як цілісний майновий комплекс, реєстраційне посвідчення №004361 від 17 грудня 2002 р. На час розгляду справи вказані об`єкти перебувають у власності ДП "Альтернатива" на підставі свідоцтва про право власності на майновий комплекс серія МК № 010006088 від 29.11.2002 р.;

- ВАТ "Київська поліграфічна фабрика "Зоря" не надано жодного з передбачених законодавством України документів, що у встановленому порядку підтверджують право власності останнього на склад паливно-мастильних матеріалів (літера "Ф"), побутове приміщення, прохідну, автомобільний майданчик, бетонний паркан, а також що свідчили б про державну реєстрацію прав власності на вказану нерухомість. Сам факт сплати відповідачем податку на землю не підтверджує наявності у останнього права власності на землю.

У матеріалах справи наявна довідка-характеристика Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна №1063153 від 06.06.2005р., з якої вбачається, що вона видана організації - відкрите акціонерне товариство "Київська поліграфічна фабрика "Зоря" для відчуження нерухомого майна, про те, що нерухоме майно, яким є нежитлові будівлі та споруди, які знаходять за адресою: місто Київ, вул.Лугова, буд 1а, зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим номером 152-3 за відкритим акціонерним товариством "Київська поліграфічна фабрика "Зоря", документи на підставі яких підтверджується право власності: акт передачі, між Регіональним відділення Фонду державного майна України по м. Києву та ВАТ "Київська поліграфічна фабрика "Зоря" номер №123 від 22.05.1996р., щодо, зокрема, склад для зберігання ЗММ (спорудження) (літ. Ф), матеріал стін та будівель та споруд: металева сітка, балансовою вартістю 7679,43 грн.

Відповідно до довідки про показання об`єкта нерухомого майна НЖ-2016 №2819 від 15.09.2016 Київське міське бюро інвентаризації повідомило, що відповідно до проведеної інвентаризації від 13.09.2016 загальна площа споруди літ. "Ф" за адресою вул. Лугова, буд.1, становить 170,00 кв.м. При оформленні правовстановлюючих документів дані технічної інвентаризації не використовувались.

04 липня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоменко В.В. було зареєстровано право власності ПАТ "КПФ "Зоря" на нерухоме майно, а саме: будівлю, літера Ф, нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Лугова, буд. 1-А.

Однак, у подальшому наказом Міністерства юстиції України №239415 від 02.08.2016 року "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" було задоволено скаргу дочірнього підприємства "Альтернатива" від 08 липня 2016 року №08/07-16 у повному обсязі. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 липня 2014 року №14221272, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоменко В.В.

Отже, відповідно до вказаного наказу, рішення від 04.07.2014 про державну реєстрацію нерухомого об`єкту: будівлі, літера "Ф", за адресою: м.Київ, вул. Лугова, будинок 1А, було скасовано.

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №70656878 від 17.10.2016 року та №91584995 від 10.07.2017 року, 26.09.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоменко В.В. зареєстровано право власності ПАТ "КПФ "Зоря" на нерухоме майно, а саме, будівлю, літера Ф склад зберігання ЗММ, загальною площею 170 кв.м, розташований за адресою: м. Київ, вул. Лугова, буд. 1-А (номер запису про право власності: 16605973, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000). Підставою виникнення права власності є: акт передачі акцій відкритому акціонерному товариству "Київська поліграфічна фабрика "Зоря", серія та номер: 123, виданий 22.05.1996, видавник: Регіональне відділення Фонду державного майна України в м. Києві, висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 12381, виданий 22.09.2016, видавник: Київське міське бюро технічної інвентаризації, довідка про показники об`єкта нерухомого майна, серія та номер: НЖ-2016 №2819, виданий 15.09.2016, видавник: Київське міське бюро технічної інвентаризації.

Відповідач 2 вважає, що вказані дії реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві в особі спеціального суб`єкта, на якого покладено функції державного реєстратора - приватного нотаріуса Хоменко В.В., щодо внесення вдруге запису про право власності на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: будівлі, літера "Ф", нежитлові приміщення, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Лугова, буд. 1-А, на підставі рішення про державну реєстрацію прав, індексний номер: 000 від 26.09.2016 є незаконними та зазначене рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про право власності: 16605973 від 26.09.2016 - зареєстровано свідомо всупереч нормам чинного законодавства.

Тому відповідач 2 звернувся до Головного управління Національної поліції в місті Києві, у зв`язку з чим до Єдиного реєстру судових розслідувань внесено кримінальне провадження №0004303.

У межах вказаного кримінального провадження було проведено будівельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку експерта №19/13-3/16-СЕ/18 від 03.04.2018 року Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центу МВС: 1. Металеві ємності, що змонтовані на бетонних опорах, які розміщені на земельній ділянці за адресою: м. Київ, вул. Лугова, буд. 1-А, за своїм конструктивним виконанням та планувальним рішенням, класифікувати як будівельний об`єкт (нерухоме майно - будівлі, споруди тощо) не вбачається за можливе. 2. Перенесення об`єктів, а саме металевих ємностей, змонтованих на бетонних опорах, які розміщені на земельній ділянці за адресою: м. Київ, вул. Лугова, буд. 1-А, можливо без їх руйнування та заподіяння їм істотної шкоди або знецінення. 3. Об`єкти, а саме, металеві ємності, які змонтовані на бетонні опори, що знаходяться на земельній ділянці за адресою: м. Київ, вул. Лугова, буд. 1-А, не відносяться до "нерухомого майна".

Позивачем, у свою чергу, було надано висновок експертного дослідження №19/13-3/165-ЕД/17 від 21.11.2017 року Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центу МВС, проведений на замовлення позивача (щодо проведення будівельно-технічного експертного дослідження), в якому зазначено, що 1. Склад зберігання ЗММ, що розміщений на земельній ділянці за адресою: м. Київ, вул. Лугова, буд. 1-А, та позначений на схематичному плані під літерою "Ф", реєстраційний номер 000, відноситься до об`єктів нерухомого майна. 2. Склад зберігання ЗММ, що розміщений на земельній ділянці за адресою: м. Київ, вул. Лугова, буд. 1-А, та позначений на схематичному плані під літерою "Ф", реєстраційний номер 000, відноситься до категорій будівель. 3. Перенесення бетонного резервуару складу зберігання ЗММ, який фактично розміщений на земельній ділянці за адресою: м. Київ, вул. Лугова, буд. 1-А, та позначений на схематичному плані під літерою "Ф", реєстраційний номер 000, без його часткового руйнування неможливе.

Також позивачем було подано висновок експерта №340/12/2018 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 18.12.2018 року ТОВ "Експертно-дослідна служба України" (проведеної на замовлення позивача), в якому зазначено, що колодязі (резервуари), які є невід`ємною частиною складу зберігання ЗММ за адресою: м. Київ, Оболонський адміністративний район, вул. Лугова-1-А (один "а"), що позначений на схематичному плані під літерою "Ф", за своїми характерними ознаками відповідно до положень нормативно-правових документів відносяться до об`єктів нерухомого майна, оскільки нерозривно пов`язаними із землею і не можуть бути переміщені у просторі без руйнації, значного знецінення та зміни цільового призначення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2017 було призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу з посиланнями на те, що для вирішення справи по суті необхідно встановити, чи належить склад зберігання ЗММ, розміщений на земельній ділянці за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 1-А, позначений на схематичному плані під літерою "Ф" (реєстраційний номер 00), до об`єктів нерухомого майна. Проведення експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

За наслідками проведення судової будівельно-технічної експертизи було складено висновок експерта №10021/18-43 від 09.11.2018 року, яким встановлено, що склад зберігання ЗММ (металеві ємності в кількості 6 шт.), який розташований на земельній ділянці за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 1-А, і позначений на схематичному плані під літерою "Ф" (реєстраційний номер 000), відповідно до положень нормативно-правових документів є рухомим майном. Об`єкти дослідження, які розташовані на земельній ділянці за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 1-А, позначені на схематичному плані під літерою "Ф" (реєстраційний номер 000), згідно таблиці "Класифікація будівель та споруд", яка міститься Державному класифікаторі будівель та споруд (ДК 018-2000), можливо віднести до класу - 1252.2 "Резервуари та ємності інші".

Враховуючи викладене, повноту, обґрунтованість та переконливість висновків останньої експертизи, що її було призначено судом першої інстанції, а саме, судової будівельно-технічної експертизи від 09.11.2018, а також ту, не спростовану позивачем, який не довів у суді першої інстанції належними і допустимими доказами, що колодязі, розташовані на території складу ЗММ, є частиною складу ЗММ і належать йому на праві власності, обставину, що вказані колодязі відносяться до об`єкту ЦО, який належить ДП «Альтернатива на праві власності,апеляційний господарський суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що склад зберігання ЗММ, який розташований на земельній ділянці за адресою: м.Київ, вул. Лугова, 1-А, і позначений на схематичному плані під літерою "Ф" (реєстраційний номер 000 ), не є об`єктом нерухомого майна, а тому на дану земельну ділянку не поширюються норми статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 ЦК України щодо того, що при відчуженні нерухомого майна відбувається автоматичний перехід до набувача права власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав та інтересів розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких суд здійснює поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав чи інтересів та вплив на правопорушника.

Частиною 2 статті 4 ГПК України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову (постанови Верховного Суду України від 21.10.2015 у справах № 3-670гс15, №3-649гс15).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем не доведено, що внаслідок прийняття спірного рішення Київською міською радою було порушено права та охоронювані законом інтереси позивача, а тому відсутні підстави визнання недійсним та скасування спірного рішення, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Статтею 204 Цивільного Кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.07.2015р. № 6-301цс15).

Відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного Кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Вимога про визнання недійсним правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Цивільний кодекс України не дає визначення поняття "заінтересована особа", тому коло заінтересованих осіб має з`ясовуватись в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними, а також доведено наявність порушеного права.

Однак, оскільки при розгляді даної справи судом не було встановлено наявності порушеного права позивача, позовна вимога про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та похідна від неї вимога про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, не підлягають до задоволення.

Посилання позивача на те, що внаслідок передачі в оренду земельної ділянки йому було обмежено доступ до належного позивачу складу (літера "С" на плані), відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки у позовній заяві позивач не посилався на вказані обставини, як на підставу позову, а згідно ч. 5 ст. 269 ГПК України у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Київська поліграфічна фабрика "Зоря" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 28 січня 2019 року - без змін.

2. Справу №910/11724/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02.07.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

А.І. Тищенко