ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2019 р. Справа№ 910/13302/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Звада Р.В. за довіреністю від 18.02.2019; Порало Т.І. за довіреністю від 30.01.2019;

від відповідача 1: Сич О.Ю. за ордером від 01.03.2019;

від відповідача 2: Голуб М.В. за договором від 25.10.2018;

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Національного банку України

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 (повний текст складено 25.03.2019) та додаткове рішення від 25.03.2019

у справі №910/13302/18 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Національного банку України

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М"

2) товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1

про визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року Національний банк України (далі - позивач) звернувся у Господарський суд міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (далі відповідач-1) товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" (далі - відповідач-2), у якому просив суд:

- визнати недійсним договір №020 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004;

- зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" (03164, м. Київ, вул. Підлісна, 3, ідентифікаційний код 39971452) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (02002, м. Київ, вул. Є.Сверстюка, 11, корпус Б, ідентифікаційний код 35199148) документи, отримані згідно договору №020 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004 (згідно наведеного у позові переліку).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач-1, якому було передано в управління згідно договору управління від 20.11.2013 майнові права за кредитними договорами, право вимоги за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004 реалізував, у порушення вимог договору управління, за ціною нижчою, ніж вартість, погоджена позивачем; фактичне відступлення відчужених за спірним договором відступлення прав було здійснено до їх оплати; договір відступлення стосується у тому числі відступлення прав за іпотечним договором №027/Д3259П від 27.08.2004, який був нотаріально посвідчений, а тому і спірний договір відступлення підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Відповідачі у відзивах на позовну заяву заперечували проти позову, посилаючись на те, що право вимоги було реалізовано за ціню з уцінкою не більше ніж на 30 відсотків у зв`язку із відсутністю покупців на перших та повторних торгах; цивільним законодавством не передбачено істотною умовою договору зазначення пункту про момент переходу права вимоги в редакції, яку зазначає позивач; за спірним договором було відступлено право вимоги за кредитним договором, який був укладений у простій письмовій формі; позивач не вказав, у чому полягає порушення його прав внаслідок укладення спірного договору. Відповідач 2 додатково посилався на пропуск позивачем строку позовної давності.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12 березня 2019 року у позові відмовлено. З Національного банку України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" стягнуто 10000грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 25 березня 2019 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" про розподіл судових витрат задоволено частково. З Національного банку України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" стягнуто 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині у задоволенні заяви про розподіл судових витрат відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими рішенням та додатковим рішенням, Національний банк України звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та відмовити у задоволенні заяви відповідача-2 про відшкодування витрат на правничу допомогу, а також скасувати додаткове рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви відповідача-1 про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивач не погоджував зменшення ціни продажу активів на 30% від ринкової вартості, здійснення відчуження активів з відкладальною умовою та відступлення права вимоги до проведення розрахунків; відповідачу-1, як управителю, не було делеговано право зменшення початкової ціни активів; погоджуючи відчуження майнових прав за кредитним договором, відповідач-1 визначив вартість активу, виходячи з розміру вимоги за ним в сумі 108047,63 грн, а за спірним договором відчужено розмір вимоги - 462879,87 грн.; від імені відповідача-1 спірний договір підписував Голуб М.В. , який також є представником відповідача-2 у даній справі. Також судом першої інстанції було стягнуто з позивача на користь відповідачів витрати на правничу допомогу без належного доведення з боку представників відповідачів обсягу та факту надання таких послуг.

Відповідачем-1 подано письмові пояснення, у яких він вказує на те, що позивач, в порушення норм законодавства, наділив себе правом самостійно визначати спосіб продажу активів; позивачем був наданий дозвіл на продаж активів за ціною останнього аукціону (з уцінкою на 30%); позивачем не доведено порушення його прав; позов подано з пропуском строку позовної давності.

Третя особа про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, у судове засідання представника не направила, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили її задовольнити, скасувати оскаржувані рішення і додаткове рішення та задовольнити позов.

Представники відповідачів у судовому засідання заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити оскаржувані рішення без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, Постановою Правління Національного банку України "Про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" № 713 від 02.12.2009 року прийнято рішення з 07.12.2009 року відкликати банківську ліцензію у АБ "Банк регіонального розвитку" та ініційовано процедуру ліквідації банку.

20 листопада 2013 року між Національним банком України, акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" в особі ліквідатора Євсієнка Ігоря Савелійовича (далі - установник управління) та товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (далі - управитель) укладено договір про передавання в управління непроданих активів (далі - договір про управління).

Пунктом 1.1 договору про управління передбачено, що установник управління передає в управління управителеві активи, наявні на балансі установника управління на дату укладення цього договору (далі - активи), а управитель приймає в управління активи і зобов`язується вживати всіх необхідних заходів для задоволення вимог кредиторів установника управління (далі - вигодонабувачі) відповідно до переліку (реєстру) вимог кредиторів за рахунок активів. Перелік активів наведено у додатку 1 до цього договору. Вигодонабувачами за договором про управління є кредитори установника управління, які на дату підписання договору про управління внесені до переліку (реєстру) вимог кредиторів установника управління (далі - перелік вигодонабувачів) та розрахунки з якими не проведені. Перелік вигодонабувачів з визначеною черговістю задоволення їх вимог наведено в додатку 2 до цього договору.

Відповідно до п.п. д) п. 2.2 договору управління управитель зобов`язується: у своїй діяльності дотримуватися вимог законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України.

Згідно з пп. б) п. 2.5 договору про управління Національний банк України зобов`язується: приймати рішення щодо погодження продажу управителем активів у двотижневий термін з дня надходження до Національного банку України відповідного звернення управителя.

Водночас до прав позивача, визначених п. 2.6 Договору управління, віднесені права: вимагати від управителя будь-яку інформацію, потрібну для здійснення контролю за виконанням умов цього договору; здійснювати контроль за діяльністю управителя щодо проведення процедури управління активами і задоволення вимог вигодонабувачів та з цією метою проводити перевірки його діяльності відповідно до нормативно-правових актів позивача.

Пунктом 4.1 договору про управління передбачено, що продаж, відступлення права вимоги, переведення боргу щодо активів, переданих в управління за цим договором, здійснюються лише за попереднім погодженням із Національним банком України.

На виконання вимог зазначеного договору про управління, управителю передано в управління активи, в тому числі майнові права за кредитними договорами фізичних та юридичних осіб - боржників банку у кількості 88 договорів загальною сумою вимог у розмірі 87 731 589,17 грн. (Перелік непроданих активів, що передаються в управління іншій юридичній особі, додаток №1 до договору про управління) (в тому числі за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004, укладеним між акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" та ОСОБА_1 (далі - позичальник)).

10 червня 2014 року відповідач-1 звернувся до начальника Управління припинення діяльності банків Генерального департаменту банківського нагляду із листом-погодженням №06/06-2014 від 06.06.2014 щодо одержання попереднього погодження на продаж активів, в якому з урахуванням викладених в листі обставин, просив надати відповідачеві-1 попереднє погодження на відчуження активів, переданих в управління за договором управління, шляхом їх самостійного продажу третім особам.

Листом від 01.07.2014 за №55-013/34115 позивач у відповідь повідомив, що продаж активів банку, зокрема, майнових прав за кредитними договорами фізичних та юридичних осіб здійснюється у порядку, визначеному главою 10 розділу VI Положення № 369, та повернув пакет документів, наданих листом №06/06-2014 від 06.06.2014.

18 липня 2014 року відповідач-1 звернувся до начальника Управління припинення діяльності банків Генерального департаменту банківського нагляду з листом-погодженням №18/07-2014 щодо одержання попереднього погодження на продаж активів, відповідно до якого звертав увагу на те, що визначений приписами глави 10 розділу VI Положення №369 порядок продажу активів встановлює відповідні вимоги до їх продажу ліквідатором, а не управителем, у зв`язку з чим повторно просив надати попереднє погодження на відчуження активів, переданих в управління за договором управління шляхом їх самостійного продажу третім особам, за ціною не нижчою, ніж визначена у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитним договорами акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", складеним ТОВ "Приват-Консалтинг" станом на 14.05.2014.

Листом №55-013/46775 від 22.08.2014 року позивач повідомив відповідачу-1 про те, що для погодження Комісією Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайта) платіжних систем відчуження майна активів Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" управителю необхідно подати до Національного банку України документи відповідно до вимог глави 10 розділу VI Положення №369, у зв`язку з чим вдруге повернув на доопрацювання пакет документів щодо погодження відчуження майна.

Листом №10/825-Д від 13.11.2014 відповідачем-1 було направлено на адресу начальника Управління припинення діяльності банків Генерального департаменту банківського нагляду Національного банку України на погодження порядок продажу переданих в управління ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" майнових прав, боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами (переданого в управління кредитного портфелю АБ "Банк регіонального розвитку") у кількості 88 одиниць, до якого було додано: висновок управителя про порядок, склад, умови та строки продажу; інформацію про майно (активи), яке пропонується для продажу; звіт про оцінку майнових прав - боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 88 одиниць; рецензію на звіт про оцінку майнових прав - боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 88 одиниць.

Відповідач-1 звернувся до позивача із заявою від 27.01.2015 року щодо уточнення кількості активів та погодження способу продажу активів, в якій просив надати погодження на продаж активів (продаж майнових прав через відступлення права вимоги по кредитним, договорам) у наступному порядку:

- здійснити продаж боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць одним лотом, через прилюдні торги (аукціон) на Українській універсальній товарній біржі за початковою ціною 2 802 119,00 грн (враховуючи сумарну вартість кожного кредитного договору визначену TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 10.11.2014р.);

- у випадку, якщо зазначені вище торги не відбудуться, провести повторний продаж боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць одним лотом через прилюдні торги (аукціон) на Українській універсальній товарній біржі за початковою ціною 1 961 483,30 грн (враховуючи зменшення вартості кожного кредитного договору на 30 відсотків від вартості визначеної TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 10.11.2014р.);

- у випадку, якщо і повторні торги не відбудуться, надати управителю можливість (без додаткового погодження) здійснити продаж боргових зобов`язань через відступлення прав окремо по кожному з 86 кредитних договорів юридичним та/або фізичним особам шляхом укладання окремих договорів відступлення права вимоги за кредитним договором за ціною активу, визначеною на останніх публічних торгах (за ціною, що на 30% менша від ринкової ціни визначеної TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 10.11.2014р.).

TOB "Приват-Консалтинг" було проведено повторну оцінку вартості майнових прав - боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць станом на 31.03.2015, вартість яких склала 1 961 476, 00 грн.

29 квітня 2015, у зв`язку з виготовленням нового звіту про оцінку активів, відповідач 1 звернувся до позивача із заявою від 28.04.2015 щодо внесення змін до погодження способу продажу активів у зв`язку з проведенням нової оцінки, в якому просив надати погодження на продаж активів (продаж майнових прав через відступлення права вимоги по кредитним договорам) у наступному порядку:

- здійснити продаж боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць одним лотом через прилюдні торги (аукціон) на Українській універсальній товарній біржі за початковою ціною 1 961 476, 00 грн (враховуючи сумарну вартість кожного кредитного договору, визначену TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами АБ "Банк регіонального розвитку" від 31.03.2015);

- у випадку, якщо зазначені вище торги не відбудуться, - провести повторний продаж боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць одним лотом через прилюдні торги (аукціон) на Українській універсальній товарній біржі за початковою ціною 1 373 033, 20 грн. (враховуючи зменшення вартості кожного кредитного договору на 30 відсотків від вартості, визначеної TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами АБ "Банк регіонального розвитку" від 31.03.2015);

- у випадку, якщо і повторні торги не відбудуться, - надати управителю можливість (без додаткового погодження) здійснити продаж боргових зобов`язань через відступлення прав окремо по кожному з 86 кредитних договорів юридичним та/або фізичним особам шляхом укладання окремих договорів відступлення права вимоги за кредитним договором за ціною активу, визначеною на останніх публічних торгах (за ціною, що на 30% менша від ринкової ціни, визначеної ТОВ "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 31.03.2015).

25 травня 2015 року позивачем було прийнято рішення №255 "Про відчуження ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", яким, зокрема, вирішено:

- погодити Управителю відчуження майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" за ціною, не нижчою, ніж ринкова вартість, визначена суб`єктом оціночної діяльності станом на 31.03.2015 на загальну суму 1.639.013,00 грн. (без урахування ПДВ), а саме, майнові права за кредитними договорами у кількості 76 одиниць згідно з переліком майна (активів), який зазначений в інформації про майно (активи) та наданий листом управителя від 27.01.2015, шляхом проведення аукціону.

- у разі відсутності заяв щодо придбання майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" на аукціоні, Управителю здійснити безпосередній продаж майна (активу) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" фізичній або юридичній особі за ціною останнього аукціону.

- відмовити у погоджені відчуження майнових прав за кредитними договорами: ОСОБА_2 договір від 05.12.2006 № 27/10-7211, ОСОБА_3 договір від 15.12.2003 № 27/10-7101, АДРЕСА_7 договір від 01.11.2007 №27/10-912П та договір від 25.12.200 7 № 2 7/10-93 0А, ОСОБА_5 договір від 29.12.2006 № 27/10-746А, ОСОБА_7 договір від 31.07.2008 № 27/10-997П, ОСОБА_8 договір від 20.12.2005 № 11/02-814-КІ, ОСОБА_9 договір від 22.06.2007 № 11/03-28, ОСОБА_10 договір від 12.03.2007 №20/Б.в., ОСОБА_11 договір від 14.12.2006 № 14/10-191".

10 червня 2015 року між відповідачем-1, як замовником, та Українською універсальною товарною біржею, як біржею і виконавцем, було укладено договір-доручення № 100 на проведення аукціону, відповідно до якого сторони зобов`язалися здійснити ділове співробітництво з використанням організаційно-правових механізмів аукціонних торгів з метою створення умов для забезпечення ефективності аукціонних торгів по продажу майна, що належить акціонерному банку "Банк регіонального розвитку", а саме: лот №1 - майнові права на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" у кількості 76 одиниць, з початковою ціною продажу у розмірі 1 639 013,00 грн. (без урахування ПДВ).

12.06.2015 в газеті "Експрес об`ява" № 22 (5079) та 13.06.2015 в газеті "Голос України" № 104 (6108) було опубліковано оголошення про проведення 30.06.2015 аукціону з реалізації активів АБ "Банк регіонального розвитку" за стартовою ціною лоту 1 639 013, 00 грн.

30.06.2015 Українською універсальною товарною біржею складено протокол № 1 про хід аукціону торгів, які не відбулися, згідно якого торги по лоту № 1, у зв`язку з відсутністю заяв про участь в аукціонних торгах, не відбулись.

03.07.2015 в газеті "Голос України" № 117 (6121) та в газеті "Експрес об`ява" № 25 (5082) було опубліковано оголошення про проведення 20.07.2015 повторного аукціону з реалізації активів АБ "Банк регіонального розвитку" за стартовою ціною лоту 1 147 309, 10 грн.

20.07.2015 Українською універсальною товарною біржею складено протокол № 1 про хід аукціону торгів, які не відбулися, згідно якого торги по лоту № 1, у зв`язку з відсутністю заяв про участь в аукціонних торгах, не відбулись.

Крім того, 15.06.2015 відповідач-1 звернувся до позивача із заявою від 12.06.2015, в якій просив надати погодження щодо продажу майна (активів) АБ "Банк регіонального розвитку" у кількості 10 одиниць, у продажу яких було відмовлено рішенням НБУ № 255 від 25.05.2015.

05 серпня 2015 року позивачем по вказаній заяві відповідача-1 прийнято рішення № 414 "Про відчуження ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" майна (активів) акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", яким зокрема вирішено:

- погодити Управителю відчуження майна (активів) акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", за ціною не нижчою, ніж оціночна ринкова вартість, визначена субєктом оціночної діяльності за станом на 31.03.2015 на загальну суму 322 463,00 грн. (без урахування ПДВ), а саме, майнові права за кредитними договорами у кількості 10 одиниць згідно з переліком майна (активів), який зазначений в інформації про майно (активи) та наданий листом управителя від 12.05.2015, шляхом проведення аукціону.

- у разі відсутності заяв щодо придбання майна (активів) акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" на аукціоні, управителю здійснити безпосередній продаж майна (активу) акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" фізичній або юридичній особі за ціною останнього аукціону.

12.08.2015 між відповідачем-1 та Українською універсальною товарною біржею укладено договір-доручення № 14/1 на проведення аукціону, предметом якого є продаж майна, що належить АБ "Банк регіонального розвитку", порядок продажу якого погоджений рішенням НБУ № 414 від 05.08.2015, а саме: лот №1 - Майнові права на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" у кількості 10 одиниць, без урахування ПДВ.

14.08.2015 в газеті "Експрес об`ява" № 31 (5088) та 15.08.2015 в газеті "Голос України" № 150 (6154) було опубліковано оголошення про проведення 01.09.2015 аукціону з реалізації активів АБ "Банк регіонального розвитку" за стартовою ціною лоту 322 463, 00 грн.

01.09.2015 Українською універсальною товарною біржею складено протокол № 1 про хід аукціону торгів, які не відбулися, згідно якого торги по лоту № 1 не відбулись в зв`язку з відсутністю заяв про участь в аукціонних торгах.

04.09.2015 в газеті "Експрес об`ява" № 34 (5091) та 05.09.2015 в газеті "Голос України" № 164 (6168) було опубліковано оголошення про проведення 21.09.2015 повторного аукціону з реалізації активів АБ "Банк регіонального розвитку" за стартовою ціною лоту 225 724, 10 грн.

21.09.2015 Українською універсальною товарною біржею складено протокол № 1 про хід аукціону торгів, які не відбулися, згідно якого торги по лоту № 1, у зв`язку з відсутністю заяв про участь в аукціонних торгах, не відбулись.

30 вересня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М", як управителем, та товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант", як новим кредитором, було укладено договір №020 про відступлення права вимоги (цесії) (далі - договір цесії) за кредитним договором № 27/10-245П від 27.08.2004 року на платній основі за ціною 12200 грн.

Відповідно до п.п. 1.1.1 п. 1.1 Договору цесії одночасно з відступленням права вимоги за Кредитним договором відповідач-1 відступає, а відповідач-2 набуває усі права сторони договору та стає кредитором (заставодержателем, іпотекодержателем) за всіма договорами, що забезпечують виконання зобов`язань позичальника по Кредитному договору, в тому числі, але не виключно: іпотечний договір №027/Д3259П від 27.08.2004, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю.П., зареєстрований в реєстрі за №5012.

У пункті 1.2.1 договору цесії встановлено, що на день укладення даного договору розмір зобов`язань позичальника за кредитним договором складає 21501,75 доларів США, що є еквівалентом 462879,87 грн. за офіційним курсом НБУ.

Згідно з п. 1.3 договору цесії за цим договором новий кредитор одержує право замість банку (відповідача 1) вимагати від позичальника виконання всіх зобов`язань за кредитним договором, в тому числі, але не виключно: з повернення суми кредиту в повному обсязі; із сплати процентів в розмірі та порядку, передбаченому кредитним договором; із сплати комісії у розмірі та порядку, передбаченому кредитним договором; із сплати неустойки (штрафів, пені) у випадках, розмірі та порядку, передбаченому кредитним договором, а також виконання позичальником будь-яких інших зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до пп. 1.6.1, 1.6.2 договору цесії після підписання цього договору новий кредитор на протязі одного місця перераховує первісному кредитору грошові кошти в сумі 12 200,00 грн. на накопичувальний рахунок управителя. Право вимоги до позичальника за кредитним договором виникає у нового кредитора одразу після укладення даного договору.

30.09.2015 відповідачами підписано акт приймання-передачі, яким зафіксовано факт передачі відповідачем-1 відповідачу-2 документів по кредитному договору, а саме: оригінал кредитного договору з усіма додатковими договорами, змінами та доповненнями; договори забезпечення, а також додаткові угоди до вказаних договорів; усі інші документи, які складають кредитну справу позичальника, отримані банком від позичальника (управителем від банку на підставі договору про передання в управління непроданих активів від 20.11.2013) відповідно до умов вказаних договорів, включаючи документи, на підставі яких банк здійснював оцінку платоспроможності позичальника; документи, що пов`язані із виконанням кредитного договору.

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив визнати недійсним укладений між відповідачами договір цесії та, як наслідок, визнати недійсним вказаний договір, зобов`язати відповідача-2 повернути відповідачу-1 все отримане за договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що при укладенні цього договору активи були реалізовані (відступлені) за значно нижчою вартістю, ніж та, що була погоджена Національним банком України в його рішеннях, та не відповідала оціночній вартості, відображеній у Звіті про оцінку від 31.03.2015. Також позивач вказав на передачу активів за спірним договором до їх оплати, що є порушенням визначених Положенням про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 369 від 28.08.2001, умов продажу. Поряд з цим позивач також послався на те, що спірний договір відступлення не відповідає чинному законодавству, а саме, нормам статей 513, 514 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 24 Закону України "Про іпотеку", оскільки не посвідчений нотаріально, а відступлення стосується, в тому числі, відступлення прав за договором іпотеки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість вимог Національного банку України та про відсутність порушення його права.

Так, суд першої інстанції зазначив, що визначення вартості активу, за договором цесії, за якою було реалізовано актив (майно) АБ "Банк регіонального розвитку", здійснювалось відповідно до рішень НБУ № 255 від 25.05.2015 та п. 10.10 глави 10 розділу VI Положення за ціною, не нижче останнього аукціону з врахуванням зниження вартості на 30%, а саме: початкова вартість відповідно до звіту про оцінку від 31.03.2015 - 17 356,00 грн.; мінімальна вартість активу (майна) з урахуванням зниження вартості на 30% - 12 149,20 грн.; а продано актив за спірним договором за ціною 12 200,00 грн., що є більшою ніж мінімальна вартість активу (майна) з урахуванням зниження вартості на 30%.

Також суд першої інстанції вказав, що позивачем не зазначено в своїх рішеннях необхідності включення в договір цесії умови щодо моменту переходу права вимоги та не зазначення цієї умови в спірному договорі не є підставою для визнання його недійсним, а посилання позивача, про те, що за спірним договором цесії було здійснено відступлення прав за іпотечним договором не відповідають дійсним обставинам справи та не підтверджуються належними та допустимими доказами, оскільки відступлення прав відбувалось саме за основними зобов`язанням, тобто кредитним договором.

Проте, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Предметом розгляду даної справи є правовідносини, що склалися з договору управління та укладеного на його підставі договору цесії.

Спір у справі стосується законності договору цесії та наявності правових підстав для застосування наслідків його недійсності.

Підстави та наслідки недійсності правочинів передбачені, зокрема, статями 215, 216 Цивільного кодексу України. Так, встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є також правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 Цивільного кодексу України, яка, зокрема, передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як на підставу недійсності спірного правочину, позивач, зокрема, зазначив те, що відчуження спірного активу згідно договору відступлення було здійснено за нижчою вартістю, ніж було погоджено НБУ; фактичне відступлення відчужених за договором відступлення прав було здійснено до їх оплати.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, тобто, дії осіб, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 658 Цивільного кодексу України встановлено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Тобто, в будь-якому випадку при вчиненні правочину купівлі-продажу (одним із видів якого є відступлення права вимоги (цесія)) особа, яка виступає продавцем відповідного предмету продажу, має мати необхідний для цього обсяг правоздатності.

У даному випадку вчинення спірного договору здійснено відповідачем-1 в межах реалізації повноважень управителя непроданих активів АБ "Банк регіонального розвитку" в межах процедури його ліквідації, а тому регулювання спірних правовідносин з огляду на положення ч. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" здійснюється в т.ч. приписами Глави 70 Цивільного кодексу України, Закону України "Про банки і банківську діяльність", Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою НБУ № 369 від 28.08.2001, в редакціях, що діяли до 22.09.2012 (в подальшому посилання судом на зазначені Закони здійснюється з урахуванням визначеної редакції їх положень, за якою підлягають регулюванню спірні правовідносини), та умовами договору управління.

У відповідності до ч. 11 ст. 96 Закону України "Про банки і банківську діяльність" у разі, якщо на момент закінчення строку ліквідації залишилися непроданими активи банку і негайний продаж матиме наслідком істотну втрату їх вартості, ліквідатор передає такі активи в управління визначеній Національним банком України юридичній особі, яка зобов`язана вжити заходів щодо продовження погашення заборгованості кредиторів банку за рахунок отриманих активів.

За змістом п. 13.1, 13.9 Глави 13 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою НБУ №369 від 28.08.2001, (далі - Положення №369) ліквідатор у разі потреби передавання активів банку, які залишаються непроданими на час закінчення процедури ліквідації банку, негайний продаж яких матиме наслідком істотну втрату їх вартості, в управління іншій юридичній особі звертається до Національного банку з відповідною пропозицією згідно зі статтею 96 Закону про банки. За результатами конкурсу між банком, Національним банком і управителем укладається тристоронній договір. Договір про передавання в управління непроданих активів від імені Національного банку підписує уповноважена посадова особа Національного банку. Договір набирає чинності з дати його підписання.

Згідно із ст. 1029 Цивільного кодексу України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача). Договір управління майном може засвідчувати виникнення в управителя права довірчої власності на отримане в управління майно. Законом чи договором управління майном можуть бути передбачені обмеження права довірчої власності управителя.

Частиною 5 ст. 1033 Цивільного кодексу України встановлено, що управитель, якщо це визначено договором про управління майном, є довірчим власником цього майна, яким він володіє, користується і розпоряджається відповідно до закону та договору управління майном. Договір про управління майном не тягне за собою переходу права власності до управителя на майно, передане в управління.

Відповідно до ч. 2 ст. 316 Цивільного кодексу України особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном.

З огляду на викладені положення, з укладенням договору управління майном (майновими правами) та переданням такого майна управителю відповідна особа набуває статусу фактичного тимчасового власника такого майна, однак, з обмеженими положеннями договору та закону правомочностями щодо володіння та розпорядження ним для досягнення мети правочину управління.

У відповідності до ч. 1 ст. 1037 Цивільного кодексу України управитель управляє майном відповідно до умов договору. Управитель може відчужувати майно, передане в управління, укладати щодо нього договір застави лише за згодою установника управління.

Приписами п. 13.11 Положення №369 визначено, що управитель відповідно до укладеного тристороннього договору: відкриває в Національному банку накопичувальний рахунок у порядку, установленому нормативно-правовими актами Національного банку; набуває прав сторони (учасника) у судових справах, у якій стороною (учасником) був банк, який ліквідовано, а також прав сторони (учасника) виконавчих проваджень за участю банку; управляє активами та може відчужувати майно за погодженням з Комісією Національного банку; задовольняє вимоги кредиторів банку.

За умовами п. 4.1 договору про управління продаж, відступлення права вимоги, переведення боргу щодо активів, переданих в управління за цим договором, здійснюються лише за попереднім погодженням із Національним банком України.

Тобто, в силу наведених приписів, з укладенням договору про управління ТОВ "Дельта М" не було набуто безумовних прав власності щодо спірних активів АБ "Банк регіонального розвитку" і з метою досягнення цілей укладення такого правочину - задоволення вимог кредиторів за рахунок таких активів, відповідні права були обтяжені необхідністю погодження Національним банком України дій управителя щодо відчуження (в т.ч. шляхом відступлення прав вимоги) відповідних активів. Відтак, відчуження таких прав могло бути здійснено виключно на умовах, погоджених НБУ. А тому посилання відповідачів на наявність безумовних повноважень щодо вирішення питання про передані за договором активи відхиляються як необґрунтовані.

З матеріалів справи вбачається, що реалізуючи набуті за договором про управління права та виконуючи взяті на себе обов`язки, ТОВ "Дельта М" з метою продажу майнових прав АБ "Банк регіонального розвитку" за кредитним портфелем (кредитними договорами у кількості 86 одиниць) в порядку, визначеному п. 13.11 Положення №369, п. 4.1 договору про управління, звернулося до НБУ за отриманням відповідного погодження, формуючи яке, вказувало на раціональність продажу такого портфелю з метою економії коштів одним лотом на аукціоні за стартовою ціною, визначеною згідно звіту про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами АБ "Банк регіонального розвитку", складеного оцінювачем ТОВ "Приват-Консалтинг" станом на 31.03.2015, у розмірі 1961476,00 грн (без урахування ПДВ), а також просило погодити можливість проведення повторних торгів (у випадку, якщо перші торги не відбудуться) із зниженням початкової вартості продажу на 30 % та у випадку, якщо повторні торги не відбудуться, надати можливість без додаткового погодження здійснювати продаж боргових зобов`язань через відступлення прав окремо по кожному з 86 кредитних договорів юридичним та/або фізичним особам шляхом укладання окремих договорів відступлення права вимоги за кредитним договором за ціною активу, визначеною на останніх публічних торгах (за ціною, що на 30% менша від ринкової ціни визначеної ТОВ "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами АБ "Банк регіонального розвитку" від 31.03.2015).

У відповідь на вказане звернення НБУ було надано відповідне погодження, оформлене рішенням НБУ №255, відповідно до якого зазначено про погодження відчуження активів АБ "Банк регіонального розвитку" за ціною не нижчою, ніж оціночна ринкова вартість, визначена суб`єктом оціночної діяльності станом на 31.03.2015 на загальну суму 1639013, 00 грн. (без урахування ПДВ), а саме, майнових прав за кредитними договорами у кількості 76 одиниць згідно з переліком майна (активів), який зазначений в інформації про майно (активи) та наданий листом управителя від 27.01.2015, шляхом проведення аукціону, а у разі відсутності заяв щодо придбання майна (активів) АБ "Банк регіонального розвитку" на аукціоні - надано можливість управителю здійснити безпосередній продаж майна (активу) АБ "Банк регіонального розвитку" фізичній або юридичній особі за ціною останнього аукціону.

Отже, в силу приписів ст. 1037 Цивільного кодексу України, п. 13.11 Положення №369 та п. 4.1 договору про управління правомочності управителя (ТОВ "Дельта М") щодо продажу наданих йому в управління активів (майнових прав за кредитними договорами у кількості 76 одиниць (в т.ч. за спірним кредитним договором) були обмежені погодженими рішенням НБУ №255 порядком, умовами та ціною, а саме: шляхом продажу одним лотом на аукціоні із стартовою ціною у розмірі 1 639 013, 00 грн. та, виключно, у випадку якщо такий аукціон не відбудеться - шляхом безпосереднього продажу майна фізичній або юридичній особі за ціною останнього аукціону. При цьому, НБУ не було надано (погоджено) можливості зміни визначеної у рішенні ціни продажу спірного майна. А тому мотиви, з яких виходив суд першої інстанції, щодо уповноваження управителя (ТОВ "Дельта М") самостійно зменшувати вартість на 30% без погодження НБУ визнаються судом апеляційної інстанції безпідставними. Доказів погодження НБУ такої можливості матеріали справи не містять. Тому судом приймаються в цій частині доводи апелянта та відхиляються доводи відповідачів.

При цьому, виходячи із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що визначена ТОВ "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами АБ "Банк регіонального розвитку" від 31.03.2015, вартість майнових прав окремо за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004 - предметом продажу за спірним договором цесії, становила 17356,00 грн.

Тобто, у випадку погодження НБУ можливості продажу майнових прав по кожному з кредитних договорів фізичній або юридичній особі окремо, то такий продаж в частині спірного кредитного договору міг бути здійснений за ціною не нижче 17356,00 грн.

У той же час жодного погодження запропонованої ТОВ "Дельта М" (заяви від 27.01.2015, 28.04.2015) як уцінки спірних активів на 30% від ринкової ціни, визначеної ТОВ "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами АБ "Банк регіонального розвитку" від 31.03.2015, так і продажу окремо по кожному кредитному договору, зміст рішення НБУ №255 не містить, а в матеріалах справи відсутні докази надання НБУ відповідного погодження в подальшому чи в іншій формі. А тому посилання суду першої інстанції та відповідачів на погодження зменшення вартості активу на 30% визнається апеляційним господарським судом необґрунтованими.

Отже, в силу приписів ст. 1037 Цивільного кодексу України, п. 13.11 Положення №369, п. 4.1 договору про управління та з урахуванням визначених рішенням НБУ №255 порядку, умов та ціни продажу спірних майнових прав управитель - ТОВ "Дельта М" не мав права вчиняти їх реалізацію (відчуження) за ціною нижче визначеної оцінювачем ТОВ "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами АБ "Банк регіонального розвитку" від 31.03.2015 та шляхом продажу окремо по кожному кредитному договору.

Посилання відповідачів на те, що відповідні умови продажу майнових прав (уцінка, безпосередній продаж окремо по кожному кредитному договору) було визначено у численних зверненнях ТОВ "Дельта М" до НБУ про отримання спірного погодження і останнім не було надано чіткої відмови у можливості продажу саме в такому порядку, а приписи Глави 10 Положення №369 передбачають можливість прийняття рішення про повторний продаж активу на аукціоні, якщо актив не було продано на попередніх торгах, зі зменшенням його початкової ціни не більше ніж на 30 відсотків, без повторного погодження з НБУ, не спростовують наведених висновків суду щодо визначених у встановленому порядку правомочностей ТОВ "Дельта М" на продаж спірних активів, адже сама по собі відсутність відмови в погоджені тих чи інших умов їх відчуження не нівелює встановленого обмеження права ТОВ "Дельта М" на відчуження переданих в управління активів виключно в рамках наданого погодження, що в даному випадку реалізовано прийняттям рішення НБУ №255.

До того ж, приписи глави 10 Положення №369 врегульовують виключно повноваження ліквідатора банку і не регулюють діяльність управителя за договором управління, повноваження якого унормовано в приписах глави 13 Положення №369.

При цьому, визначений в положеннях глави 10 Положення №369 порядок відчуження активів банку може визначати межі здійснення погодження НБУ відповідного відчуження управителем, однак, жодним чином не встановлювати певних прав щодо розпорядження управителем переданими йому активами в частині їх відчуження, адже в силу приписів ст. 1037 Цивільного кодексу України, п. 13.11 Положення №369 та п. 4.1 договору управління такі дії здійснюються виключно в межах наданого НБУ погодження.

Відтак, посилання суду першої інстанції та відповідачів на те, що рішенням НБУ №255 ТОВ "Дельта М" було надано погодження на продаж 76 активів (в т.ч. майнових прав за спірним кредитним договором) в порядку, передбаченому главою 10 Положення №369, у випадку не реалізації їх на першому аукціоні, шляхом проведення повторного аукціону із зменшення початкової ціни продажу до 30%, а у випадку не продажу на повторному аукціоні - шляхом безпосереднього продажу фізичним чи юридичним особам окремо за кожним кредитним договором за ціною останнього аукціону, тобто, зменшеною до 30%, не відповідають дійсним обставинам спірних правовідносин та ґрунтуються на невірному ототожнені врегульованих Положенням №369 повноважень ліквідатора банку та управителя нереалізованими активами банку.

З огляду на викладене, продаж за спірним договором відступлення майнових прав АБ "Банк регіонального розвитку" за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004 на користь ТОВ "КК "Гарант" за ціною у розмірі 12200,00 грн. було здійснено всупереч здійсненому НБУ у відповідності до приписів ст. 1037 Цивільного кодексу України, п.13.11 Положення №369 та п. 4.1 Договору про управління погодженню (за іншою ціною та в іншому порядку), тобто, за відсутності необхідної правоздатності у управителя на вчинення таких дій.

До того ж, згідно матеріалів звіту про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами АБ "Банк регіонального розвитку", складеного оцінювачем ТОВ "Приват-Консалтинг" станом на 31.03.2015, визначення ринкової вартості майнових прав за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004 для їх відчуження здійснювалося, виходячи із того, що загальна сума заборгованості за кредитом становила 108047,63 грн., в той час, як в п. 1.2.1 договору цесії було визначено, що розмір заборгованості за таким кредитним договором на день укладення такого договору (30.09.2015) становить 21501,75 дол. США, що еквівалентно 462879,87 грн.

Тобто, при погодженні відчуження майнових прав за кредитним договором відповідачем-1 здійснювалося визначення вартості такого активу, виходячи із того, що розмір вимоги за ним становить 108047,63 грн. однак, в реальності за оскаржуваним договором було відчужено розмір вимоги більшої в чотири рази від оцінюваного (462879,87 грн.), що дає підстави для висновку про невідповідність встановленої у договорі цесії ціни продажу реальній ринковій вартості проданого активу, адже доказів її визначення у встановленому порядку (шляхом отримання висновку оцінювача, виходячи із дійсної суми заборгованості) матеріали справи не містять.

Суд апеляційної інстанції враховує, що існування простроченої заборгованості за кредитним договором дає підстави для нарахування додаткових сум у вигляді штрафних санкцій та відшкодування знецінення коштів, однак, в силу приписів ст. 1037 Цивільного кодексу України, п. 13.11 Положення №369 та п. 4.1 договору про управління такі нарахування могли бути предметом їх відчуження виключно за наслідками попереднього погодження НБУ, доказів чого матеріали справи також не містять.

Таким чином, предметом продажу за спірним договором цесії було визначено майнові права АБ "Банк регіонального розвитку" за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004, які взагалі не були предметом погодження НБУ за зверненням ТОВ "Дельта М".

Крім того, в порушення умов управління та припису закону щодо умов нотаріального посвідчення договорів, пунктами 1.1.1 та 1.5 спірного договору управитель передав відповідачу-2 - новому кредитору права іпотекодержателя за іпотечним договором, без нотаріального посвідчення.

Крім того, відповідно до пунктів 1.6.1, 1.6.2 та розділу 2 спірного договору «Права та обов`язки сторін» управитель, в порушення умов НБУ щодо управління та погодження на реалізацію спірних активів, передав право вимоги відповідачу-2 - новому кредитору в момент вчинення правочину, відтермінувавши оплату відступленого права вимоги на строк до 1 місяця.

При цьому, як встановлено матеріалами справи та поясненнями сторін у суді апеляційної інстанції, на момент вирішення спору у суді першої інстанції та розгляду апеляційної скарги оплата за договором проведена частково - на суму 150 гривень, з порушенням встановлених договором строків; документи, які підтверджують право вимоги за кредитним договором, разом із договорами забезпечення, відповідачу-2 передані в повному обсязі, згідно переліку уточненої позовної заяви.

Тобто, не виконана умова погодження НБУ про оплату відступленого права вимоги до моменту фактичної передачі документів за спірним договором.

Отже, вчинення договору цесії було здійснено з порушенням вимог ст.1037 Цивільного кодексу України, п. 13.11 Положення №369 та п. 4.1 договору управління та за відсутності необхідного обсягу правомочностей у ТОВ "Дельта М" щодо розпорядження таким майном, що свідчить про недодержання при укладенні договору цесії встановлених ст. 203 Цивільного кодексу України вимог, а тому є підставою для визнання його недійсним за сукупністю порушень в цілому в силу приписів ст. 215 Цивільного кодексу України.

За змістом ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Отже, враховуючи встановлену судом недійсність договору цесії, в силу приписів зазначеної норми чинного законодавства України, це свідчить про відсутність правових підстав володіння ТОВ "КК "Гарант" переданими йому ТОВ "Дельта М" документами на підтвердження спірних майнових прав, а тому вимога позивача щодо зобов`язання ТОВ "КК "Гарант" повернути такі документи ТОВ "Дельта М" є обґрунтованою та правомірною.

Крім того, посилання відповідачів щодо відсутності правових підстав у НБУ на звернення з даним позовом про визнання недійсним договору цесії з огляду на принцип здійснення судочинства, який презюмує необхідність наявності порушених прав та інтересів суб`єкта звернення, суд виходить з такого.

За змістом ст. 4, 5 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У Рішенні Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права. Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб`єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення. Після з`ясування фактичних обставин суд може зробити висновок про відповідність заявленої матеріально-правової вимоги способам захисту права і про порушення охоронюваного законом інтересу позивача. У разі встановлення, що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права, суд приймає рішення про відмову у позові. Підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Так, право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, закріплено ст. 15 Цивільного кодексу України.

Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до приписів вказаної статті кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або Законом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Суд відзначає, що в даному випадку звернення з позовом до суду обумовлюється позивачем як порушенням його права вигодонабувача, метою задоволення вимог в т.ч. якого і було вчинення договору управління, так і порушенням прав особи, уповноваженої на здійснення контролю за діяльністю управителя, до повноваження якої приписами глави 14 Положення №369 та розділу 7 договору управління віднесено право застосування заходів відповідальності до управителя за неналежне виконання покладених на нього таким договором обов`язків.

Вбачається, що існування незаконного правочину відчуження спірного активу позбавляє можливості задоволення вимог вигодонабувачів за його рахунок, безумовно свідчить про існування порушених прав і інтересів НБУ, які підлягають судовому захисту в обраний згідно приписів чинного законодавства України спосіб - шляхом визнання договору відступлення недійсним за зверненням зацікавленої особи.

Крім цього, суд враховує, що в даному випадку позивач також виступає особою, наділеною правом контролю за належним виконанням відповідачем-1 взятих на себе зобов`язань за договором про управління, а відтак, і правом на застосування визначених законодавством способів відновлення законності у випадку порушення управителем відповідних обов`язків.

При цьому, посилання відповідачів на встановлення в положеннях договору про управління порядку застосування відповідальності до управителя за збитки, завдані вигодонабувачам унаслідок неефективного управління активами, а також вчинення правочинів з перевищенням наданих йому повноважень або встановлених обмежень - шляхом пред`явлення НБУ вимоги до управителя про відшкодування завданих ним збитків, як на правову підставу відсутності у нього права на звернення з даним позовом до суду, судом відхиляється з огляду на наступне.

Так, за змістом п. 7.2 договору про управління управитель несе відповідальність за збитки, завдані вигодонабувачам унаслідок неефективного управління активами, а також вчинення правочинів з перевищенням наданих йому повноважень або встановлених обмежень. У цьому разі Національний банк України вимагає від управителя відшкодування завданих ним вигодонабувачам збитків.

У той же час, положеннями ст. 1043 Цивільного кодексу України встановлено, що управитель, який не виявив при управлінні майном належної турботливості про інтереси установника управління або вигодонабувача, зобов`язаний відшкодувати установникові управління завдані збитки, а вигодонабувачеві - упущену вигоду. Управитель несе субсидіарну відповідальність за боргами, що виникли у зв`язку із здійсненням ним управління, якщо вартості майна, переданого в управління, недостатньо для задоволення вимог кредиторів. Субсидіарна відповідальність управителя, встановлена частиною другою цієї статті, настає також у разі вчинення правочинів з перевищенням наданих йому повноважень або встановлених обмежень, за умови, що треті особи, які беруть участь у правочині, доведуть, що вони не знали і не могли знати про перевищення управителем повноважень або встановлених обмежень. У цьому разі установник управління може вимагати від управителя відшкодування завданих ним збитків.

Тобто, врегульовуючи в положеннях ст. 1043 Цивільного кодексу України порядок застосування відповідальності до управителя у вигляді стягнення збитків у разі вчинення ним правочинів з перевищенням наданих йому повноважень або встановлених обмежень законодавцем вставним словом "може" були вказано на альтернативність відповідного способу захисту, що не може свідчити про обмеження права особи на захист своїх прав внаслідок наведених порушень у інший спосіб ніж стягнення збитків.

Отже, в силу принципу нікчемності угод про відмову від права на звернення до суду, складовою частиною якого є самостійний вибір способу захисту порушених прав, визначення сторонами в положеннях п. 7.2 договору про управління іншого, ніж встановлено Законом, порядку застосування до управителя відповідальності за вчинення відповідного порушення не може бути правовою підставою для обмеження НБУ у виборі інших способів захисту порушених прав, адже таке обмеження є нікчемним.

Крім того, укладаючи договір з управителем майна, відповідач-2 не міг не розуміти, що управитель в реалізації правомочностей власника майна зобов`язаний діяти в межах договору управління, рішення НБУ і чинного законодавства, оскільки це зазначено в преамбулі спірного договору, тобто, з`ясування повноважень управителя щодо відчуження права майнових вимог і наявності обмежень та умов продажу за обачливої поведінки і добросовісності відповідача-2 є логічною і очікуваною дією, направленою на захист його майнових інтересів при вчиненні спірного правочину, і відповідні вказівки в преамбулі спірної угоди свідчать про обізнаність відповідача-2 про наявність умов управління.

Щодо посилань відповідачів на пропуск позивачем строку позовної давності, апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач дізнався про укладення спірного договору цесії від 30.09.2015 лише 06 листопада 2015 року, що підтверджується поточним звітом відповідача-1 від 06.11.2015.

Позовна заява подана 05 жовтня 2018 року, нова редакція позовної заяви (з визначенням конкретного переліку документів, які підлягають поверненню) подана 05 листопада 2018 року. Отже, позов поданий в межах трирічної позовної давності.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, Північний апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 12 березня 2019 року прийняте із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 277 ГПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції частково задовольнив вимоги відповідачів про покладення на позивача витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат.

Порядок розподілу судових витрат унормовано ст. 129 ГПК України, згідно з п. 1 ч. 4 якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин, враховуючи те, що після перегляду даної справи в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення Господарського суду міста Києва від 12 березня 2019 та задоволення позову, то, відповідно, у задоволенні заяв відповідачів про покладення на позивача витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити. У зв`язку з чим додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 25 березня 2019 підлягає скасуванню.

Отже, апеляційна скарга підлягає до задоволення.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги та, відповідно, позову, понесені позивачем судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на відповідачів в порядку ст.129 ГПК України в рівних частинах.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Національного банку України задовольнити.

2. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12 березня 2019 року та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 25 березня 2019 року.

3. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

4. Визнати недійсним договір №020 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004.

5. Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" (03164, м. Київ, вул. Підлісна, 3, ідентифікаційний код 39971452) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (02002, м. Київ, вул. Є.Сверстюка, 11, корпус Б, ідентифікаційний код 35199148) документи, отримані згідно договору №020 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004, а саме: оригінал кредитного договору № 27/10-245П від 27.08.2004 з усіма додатковими договорами, змінами та доповненнями; оригінал іпотечного договору №027/Д3259П від 27.08.2004 р.; документи, які складають кредитну справу позичальника, отримані банком від позичальника (Управителем від Банку на підставі Договору про передавання в управлення непроданих активів від 20.11.2013), а саме: заява ОСОБА_1 , на отримання кредиту від 16.08.2004р; Анкета позичальника; Анкета клієнта-фізичної особи "Знай свого клієнта"; Копія паспорту та ідентифікаційного коду ОСОБА_6 .; Довідка про доходи №1 від 19.08.2004р.; Записка з поточного рахунку позичальника; Копія установчого договору про створення та діяльність ТОВ "Атлант"; Копія свідоцтва про укладення шлюбу; Копія паспорту та ідентифікаційного коду ОСОБА_12.; Заява ОСОБА_12 від 27.08.2004р.; Копія договору дарування земельної ділянки №б/н від 03.04.2004р; Копія свідоцтва про право власності на житло від 28.01.1999р.; Копія державного акту на право власності на земельну ділянку КВ№108366 від 28.07.04р; Витяг з технічної документації по грошовій оцінці земель сільського населеного пункту № 423 від 20.08.2004р.; Копія технічного паспорту на житловий будинок; Копія договору житлового будинку; Копія акту приймання виконаних підрядних робіт за липень 2004р.; Копія довідки про вартість підрядних робіт за липень 2004р.; Копія свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності -юридичної особи ТОВ "Дорадо" від 5.07.2002р.; Копія переліку спеціальних видів робіт; Копія свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №36747929 від 27.05.2003р.;Копія ліцензії НОМЕР_1; Копія договору №3/5 від 25.05.2004р.; Копія звіту про експертну оцінку земельної ділянки; Проект іпотечного договору №027/Д3259П від 27.08.2004р.; Висновок щодо оцінки фінансового стану позичальника від 27.08.2004р.; Супроводжувальний лист та заключения СБ від 21.08.2004р.; Службова записка юридичному відділу від 21,08.2004р.; Правовий висновок від 25.08.2004р.; Службова записка на засідання МКККФО від 26.08.2004р.; Витяг з протокольного рішення №94 засідання МКККФО від 26.08.2004р.; Службова записка Заступнику Голови Правління від 13.10.2006р.; Службова записка Заступнику Голови Правління від 14.03.2007р.; Службова записка на засідання Кредитного комітету від 02.04.2009р.; Витяг з протоколу Кредитного комітету від 02.04.2009р.; Довідка СБ від 14.04.2009р.; Заява ОСОБА_6 від 13.01.2011р.; Службова записка на засідання Комісії по роботі з кредитами фізичних осіб від 24.01.11р.; Витяг з протоколу № 53 від 24.01.2011р. Комісії по роботі з кредитами фізичних осіб від 24.01.2011р.; Копія договору страхування майна, що належить громадянам №БМ 299051 від 27.08.2004р., та копія квитанції про сплату страхового платежу; Копія договору страхування майна, що належить громадянам №БМ 0443503 від 15.09.2005р., та копія квитанції про сплату страхового платежу; Витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 687199, №687356 від 31.08.2004р.; Витяг про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек №2856480 від 22.03.2005р.; в Копія виконавчого напису від 18.06.2007р.; Копія іпотечного договору №027/Д3259П від 27.08.2004р.; в Копія кредитного договору №027/10-245П від 27.08.2004р.; Копія додаткової угоди №1 від 09.02.05р. до кредитного договору №027/10-245П від 27.08.2004р.; Заява ОСОБА_6 на видачу коштів в рахунок кредитної лінії від 27.08.04р.; Розпорядження №27/1 від 27.08.2004р.; Позабалансовий ордер №27/1 від 27.08.2004р.; в Розпорядження №27/1 від 27.08.2004р.; в Позабалансовий валютний ордер №27/1 від 27.08.2004р.; Розпорядження №27/1 від 27.08.2004р.; Прибутковий позабалансовий ордер №27/1 від 27.08.2004р.; Розпорядження №27/1 від 08.10.2004р.; Заяви на переказ готівки№ 27/1-1, №27/1-2 від 27.08.2004р.; Розпорядження №27/1 від 31.08.2004р.; Розпорядження №27/4 від 31.08.2004р.; Заява на видачу готівки №18.2/22 від 31.08.2004р.; Заява на переказ готівки №27-12, №27-11 від 08.10.2004р.; Меморіальний ордер №27/2 від 08.11,2004р.; Заява на переказ готівки №27-6 від 11.11,2004р.; Заяви на переказ готівки № 27/2-14, №27/2-15 від 06.12.2004р.; Розпорядження №27/1 від 06.12.2004р.; Заява на переказ готівки №27/2-5 від 13.01.2005; Прибутковий позабалансовий ордер №27/2 від 09.02.2005р.; Заява на переказ готівки №27/1-6 від 09.02.2005р.; Заява на переказ готівки №27/2-16, №27/2-17 від 03.03.2005р.; Видатковий позабалансовий ордер №616 від 11.05.2007р.; Прибутковий позабалансовий ордер №930 від 05.07.2007р.; Копія листа ВДВС Бородянського РУЮ №7688 від 26.11.2008р.; Повідомлення АБ "БРР" №27/8587 від 30.12.2009р.; Меморіальний валютний ордер №67 від 20.02.2012р.; Лист -вимога АБ "БРР" №27/1908 від 11,09.2006р.; Лист -вимога АБ "БРР" №22/783 від 22.03.2007р.; Лист АБ "БРР" №27/138 від 31.01.2001р.; Кредитний договір № 27/10-245П від 27.08.04р.; Додаткова угода №1 від 09.02.05 до кредитного договору № 27/10-245П від 27.08.04р.; Розрахунок заборгованості за кредитом станом на 14.11.2013р.; Звіт про вартість нерухомого майна №б/н від 2008р.; Постанова про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності № 6071521 від 12.06.09р.; Лист №0но/904 від 20.11.09р.; Постанова про зупинення виконавчого провадження №4826964 від 26.03.2009р.; Позовна заява №22/987від19.04.10р.; Судова повістка №2-4530/10, б/д; Ухвала №2-4530/10 від 12.05.10р.; Телеграма №Б-18 від 10.06.10р.; Рішення №2-4530/10 від 12.07.10р.; Заява №22/113 від 15.07.10р.; Копія листа №07-387/23073 від 03.08.10р.; Копія виконавчого листа №2-4530/10 від 04.08.10р.; Заява про відкриття виконавчого провадження №22/1536 від 06.08.10р.; Копія постанови про відкриття виконавчого провадження №20936097 від 18.08.10р.; Лист №1305/8 від 18.08.10р.; Постанова про відкриття виконавчого провадження №20936097 від 18.08.10р.; Заява № б/н від 10.12.10р.; Копія листа №41158 (И-2010)від 11.10.10р.; Копія запиту №1305/8 від 12.10.10р.; Акт опису й арешту №410416 від 21.12.10р.; Копія постанови про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності №6071521 від 24.12.10р.; Копія постанови про зупинення виконавчого провадження №6071521 від 28.12.10р.; Заперечення на скаргу №б/н від б/д; Заява про перегляд заочного рішення №б/н від 25.01.11р.; Судова повістка №2-4530/10 від б/д; Судова повістка №2-4530/10 від б/д; Ухвала № 2-4530/10 від 01.03.11р.; Ухвала № 2-4530/10 від 02.03.11р.; Заява про забезпечення позову №б/н від 02.03.11р.; Копія заяви №б/н від б/д; Копія ухвали № 2-4530/10 від 02.03.11р.; Копія позовної заяви №б/н від 09.03.11р.; Супровідний лист №Б-18 від 09.03.11р.; Ухвала № 2-2516/11 від 04.03.11р.; Копія постанови про закінчення виконавчого провадження №20936097 від 21.03.11р.; Копія листа №450/8-11 від 21.03.11р.; Повідомлення №22/2690/8030/11 від 21.04.11р.; Копія апеляційної скарги №б/н від 15.04.11р.; Копія ухвали №2-2516/11 від 11.04.11р.; Судова повістка №Т-26 від 14.07.11р.; Заява про забезпечення позову №22/1594 від 28.09.11р.; Супровідний лист №2-2516/11/Т-26 від 29.09.11р.; Ухвала №2-2516/11 від 29.09.11р.; Повідомлення №22ц-2690/15470/11 від 17.11.11р.; Копія апеляційної скарги №б/н від 17.10.11р.; Судова повістка №Т-26 від 31.01.12р.; Рішення №2-117/12 від 20.03.12р.; Рішення №2-117/12 від 20.03.12р.; Повідомлення 22-2690/7161/12 від 19.04.12р.; Апеляційна скарга №б/н від 28.03.11р.; Рішення №22-2690-7428 від 23.05.12р.; Заява №б/н від 29.08.12р.; Заява про відкриття виконавчого провадження №22/1402 від 12.09.12р.; Копія листа №04-01 від 04.01.07р.; Заява №22/1377 від 18.05.07р.; Заява №22/1682 від 12.06.07р.; Акт №б/н від 18.06.07р.; Постанова №2-1853 від 20.06.07р.; Заява №20/1 від 20.06.07р.; Копія акту №б/н від 11,07.07р.; Лист №22/2066 від 25.07.07р.; Заява №б/н від б/д; Копія постанови №б/н від 08.08.07р.; Запит №2591 від 30.08.07р.; Службова записка №б/н від 11,09.07р.; Висновок з додатками №б/н від 11,09.07р.; Клопотання №22/157 від 23.01.08р.; Скарга №22/630 від 04.03.08р.; Лист №16-15-18 від 07.04.08р.; Копія постанови №б/н від 11.06.08р.; Лист №3781 від 17.06.08р.; Постанова №б/н від 11.06.08р.; Лист №4722 від 05.08.08р.; Копія звіту №б/н від 24.10.08р.; Копія висновку №б/н від 24.10.08р.; Вимога №22/3284 від 05.11,08р.; Копія заяви №б/н від 20.11.08р.; Лист №7688 від 26.11.08р.; Позовна заява №22/3623 від 08.12.08р.; Супровідний лист №ж-26 від 12.12.08р.; Ухвала №2-6425/08 від 12.12.08р.; Заява №22/3671 від 12.12.08р.; Лист №22/3752 від 22.12.08р.; Ухвала №2-6425/08 від 23.12.08р.; Оголошення №б/н від б/д; Заява №22/1242 від 03.03.09р.; Рішення №2-660/09 від 04.03.09р.; Заява №22/1376 від 04.03.09р.; Апеляційна скарга №22/2012 від 31.03.09р.; Постанова №6071521 від 12.06.09р.; Лист №6277/02-24/2 від 23.06.09р.; Копія звіту №1898 від 01.10.09р.; Лист №22/175 від 29.01.09р.; Копія постанови №6071521 від 12.06.09р.; Лист №11829/02-24/2 від 14.10.09р.; Лист №22/2428 від 22.12.10р.; Копія постанови №6071521 від 24.12.10р.; Копія рішення №22-2690-7428 від 23.05.12р.; Копія рішення №2-117/12 від 20.03.12р.; Копія заяви №22/1402 від 12.09.12р.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (02002, м. Київ, вул. Є.Сверстюка, 11, корпус Б, ідентифікаційний код 35199148) на користь Національного банку України (01061, м. Київ, вул. Інститутська, 9, ідентифікаційний код 00032106) - 4405 грн. судового збору.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" (03164, м. Київ, вул. Підлісна, 3, ідентифікаційний код 39971452) на користь Національного банку України (01061, м. Київ, вул. Інститутська, 9, ідентифікаційний код 00032106) - 4405 грн. судового збору.

8. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

9. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

10. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01.07.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук