ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.07.2019 Справа № 920/314/19
м. Суми

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «ВВ» (вул. Гетьмана Полуботка, буд. 18, м. Чернігів, 14000, ідентифікаційний код 14236166),

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (вул. Горького, буд. 58, м. Суми, 40004, ідентифікаційний код 05747991),

про стягнення 12101,22 грн. заборгованості, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № 34 від 05.09.2017, укладеного між сторонами

Суддя Котельницька В.Л.

Представники сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

За участю секретаря судового засідання - Осокіної А.М.

Суть спору: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "ВВ" (вул. Гетьмана Полуботка, буд. 18, м. Чернігів, 14000, ідентифікаційний код 14236166) звернулося до суду з позовом до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (вул. Горького, буд. 58, м. Суми, 40004, ідентифікаційний код 05747991) про стягнення 31001,22 грн. заборгованості, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №34 від 05.09.2017, укладеного між сторонами, у тому числі 763,08 грн. сума 3% річних, 1891,16 грн. інфляційних втрат.

До позовної заяви представником позивача додані клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та клопотання про відстрочення подачі доказів понесення судових витрат в частині оплати послуг адвоката.

01.04.2019 представником позивача подано до суду заяву про уточнення позовних вимог б/н від 28.03.2019 (вх. № 2554 від 01.04.2019), в якій представник позивача зазначає, що у позовній заяві № 7/2019 від 27.03.2019 помилково зазначено суму заборгованості в розмірі 28346,98 грн. замість суми заборгованості в розмірі 31001,22 грн., та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 31001,22 грн. заборгованості, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № 34 від 05.09.2017, укладеного між сторонами.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 22.04.2019 у справі №920/314/19 постановлено прийняти до розгляду заяву представника позивача про відстрочення подачі доказів понесення судових витрат з надання професійної правничої допомоги б/н від 27.03.2019 (вх. № 913к від 29.03.2019); прийняти до розгляду заяву представника позивача про уточнення позовних вимог б/н від 28.03.2019 (вх. № 2554 від 01.04.2019); клопотання представника позивача б/н від 27.03.2019 (вх. № 912к від 29.09.2019) про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін задовольнити частково; прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 920/314/19 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи; призначити розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання на 21.05.2019 о 10 год. 00 хв. з повідомленням учасників справи.

07.05.2019 представником позивача подано до суду заяву № 17/2019 від 30.04.2019 (вх. № 1297к від 07.05.2019) про уточнення (зменшення) позовних вимог та долучення до справи додаткових доказів, відповідно до якого представник позивача зазначає, що 28.03.2019 позивачем отримано від відповідача відповідь на претензію, в якій відповідач визнає факт наявності заборгованості та пропонує графік її погашення; 27.03.2019 відповідачем частково сплачено частину боргу в сумі 9450,00 грн.; у зв`язку з чим представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 21551,22 грн. заборгованості, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №34 від 05.09.2017, укладеного між сторонами; з них: 18896,98 грн. сума основного боргу, 763,08 грн. - 3 % річні та 1891,16 грн. інфляційні втрати; витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн.; а також витрати позивача на оплату послуг адвоката в сумі 2480,00 грн. Разом із зазначеною заявою представником позивача надано суду для долучення до матеріалів даної справи копію платіжного доручення № 45560 від 27.03.2019 та копію листа відповідача № 8-5/163 від 02.03.2019.

16.05.2019 представником позивача подано до суду заяву № 22/2019 від 16.05.2019 (вх. № 1389к від 16.05.2019) про уточнення (зменшення) позовних вимог та долучення до справи додаткових доказів, відповідно до якого представник позивача зазначає, що у зв`язку із частковим погашенням 27.03.2019 та 02.05.2019 відповідачем частини боргу представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 12101,22 грн. заборгованості, з них: 9446,98 грн. сума основного боргу, 763,08 грн. - 3 % річні та 1891,16 грн. інфляційні втрати; витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн.; а також витрати позивача на оплату послуг адвоката в сумі 2480,00 грн. Разом із зазначеною заявою представником позивача надано суду для долучення до матеріалів даної справи копію платіжного доручення № 46521 від 26.04.2019.

20.05.2019 від представника відповідача до суду надійшов відзив № 18-7/473 від 20.05.2019 (вх. № 1495к від 20.05.2019), в якому представник відповідача зазначає, що відповідачем 02.05.2019 сплачено частину заборгованості в сумі 9450,00 грн., у зв`язку з чим просить суд провадження у даній справі в частині стягнення 9450,00 грн. боргу закрити та зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до суми 968,09 грн., яку обраховано з урахуванням розміру гонорару, визначеного у додатковій угоді № 1 від 11.03.2019 до договору про надання правової допомоги № 6/2019 від 01.03.2019 та розміру позовних вимог, що можуть бути задоволені, а саме: 12101,22х8%=968,09 грн.

31.05.2019 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 4294 від 31.05.2019), у якій представник підтвердив факт сплати частини заборгованості відповідачем, а також виклав заперечення щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та просив суд стягнути витрати на оплату послуг адвоката у розмірі, заявленому у позовній заяві.

За клопотанням представника позивача розгляд справи відповідно до положень ст. 197 ГПК України проводився у режимі відеоконференції.

Справа перебувала в проваджені судді Спиридонової Н.О.

Ухвалою суду від 21.05.2019 було відкладено розгляд справи по суті у судове засідання на 13.06.2019 на 11:00 в режимі відеоконференції.

Станом на 13.06.2019 суддя Спиридонова Н.О. перебувала у відпустці, а тому судове засідання у даній справі не відбулось.

18.06.2019 у зв`язку з тривалим відрядженням судді Спиридонової Н.О. відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи № 920/314/19 розподілено на суддю Котельницьку В.Л.

Ухвалою суду від 20.06.2019 розгляд справи по суті призначено у судове засідання на 01.07.2019 в режимі відеоконференції, проведення відеоконференції доручено Деснянському районному суду міста Чернігова.

У судовому засіданні 01.07.2019 складено акт № 8 від 01.07.2019 про неможливість проведення відеоконференції через технічні проблеми з сервером TrueConf, у зв`язку з чим розгляд справи проводився за відсутності представників сторін, оскільки у судове засідання представник відповідача не прибув, встановити факт явки представника позивача не виявилось можливим.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

05.09.2017 між ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «ВВ» (постачальником, позивачем у справі) та ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (покупцем, відповідачем у справі) був укладений договір поставки № 34, за умовами якого позивач зобов`язався передати у власність відповідача, а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити на умовах договору продукцію, що іменується надалі товар, кількісні та інші характеристики якого викладені у додатках до договору (специфікаціях), що є невід`ємною частиною договору (пункт 1.1).

Відповідно до п. 2.1. договору поставка товару здійснюється партіями, узгодженими сторонами в специфікаціях до договору. Постачальник постачає партію товару на умовах DDP м. Суми протягом семи днів з моменту надходження коштів у розмірі 100% вартості партії товару, якщо інше не передбачено специфікацією на конкретну партію товару.

Відповідно до п. 2.4. договору постачальник надає покупцю разом з товаром наступні товаросупровідні документи: видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, рахунок-фактуру, сертифікат якості.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.05.2018 відповідно до умов договору складено та підписано сторонами додаток №12 до договору - Специфікацію №12, відповідно до якої сторони узгодили поставку товару - паперу ксероксного A4, класу С 80г/м у кількості 960 пачок та паперу ксероксного A3, класу С 80г/м у кількості 30 пачок, загальною вартістю 76989,96 грн, у т.ч. ПДВ 12831,66 грн.

Вищевказаний товар був поставлений та фактично отриманий відповідачем, що підтверджується видатковою накладною №ВВССУ 1921/28360 від 07.06.2018 за підписами відповідальних представників сторін та довіреністю №8014 від 05.06.2018 на отримання товару.

Таким чином, позивач повністю виконав своє договірне зобов`язання та передав відповідачеві товар у повному обсязі, відповідно до додатку до договору - Специфікації №12.

За поставлений товар згідно вищевказаної Специфікації та видаткової накладної, відповідачем фактично сплачено 48642,98 грн. до моменту звернення позивача з даним позовом до суду (платіжні доручення № 34989 від 05.06.2018 та № 38101 від 18.09.2018), а також відповідач після звернення позивача до суду сплатив 18900,00 грн. (платіжні доручення № 45560 від 27.03.2019 та № 46521 від 26.04.2019).

Факт заборгованості не заперечується відповідачем і у поданому відзиві на позовну заяву.

Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, а як визначено приписами статті 509 цього ж Кодексу, зобов`язання виникають із підстав, встановлених вищевказаною правовою нормою.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 вищевказаного Кодексу наголошує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для

використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору.

Частиною 1 статті 530 вищезазначеного Кодексу передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, як встановлено судом, відповідач свої зобов`язання в частині оплати вартості поставленого позивачем товару у повному обсязі не виконав, необхідну суму грошових коштів йому не перерахував.

У відповідності до вимог статей 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 86 зазначеного Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем до позову додані необхідні докази на підтвердження заявлених вимог, сума заборгованості визнана відповідачем та проведено часткову оплату заборгованості. У зв`язку з цим позивач неодноразово зменшував розмір позовних вимог та відповідно до останньої заяви, поданої до суду 16.05.2019 та 21.05.2019, просив стягнути з відповідача на свою користь 9446,98 грн. заборгованості за поставлений товар.

Таким чином, враховуючи часткову сплату заборгованості відповідачем, у тому числі після звернення позивача з даним позовом до суду, на підставі встановлених фактів, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 9446,98 грн. заборгованості за поставлений товар, правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 763,08 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1891,16 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши, розрахунки позивача, в тому числі: періоди нарахувань, розмір простроченого платежу, індекси інфляції, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних у сумі 763,08 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1891,16 грн.

Щодо покладання на відповідача витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги суд зазначає наступне.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 ГПК України).

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2480,00 грн. витрат, пов`язаних з оплатою послуг адвоката.

Відповідач проти стягнення з нього цієї суми заперечує, посилаючись на те, що позивачем були зменшені позовні вимоги, а відтак має бути зменшено і розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката, які слід покладати на відповідача.

Представником позивача поданий до суду опис наданих позивачу послуг правового характеру при складанні позовної заяви, відображений в акті приймання-передачі виконаних робіт/наданих послуг від 27.03.2019.

При цьому, докази сплати вартості цих витрат позивачем на користь адвоката суду не подані, хоча представником позивача і було подане до суду клопотання про відстрочення подання доказів понесення судових витрат, оскільки документи, які підтверджують факт надання допомоги адвокатом та її обсяг, ще не складені, розрахунки за надання правової допомоги ще не проведені.

Станом на дату ухвалення рішення у даній справі відповідні докази оплати витрат послуг адвоката до суду від позивача не надходили.

Відтак з урахуванням положень ст. 126 ГПК України суд відмовляє позивачеві у стягненні з відповідача на його користь витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у заявленій до стягнення сумі 2480,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України суд покладає на відповідача витрати позивача по сплаті судового збору у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 231-233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (40004, м.Суми, вул. Горького, 58; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «ВВ» (14000, м. Чернігів, вул. Гетьмана Полуботка, 18; ) 9446,98 грн. заборгованості за договором поставки №34 від 05.09.2017, 3% річних у сумі 763,08 грн., 1891,16 грн. інфляційних втрат, 1921,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набранням рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повне судове рішення складено 02.07.2019.

Суддя В.Л. Котельницька