РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.06.2019 м. Київ Справа № 910/2538/19

За позовом: військового прокурора Луцького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі:

позивача-1: міністерства оборони України;

позивача-2: військової частини НОМЕР_1 ;

до: Волинської обласної державної адміністрації;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: державне підприємство "КАМІНЬ-КАШИРСЬКЕ ЛІСОВЕ ГОСПОДАРСТВО";

про: визнання протиправним та скасування розпорядження.

Суддя Балац С.В.
Секретар судового засідання Нарожна М.С.
Представники:
прокурор у справі: Довган Н.Я.;

позивача-1: Гнілуша С.І.;

позивача-2: Панаїд О.С.;
відповідача: не з`явилися;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: не з`явилися.
С У Т Ь С П О Р У:

Військовий прокурор Луцького гарнізону Західного регіону України звернувся до господарського суду м. Києва в інтересах держави в особі міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 до Волинської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження.

Позовні вимоги мотивовані тим, що розпорядження Волинської обласної державної адміністрації від 02.12.2013 № 494 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості)" підлягає скасуванню судом, оскільки вказаним розпорядженням надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, яка віднесена до категорії земель оборони, чим перевищено надані Волинській обласній державній адміністрації повноваження, передбачені законом.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/2538/19 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 15.04.2019.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням наступного. Розпорядження голови обласної державної адміністрації від 02 грудня 2013 року N 494 "Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)" підготовлено відповідно до вимог ст. 17, 57, 92, 122, 123 Земельного кодексу України, п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, ст. 5, 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр", а також на підставі клопотання ДП "Камінь-Каширське лісове господарство", а відтак вказане розпорядження є законним.

29. Також скаржник зазначив, що відповідно до форми 6-зем спірна земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення. Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях не пов`язаних з веденням лісового господарства відбувається у відповідності до вимог ст. 57 Лісового кодексу України, якою передбачено, що зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України. Така зміна здійснюється за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища.

Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених ст. 141 Земельного кодексу України, зокрема підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ, організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Також в поданому до суду відзиві відповідач вказав про пропуск прокурором строку позовної давності.

В підготовчому засіданні 15.04.2019 суд на місці ухвалив: відкласти підготовче засідання на 20.05.2019.

Позивач-2 скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій вказано про те, що оскаржуване розпорядження прийняте з порушенням вимог закону, що також встановлено судовими рішеннями.

До господарського суду надійшли письмові пояснення третьої особи, в яких вказано про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави у даній справі та про пропуск строку звернення до суду.

В підготовчому засіданні 20.05.2019 оголошено перерву до 10.06.2019.

В підготовчому засіданні 10.06.2019 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 24.06.2019.

В судовому засіданні 24.06.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи прокурора, представників позивачів-1,2 по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Розпорядженням голови Волинської обласної державної адміністрації від 02.12.2013 № 494 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості)", державному підприємству "Камінь-Каширське лісове господарство" дозволено розробити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок орієнтовною площею 49905 га в натурі (на місцевості) для оформлення права постійного користування земельними ділянками для ведення лісового господарства на території Камінь-Каширського району.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Частиною 1 ст. 21 Цивільного кодексу України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Згідно з приписами ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Пунктом 20 частини 1 статті 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.

Прокурор вказує, що розпорядження Волинської обласної державної адміністрації від 02.12.2013 № 494 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості)" підлягає скасуванню судом, оскільки вказаним розпорядженням надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, яка віднесена до категорії земель оборони, чим перевищено надані Волинській обласній державній адміністрації повноваження, передбачені законом.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням наступного.

Виконавчим комітетом Волинської обласної Ради депутатів трудящих 01.11.1968 військовій частині 21825 (умовне найменування інженерно-аеродромної служби тилу), як структурному підрозділу управління 14 Повітряної армії видано акт N XII-1-5 на право постійного користування землею площею 24157,70 га на території Волинської області з її планом і описом меж.

Після розформування військової частини 21825 її правонаступником визначено позивача-2, що встановлено постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.02.2014 у справі № 903/1066/13.

Волинською обласною радою прийняті рішення від 17.03.1994 № 17/23 та від 04.05.1995 № 4/8, якими землі авіаційного полігону площею 10027 га., 6947,8 га. та 6520,4 га. передані Ковельському спеціалізованому сільськогосподарському акціонерному товариству "ТУР", Камінь-Каширському державному лісогосподарству об`єднання "ВОЛИНЬЛІС" та Городоцькому державному лісогосподарству. Відтак, із загальної площі земельної ділянки 24157,7 га. із сфери діяльності міністерства оборони вилучено 23495,2 га.

Камінь-Каширською районною державною адміністрацією видано Камінь-Каширському державному лісогосподарському об`єднанню "ВОЛИНЬЛІС" виданий державний акт на право постійного землекористування від 11.08.1995 серії ВЛ-ХІІ.

На підставі наказу держкомлісгоспу України від 24.03.2005 № 242 Камінь-Каширське державне лісогосподарське об`єднання "ВОЛИНЬЛІС" перейменоване у державне підприємство "Камінь-Каширське лісове господарство".

Рішенням Вищого арбітражного суду України від 29.04.1998 N 13/6 рішення Волинської обласної ради від 04.05.1995 № 4/8 та від 17.03.1994 № 17/23 визнані недійсними.

Також, в матеріалах справи наявне рішення господарського суду Волинської області від 26.11.2013 у справі № 903/1066/13 за позовом Волинського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі міністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 до ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" про скасування державного акта на право постійного користування землею, яким скасований акт на право користування землею, виданий державному підприємству "Камінь-Каширське лісове господарство" від 11.08.1998.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.02.2014 вказане вище рішення господарського суду Волинської області від 26.11.2013 у справі № 903/1066/13 залишено без змін, а апеляційну скаргу ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" на рішення господарського суду Волинської області від 26.11.2013 залишено без задоволення.

В постанові від 03.02.2014 Рівненським апеляційним господарським судом встановлено, що, оскільки рішення Волинської обласної ради від 04.05.1995 № 4/8, яким Камінь-Каширському державному лісовому об`єднанню "ВОЛИНЬЛІС" (в подальшому перейменоване у "Камінь-Каширське лісове господарство") постійного користування землею площею 6947,8 га, на підставі якого виданий Державний акт на право постійного користування землею скасоване, тому і відсутні правові підстави ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" використовувати земельну ділянку площею 6947,8 га.

Також в постанові суду від 03.02.2014 вказано, що в порушення норм земельного законодавства, ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" використовує спірну земельну ділянку, чим порушує право Військової частини А-0780 на користування спірною земельною ділянкою з метою покладених на неї частини функцій та завдань у сфері оборони.

Приписами статті 1 Закону України "Про використання земель оборони" встановлено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України.

Пунктом 1 статті 92 Земельного кодексу України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Підпунктом "в" частини 1 статті 95 Земельного кодексу України передбачено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку про те, що поов підлягає задоволенню повністю враховуючи те, що виконавчим комітетом Волинської обласної Ради депутатів трудящих 01.11.1968 військовій частині 21825 (умовне найменування інженерно-аеродромної служби тилу), як структурному підрозділу управління 14 Повітряної армії видано акт № XII-1-5 на право постійного користування землею площею 24157, 70 га на території Волинської області з її планом і описом меж, в тому числі і 6947, 8 га на території Камінь-Каширського району, а також враховуючи обставини встановлені рішеннями: Вищого арбітражного суду України від 29.04.1998 у справі № 13/6, рішенням господарського суду Волинської області від 26.11.2013 у справі № 903/1066/13 та Рівненського апеляційного господарського суду від 03.02.2014, у відповідача були відсутні правові підстави для винесення оспорюваного розпорядження в частині надання дозволу державному підприємству "Камінь-Каширське лісове господарство" розробити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок площею 6947,8 га в натурі (на місцевості) для оформлення права постійного користування земельними ділянками для ведення лісового господарства на території Камінь-Каширського району, яка належить на праві постійного користування військовій частині НОМЕР_1 .

Заперечення відповідача та третьої особи, викладені в поданих до суду заявах судом відхилені з огляду на викладені вище обставини.

Заява відповідача та третьої особи про пропуск прокурором строку позовної давності при зверненні до суду з даним позовом судом відхилена на підставі частин 2, 3 статті 264 Цивільного кодексу України, враховуючи оскарження оспорюваного розпорядження заступником Волинського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері у справі Волинського окружного адміністративного суду № 803/1311/14.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним розпорядження Волинської обласної державної адміністрації № 494 від 02.12.2013 в частині надання дозволу державному підприємству "КАМІНЬ-КАШИРСЬКЕ ЛІСОВЕ ГОСПОДАРСТВО" на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок площею 6947,8 га в натурі (на місцевості) для оформлення права постійного користування земельними ділянками для ведення лісового господарства на території Камінь-Каширського району.

3. Стягнути з Волинської обласної державної адміністрації (43027, Волинська обл., місто Луцьк, МАЙДАН КИЇВСЬКИЙ, будинок 9, ідентифікаційний код: 13366926) на користь військової прокуратури Західного регіону України (79007, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ КЛЕПАРІВСЬКА, будинок 20, ідентифікаційний код: 38326057) витрати по сплаті судового збору в сумі 1.921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 04 липня 2019 року

Суддя С.В. Балац