ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" липня 2019 р. Cправа № 902/174/19

Суддя Господарського суду Вінницької області Колбасов Ф.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (21100, м. Вінниця, вул. 600-річчя, 13)

до: Публічного акціонерного товариства "Автобусний парк" (21009, м. Вінниця, вул. Стеценка, 75 А; вул. Енергетична, буд.7, м. Вінниця, 21022)

про стягнення 549 451,12 грн.

При секретарі судового засідання Вознюк К.В.

Представники сторін

позивача: не з"явився;

відповідача: не з"явився;

присутній: Мандер М.О.

В С Т А Н О В И В :

01.03.2019 р. до Господарського суду Вінницької області звернулося Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" з позовом до Публічного акціонерного товариства "Автобусний парк" про стягнення 549 451,12 грн., з яких: 299 328, 15 грн. - заборгованість за надані послуги з теплопостачання, 14068, 52 грн. - інфляційні втрати, 5174, 98 грн. - 3% річних, 230879, 47 грн. - пеня за несвоєчасно проведені розрахунки.

Позов обґрунтовано тим, що всупереч умовам договору купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді за № 5647, укладеного 03.11.2014 р. між Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" та Публічним акціонерним товариством "Автобусний парк", останнє несвоєчасно проводить розрахунки за теплову енергію. Внаслідок цього утворилась заборгованість в сумі 299 328,15 грн. за надані послуги з теплопостачання. Посилаючись на існування вказаної суми заборгованості та вимагаючи її стягнення в судовому порядку, позивач, окрім цього нарахував та заявив до стягнення 14 068, 52 грн. - інфляційних втрат, 5 174, 98 грн. - 3% річних та 230 879, 47 грн. - пені.

Ухвалою від 04.03.2019 р. було відкрито провадження у справі № 902/174/19, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою підготовче засідання у справі було призначено на 21.03.2019 р.

Ухвалою від 21.03.2019 р. було відкладено підготовче засідання до 25.04.2019 р.

Підготовче засідання, призначене на 25.04.2019 р., не відбулося, в зв`язку із проходженням головуючого судді Колбасова Ф.Ф. у Вищій кваліфікаційній комісії суддів України, м. Київ кваліфікаційного оцінювання.

Ухвалою від 22.04.2019 р. було продовжено строк підготовчого провадження по справі № 902/174/19 на 30 днів та призначено підготовче засідання на 14.05.2019 року.

14.05.2019 р. від позивача до суду надійшов лист № 34/3481 від 14.05.2019 р., в якому останній повідомив суд про те, що станом на 01.01.2018 р. заборгованість Публічного акціонерного товариства "Автобусний парк" перед Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" по договору купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді № 5647 від 03.11.2014 р. становила 69839, 00 грн. За період з січня 2018 року по січень 2019 р. відповідачем сплачено 102227,49 грн., що підтверджується випискою з журналу нарахувань та оплати, з яких кошти в сумі 69839, 00 грн. відповідно до п. 6.7. Договору зараховано на погашення заборгованості за попередній період, яка склалася станом на 01.01.2018 р., решта в сумі 32388, 49 грн. зараховано в погашення заборгованості за період з січня 2018 року по січень 2019 року.

Ухвалою від 14.05.2019 р. підготовче засідання було відкладено на 04.06.2019 р.

04.06.2019 р. від позивача до суду надійшов лист № 34/4386 від 04.06.2019 р., в якому останній повідомив суд про те, що за період з 01.01.2018 р. від споживача надійшли кошти за теплову енергію по договору № 5647 від 03.11.2014 р.: 18.01.2018 р. - 2082,00 грн., 05.02.2018 р. - 10000,00 грн., 27.02.2018 р. - 5000, 00 грн., 16.03.2018 р. - 7880,00 грн., 20.03.2018 р. - 5500,00 грн., 18.04.2018 р. - 13000,00 грн., 07.05.2018 р. - 10000,00 грн., 31.07.2018 р. - 14500,00 грн., які направлені на погашення заборгованості ПАТ "Автобусний парк" перед КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" по договору купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді № 5647 від 03.11.2014 р. і станом на 01.01.2018 р. становила 69839, 00 грн. Залишок заборгованості за 2017 р. в розмірі 1877, 00 грн. був сплачений 19.12.2018 р. в сумі 3635, 61 грн., з яких 1768, 61 грн. направлено на погашення заборгованості за січень 2018 р. Крім того, на погашення заборгованості за січень 2018 р. направлено також кошти, що надійшли: 21.12.2018 р. - 11210, 00 грн., 22.12.2018 р. - 8121, 33 грн., 28.12.2018 р. - 7725, 00 грн. та 08.01.2019 р. - 3563, 55 грн. Всього на погашення заборгованості за січень 2018 р. сплачено 32388, 49 грн. Всі надходження враховані при здійсненні розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних, при розрахунку пені надходження не враховувались, оскільки вони здійснювались поза межами розрахункового періоду.

Ухвалою від 04.06.2019 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу № 902/174/19 для судового розгляду по суті на 02 липня 2019 р.

01.07.2019 р. від позивача до суду надійшов лист № 34/5626 від 01.07.2019 р., в якому позивач просить суд розглянути справу без участі представника КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго", та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. До вказаного листа позивач надав банківські виписки, що підтверджують здійснення відповідачем платежів.

На визначену судом дату - 02.07.2019 р. представники сторін в судове засідання не з"явилися.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином - ухвалою суду від 04.06.2019 року, яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією.

Копія ухвали суду від 04.06.2019 р., яка надсилалася відповідачу на адресу (зазначену у витязі з ЄДРЮО та ФОП) - вул. Енергетична, буд.7, м. Вінниця, 21022, органом поштового зв"язку була повернута до суду із зазначенням причини повернення: "За зазначеною адресою не значиться".

Згідно відомостей, отриманих на офіційному веб-сайті підприємства "Укрпошта" в результаті відстеження поштового відправлення за номером, надіслана на адресу позивача ухвала суду від 04.06.2019 року відділенням зв`язку адресату не вручена (зазначено - "інші причини" невручення).

При неявці в судове засідання представників сторін суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов`язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвали Господарського суду Вінницької області у справі № 902/174/19 були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому сторони, враховуючи їх обізнаність про наявність спору в суді, не були позбавлені права та можливості ознайомитись, зокрема, з даною ухвалою від 04.06.2019 р. у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст. ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, враховуючи клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представників сторін.

Технічна фіксація судового процесу не здійснювалася, у зв"язку з неявкою в судове засідання представників сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

03.11.2014 р. між позивачем - КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" (в Договорі - "Постачальник") та відповідачем - ПАТ "Автобусний парк" (гуртожиток) (в Договорі - "Споживач") було укладено договір купівлі -продажу теплової енергії в гарячій воді № 5647.

За цим Договором Постачальник бере на себе зобов`язання продавати та постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в договірних обсягах та з параметрами теплоносія на вході мереж Споживача, які відповідають температурному графіку теплової мережі, а Споживач зобов`язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Температурний графік теплової мережі є невід`ємним додатком до цього договору.

Згідно п. 2.1. Договору теплова енергія постачається Споживачеві в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону.

Відповідно до п. 6.2., п. 6.3. Договору Споживач щомісячно, протягом року, вносить плату за приєднане теплове навантаження, визначене в додатку №1 до договору, та окремо сплачує за спожиту теплову енергію на підставі показів приладів обліку, або за їх відсутності, розрахунково, відповідно до теплового навантаження. У разі зміни тарифів та порядку розрахунків нові тарифи і порядок розрахунків є обов`язковим для сторін з моменту введення їх в дію. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

В п. 6.4. Договору сторони передбачили, що розрахунки по договору виконуються в наступному порядку: Споживач, не пізніше 25 числа розрахункового місяця вносить плату за приєднане теплове навантаження, визначене в додатку №1 до договору та сплачує 70 відсотків вартості від обсягу теплової енергії, який передбачений на наступний розрахунковий період. Остаточні розрахунки за спожиту теплову енергію споживач проводить до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно п. 6.5. Договору по закінченню розрахункового періоду, не пізніше 8 числа місяця, наступного за розрахунковим, Споживач повинен отримати загальний рахунок на оплату теплової енергії, спожитої у розрахунковому місяці та плати за приєднане теплове навантаження, акт здачі-прийняття виконаних робіт в двох примірниках для підписання, після чого один примірник акту повернути Постачальнику у 5-ти денний термін. Не отримання Споживачем рахунку не звільняє останнього від обов`язку оплати по цьому договору.

У разі не підписання акту здачі - прийняття виконаних робіт Споживачем без надання Постачальнику викладених в письмовій формі обґрунтованих заперечень по акту або неповернення Споживачем підписаного акту здачі-прийняття виконаних робіт у 5-ти денний термін, акт вважається визнаним споживачем та є доказом кількості спожитої Споживачем у розрахунковому місяці теплової енергії належної якості (п. 6.6. Договору).

Відповідно до п. 6.7. Договору за наявності боргу у Споживача за теплову енергію постачальник має право зарахувати кошти, що надійшли від Споживача у черговості визначеній ст. 534 ЦК України.

В п. 7.1., підп. 7.3.4. п. 7.3. Договору сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором винна сторона відшкодовує іншій завдані збитки без зарахування неустойки. Відшкодування збитків та сплата неустойки не звільняє від виконання зобов`язань за цим договором. Споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію - пеня в розмірі 1% від несплаченої суми за кожний день прострочення, якщо інше не передбачене законодавством. У випадку прострочення платежу менш ніж на 1 календарний місяць, Постачальник може не застосовувати цю санкцію, при наявності гарантійного листа Споживача з зазначенням дати проведення розрахунку.

Цей Договір набуває чинності з 03.11.2014 року та діє до 31 грудня 2014 року. В частині розрахунків Договір діє до повного їх проведення (п.11.1. Договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії, про його припинення, не буде письмово заявлено однією із сторін (п.11.4. Договору).

В Додатку № 1 до Договору сторони визначили обсяги постачання теплової енергії споживачу (а.с.18).

В Додатку № 4 до Договору сторони зафіксували тарифи на теплову енергію станом на день підписання цього Додатку (а.с.19).

Позивач на виконання умов Договору за період з січня 2018 р. по січень 2019 р. відповідачу в приміщення по вул. Стеценка, 58 (гуртожиток), у м. Вінниці поставив теплової енергії на загальну суму 331716, 64 грн., що стверджується актами (дублікатами) здачі - прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 31.01.2018 р., 28.02.2018 р., 31.03.2018 р., 30.04.2018 р., 31.05.2018 р., 30.06.2018 р., 31.07.2018 р., 31.08.2018 р., 30.09.2018 р., 31.10.2018 р., 30.11.2018 р., 31.12.2018 р., 31.01.2019 р. (а.с. 20 - 32).

Позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату, надано акти здачі - прийняття виконаних робіт, що стверджується копіями реєстрів отриманих рахунків (а.с. 33 - 44).

Із акту звірки розрахунків між сторонами вбачається, що станом на 01.01.2018 р. загальна сума боргу відповідача перед позивачем становила 69839, 00 грн.

Судом встановлено, що станом на 01.01.2018 р. заборгованість Публічного акціонерного товариства "Автобусний парк" перед Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" по договору купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді № 5647 від 03.11.2014 р. становила 69839, 00 грн.

За період з січня 2018 року по січень 2019 р. відповідачем сплачено 102227, 49 грн., з яких кошти в сумі 69839, 00 грн. відповідно до п. 6.7. Договору зараховано на погашення заборгованості за попередній період, яка склалася станом на 01.01.2018 р., решта в сумі 32388, 49 грн. зараховано в погашення заборгованості за період з січня 2018 року по січень 2019 року.

Так, за період з 01.01.2018 р. від споживача надійшли кошти за теплову енергію по договору № 5647 від 03.11.2014 р.: 18.01.2018 р. - 2082,00 грн., 05.02.2018 р. - 10000,00 грн., 27.02.2018 р. - 5000, 00 грн., 16.03.2018 р. - 7880,00 грн., 20.03.2018 р. - 5500,00 грн., 18.04.2018 р. - 13000,00 грн., 07.05.2018 р. - 10000, 00 грн., 31.07.2018 р. - 14500,00 грн., які направлені на погашення заборгованості ПАТ «Автобусний парк» перед КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» по договору купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді № 5647 від 03.11.2014 р. і станом на 01.01.2018 р. становила 69839, 00 грн. Залишок заборгованості за 2017 р. в розмірі 1877, 00 грн. був сплачений 19.12.2018 р. в сумі 3635, 61 грн., з яких 1768, 61 грн. направлено на погашення заборгованості за січень 2018 р. Крім того, на погашення заборгованості за січень 2018 р. направлено також кошти, що надійшли: 21.12.2018 р. - 11210, 00 грн., 22.12.2018 р. - 8121, 33 грн., 28.12.2018 р. - 7725, 00 грн. та 08.01.2019 р. - 3563, 55 грн. Всього на погашення заборгованості за січень 2018 р. сплачено 32388, 49 грн.

Вище зазначене підтверджується наявними в справі доказами, а саме: банківськими виписками, випискою з журналу нарахувань та оплати за період з січня 2017 р. по лютий 2019 р., відомостями про платежі за 2018 р. по договору № 5647 ПАТ «Автобусний парк», розрахунком суми заборгованості.

Таким чином, борг відповідача перед позивачем складає 299 328, 15 грн.

Неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань за Договором стало підставою звернення КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" з даним позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Підставою виникнення зобов`язань між сторонами по справі є договір купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді № 5647 від 03.11.2014 р., який за своєю правовою природою є договором енергопостачання.

Відповідно до ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 693 ЦК України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до переконливого висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, матеріалами справи підтверджено факт постачання позивачем теплової енергії відповідачу та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони останнього за отриману теплову енергію.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 299 328, 15 грн. - заборгованості за надані послуги з теплопостачання правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Також судом розглянуто вимоги позивача про стягнення з відповідача 14068, 52 грн. - інфляційних втрат, 5174, 98 грн. - 3% річних, 230879, 47 грн. - пені за несвоєчасно проведені розрахунки, за результатами чого суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Слід зазначити, що у відповідності до п.3, 4 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Частиною першою ст. 548 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином суд вважає, що вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного Договору та нормам чинного законодавства.

Перевіркою правильності періодів нарахування та сум інфляційних втрат та 3 % річних за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" калькулятора судом визначено їх в наступних розмірах:

- 14068,52 грн. - інфляційні втрати за період прострочення лютий 2018 р. - січень 2019 р.;

- 5174,98 грн. - 3% річних за період прострочення 10.02.2018 р. - 28.02.2019 р.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо заявленої позивачем до стягнення 230879,47 грн. - пені за період прострочення з 10.04.2018 р. по 28.02.2019 р., нарахованої останнім згідно із п. 7.3.4. Договору, виходячи із ставки її обрахунку 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення з посиланням, суд зазначає наступне.

Розділом 7 Договору сторони передбачили відповідальність за неналежне виконання зобов`язань.

Зокрема, пунктом 7.3.4. Договору сторони передбачили, що споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за цим Договором - пеня в розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення, якщо інше не передбачене законодавством. У випадку прострочення платежу менш ніж на 1 календарний місяць, постачальник може не застосовувати цю санкцію, при наявності гарантійного листа споживача з зазначенням дати проведення розрахунку.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій", установлено, що суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності: сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території; за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу. Обов`язковою умовою договорів про надання комунальних послуг та утримання прибудинкових територій є забезпечення виконання зобов`язань відповідно до чинного законодавства України.

Здійснивши обрахунок пені у вказаних позивачем періодах, судом за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" калькулятора отримано її в сумі 230879, 47 грн., яка є обґрунтованою та підлягає до стягнення з відповідача.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач не подав до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення боргу, 3% річних, інфляційних втрат та пені, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго".

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст.129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 191, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Автобусний парк" (21009, м. Вінниця, вул. Стеценка, 75 А; вул. Енергетична, буд.7, м. Вінниця, 21022, ) на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (21100, м. Вінниця, вул. 600-річчя, 13, ) 299328,15 грн. - заборгованості за надані послуги з теплопостачання, 14068, 52 грн. - інфляційних втрат, 5174, 98 грн. - 3% річних, 230879, 47 грн. - пені за несвоєчасно проведені розрахунки, 8242, 00 грн. - витрат на судовий збір.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 5 ст. 240 ГПК України передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Північно - західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 08 липня 2019 р.

Суддя Колбасов Ф.Ф.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (21100, м. Вінниця, вул. 600-річчя, 13)

3,4 - відповідачу (21009, м. Вінниця, вул. Стеценка, 75 А; вул. Енергетична, буд.7, м. Вінниця, 21022 )