РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.07.2019Справа № 910/1524/19
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді - Приходько І.В.,

при секретарі судового засідання - Асадові В.В.,

розглянувши у судовому засіданні матеріали

позовної заяви Акціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 1 184 774,59 грн.

за участю представників:

від позивача: Пінчук-Ніколайчук Ю.В.;

від відповідача: Гачак І.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 1 184 774,59 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за договором про надання послуг №00077/ЦТЛ-2018 від 16.02.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 відкрито провадження у даній справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 20.03.2019.

15.03.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач надав відзив на позовну заяву.

Підготовче засідання, призначене на 20.03.2019, не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Приходько І.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2019 підготовче засідання призначено на 17.04.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання призначено на 15.05.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2019, враховуючи відсутність клопотань та повідомлень учасників судового процесу про намір вчинити дії, строк вчинення яких обмежений підготовчим провадженням, судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.06.2019.

У судовому засіданні 12.06.2019 оголошено перерву до 08.07.2019.

У судовому засіданні 08.07.2019 оголошено перерву до 11.07.2019.

У судовому засіданні 11.07.2019 представник позивача надав додаткові пояснення по справі, підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на практику Верховного Суду по аналогічній категорії справ між тими самими сторонами.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.07.2019 заперечував проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. У випадку задоволення позову просив зменшити розмір штрафу на 50% на підставі ст. 233 ГК України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши доводи представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

16.02.2018 між Акціонерним товариством "ДТЕК Західенерго" (замовник) та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перейменовано в Акціонерне товариство "Українська залізниця") (перевізник) було укладено Договір про надання послуг №00077/ЦТЛ-2018 (надалі - Договір), предметом якого у відповідності до п. 1.1 є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що протягом вересня - листопада 2018 року ПАТ "Українська залізниця" було здійснено перевезення на адресу (відвантажено на користь) АТ "ДТЕК Західенерго" вугільної продукції за наступними залізничними накладними: №№ 47519608, 47519632, 51990646, 52059763, 52075082, 52077468, 52177516, 52226560, 52234234, 52244472, 52244480, 52281672, 52284247, 45928504, 52452158, 52481561, 52560281, 52563665, 52566213, 52566221, 52566247, 52566254, 52566270, 52566569, 52569811, 52569837, 52569845, 52569852, 52569928, 52570017, 52570041, 52619160, 52619178, 52692266, 52692274, 52692357, 52697232, 52697240, 52715802, 52814621, 52879855, 52883139, 52884293, 52884301, 52884343, 52884350, 52887452, 52888633, 52888708, 52909835, 52909850, 52909900, 52939253, 52954864, 35463256, 47466545, 47637335, 52071529, 52083128, 52115250, 52166972, 52182490, 52183175, 52339611, 52339652, 52349982, 52351129, 52468824, 52475068, 52492725, 52558277, 52558301, 52558327, 52662541, 52664844, 52664877, 52667359, 52818317, 52924701, 47381975, 47578091, 47578109, 47578125, 47581525, 47581533, 47581541, 51939247, 51939411, 51939452, 51958155, 52039229, 52054822, 52055076, 52064946, 52068889, 52075082, 52075736, 52077088, 52077476, 52092434, 52092459, 52094133, 52094240, 52094257, 52094281, 52094299, 52094323, 52098332, 52108164, 52108180, 52108198, 52108206, 52112307, 52112323, 52112331, 52129111, 52131075, 52141801, 52141819, 52167053, 52182524, 52186350, 52207818, 52235421, 52245537, 52281672, 52346640, 52346640, 45756376, 45928587, 52407327, 52407327, 52407327, 52421013, 52443181, 52471463, 52484623, 52519774, 52523495, 52523503, 52523529, 52523529, 52523529, 52523529, 52534906, 52538113, 52538121, 52553807, 52635570, 52642915, 52676939, 52692357, 52701620, 52713039, 52715588, 52715802, 52756616, 52763240, 52813326, 52884343, 52903226 та досильними залізничними накладними №№ 33660713, 33678558, 35195148, 47682588, 35157023, 33687823, 52065604, 47639190, 52083250, 44430601, 47652949, 44430593, 52083243, 44447027, 33781030, 35514785, 44446987, 44430585, 35284330, 33897950, 40426041, 44458321, 40426983, 40426579, 47763511, 35316801, 52143781, 44490050, 33837253, 44508471, 44442416, 47864160, 44442432, 44442424, 40091894, 47970959, 52237260, 44442572, 33890328, 45015583, 45015575, 44490183, 44490217, 52394947, 45281128, 45224284, 40999823, 34241612, 34241455, 52454188, 45445632, 34036558, 44442796, 52483047, 45444122, 52492949, 34065359, 52568367, 44706497, 52599156, 52599206, 52690021, 44866093, 44706463, 52597176, 52600905, 45712932, 45713674, 52647559, 45819141, 44706562, 34324033, 45969128, 34218800, 34294025, 45920840, 34251678, 52780426, 45994571, 34344663, 46130555, 46309530, 52948809, 46359162.

Спір у справі стосується наявності правових підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення штрафу у розмірі 1 184 774,59 грн. за несвоєчасну доставку вантажу згідно визначених залізничних накладних.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Предметом договору між сторонами є надання послуг перевезення вантажу у вагонах AT «Українська залізниця». Уклавши договір, керуючись принципом диспозитивності, сторони домовилися про порядок визначення вартості послуги перевезення. У результаті сторони домовилися, що плата за перевезення вантажу складається з трьох компонентів, кожен з яких є складовою вартості однієї послуги - перевезення за договором. Тобто, такий компонент як, приміром, плата за користування вагону в навантаженому і порожньому рейсі є складовою вартості кінцевої послуги - перевезення, так як за договором AT «Українська залізниця» не надає таку окрему послугу як користування вагонами. Тобто провізна плата за договором з AT «Українська залізниця» - це не власне тариф, який зазначено Збірнику тарифів.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу ( ст. 909 ЦК України).

Статтею 307 ГК України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 919 ЦК України, перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч. 1 ст. 313 ГК України).

Згідно зі статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Суд вважає за необхідне зауважити, що спеціальне законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", Закону України "Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 за № 457 (далі - Статут), та інших актів законодавства України, зокрема Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 865/5086 (надалі-Правила).

Так, статтею 6 Статуту передбачено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частинами 1, 2, 5 статті 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до ст. 41 Статуту залізниць України, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1,1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в МЮ України 24.11.2000 № 644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п. 2.1. Правил).

Згідно з п. 2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9. Правил).

Відповідно до п. 2.10. Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до Інформаційного листа ВГСУ України № 01-06/420/2012 від 04.04.2012 нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Судом встановлено, що відповідно до календарних дат прибуття вантажу на станцію призначення згідно залізничних накладних (графа 51 у накладних) та доданого до цієї позовної заяви розрахунку розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажів залізницею, вантаж було доставлено відповідачем із порушенням терміну доставки, встановленого п. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажів.

Вказане підтверджується календарними штемпелями на кожній окремій накладній, доданої до позовної заяви.

Відповідно до детального розрахунку позивача загальна сума штрафу за прострочення доставки вантажу складає 1 184 774,59 грн.

Разом з цим, заперечуючи проти здійсненого позивачем розрахунку та посилаючись на власний контррозрахунок штрафу, відповідач вказує, що відсотки штрафу повинні відраховувати від провізної плати, яка зазначається в п.31 залізничної накладної або у відомості вагонів, проте позивачем у розрахунку заявлені суми штрафу, які розраховані не тільки від провізної плати, а ще від додаткових зборів, тобто з суми, яка міститься у графі 34 накладних.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до п.3.2. Розділу 3 договору про надання послуг №00077/ЦТЛ-2018 від 16.02.2018р., укладеного між сторонами, розмір плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника (крім транспортерів перевізника, проїзду бригад супроводження великовагових транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад) складається з: плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом, визначеним у Збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника; компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього договору; плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки.

За таких обставин, оскільки сторони у п.3.2. договору №00077/ЦТЛ-2018 від 16.02.2018р. погодили складові розміру плати за перевезення, з огляду на положення ст.116 Статуту залізниць України, наявні підстави вважати, що розрахунок розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу має здійснюватися виходячи із розміру плати, визначеної в п.34 спірних накладних, оскільки сторонами погоджено вказаним пунктом договору розмір плати за перевезення вантажу та позивачем сплачено позивачу вартість перевезення, визначену сторонами в договорі.

Така позиція суду узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 27.02.2019р. по справі №910/9765/18, яка розглядалась за аналогічними спірним правовідносинами.

Крім того суд зауважує, що строки прострочення доставки вантажу визначають кількість діб прострочення та впливають на застосування процентного розміру штрафу.

У відзиві на позовну заяву відповідач також зазначає про відсутність вини Залізниці в частині прострочення доставки вантажу по тим вагонам, які були відчеплені для усунення несправностей та по яких були складені повідомлення форми ВУ-23М, посилаючись на збільшення термінів доставки вантажу по таким накладним.

Суд зазначає про безпідставність наведених доводів відповідача, враховуючи наступне.

Так, п. 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажів встановлено, що у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Крім того, про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції. Враховуючи викладене, суд зазначає, що повідомлення про ремонт вагона форми ВУ-23М не являються доказами порушення строків доставки вантажу з незалежних від відповідача причин. Отже, наявність підстав, що давала б Залізниці право на збільшення терміну доставки вантажу, є недоведеною, оскільки відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вищезазначені обставини, які зумовили прострочення доставки вантажу, сталися не з вини Залізниці.

Разом з цим, суд приймає доводи відповідача в частині того, що штраф у розмірі 1488,90 грн., нарахований позивачем за прострочення доставки вантажу на підставі відомостей з накладної № 52059763, не підлягає стягненню, оскільки у матеріалах справи відсутня досильна накладна до основної накладної (обов`язкова наявність якої у випадку відчеплення вагону через його несправність та подальшого направлення за призначенням після усунення несправності, прямо передбачена п. 6.9. Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644), у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є недоведеними.

Врахувавши вказане, здійснивши аналіз наявних у матеріалах справи доказів згідно з вимогами ст. 86 ГПК України, встановивши, що повідомлення про ремонт вагона форми ВУ - 23М, не є доказом порушення строків доставки з незалежних від відповідача причин, суд дійшов висновку, що вантаж за наявними у матеріалах справи залізничних накладних було доставлено позивачу з порушенням терміну, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажів, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф в сукупному розмірі 1 183 285,69 грн. за прострочення доставки вантажу, оскільки саме ця сума є доведеною і підтверджується документально.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафу на 50% суд відзначає наступне.

В силу частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом наведених норм зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе її зменшення.

Тобто, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

При цьому, вирішуючи таке питання суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, ступеню виконання зобов`язання, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Таким чином, суд, оцінивши мотивування поданого відповідачем клопотання, зважаючи на заперечення позивача проти зменшення суми штрафу, та приймаючи до уваги фактичні обставини справи, не вбачає правових підстав для задоволення такого клопотання та зменшення заявленого до стягнення штрафу на 50% від встановленої судом суми, що підлягає стягненню з відповідача.

З огляду на викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 1 183 285,69 грн. штрафу. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє, зважаючи на встановлені у даному рішенні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" (79026, м. Львів, вул. Козельницька, буд. 15; ідентифікаційний код 23269555) суму штрафу у розмірі 1 183 285 (один мільйон сто вісімдесят три тисячі двісті вісімдесят п`ять) грн. 69 коп. та судовий збір у розмірі 17 749 (сімнадцять тисяч сімсот сорок дев`ять) грн. 29 коп.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 11.07.2019.

Суддя І.В. Приходько