РІШЕННЯ

Іменем України

26 червня 2019 року м. Чернігів справа № 910/17383/18

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, за участю секретаря судового засідання Степаненко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали позовної заяви
за позовом Державного концерну «Укроборонпром» 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державне підприємство «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння» 16600, м. Ніжин Чернігівської області, вул. Прилуцька, 131
Відповідачі: 1. Приватне підприємство «МІРСБАКС» 55000, м. Южноукраїнськ Миколаївської області, вул. Дружби Народів, 27
2. Державне підприємство «СЕТАМ» 01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4 б
3. Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 14000, м. Чернігів, вул. Старобілоуська, 25 а
про визнання результатів електронних торгів недійсними

у присутності представників:

від позивача: Скриннік І.А. адвокат, дов. від 04.04.2019р. № Д-952/2019

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: не з`явився

від відповідача 3: Ленько А.М. гол. держ. виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, дов. від 08.01.2019р. № 2.1-28/33

від третьої особи: не з`явився

Рішення виноситься після перерв, оголошених в судовому засіданні з 27.05.2019р. по 13.06.2019р. та з 13.06.2019р. по 26.06.2019р., на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 26.06.2019р., на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

1. Процесуальні питання, пов`язані з розглядом позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 16.11.2012р. порушено провадження у справі № 5028/4/18б/2012 за заявою керівника боржника Державного підприємства «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння» про банкрутство з метою проведення керівником процедури санації, на підставі ст. 53 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції до 18.01.2013р.) та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 07.12.2012р. відкрито процедуру санації боржника.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.12.2013р. затверджений план санації боржника.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03.04.2018р. продовжено процедуру санації на три місяці до 17 червня 2018 року включно.

22 грудня 2018 року до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного концерну «Укроборонпром» до Приватного підприємства «Мірсбакс» та Державного підприємства «СЕТАМ» про визнання результатів електронних торгів недійсними згідно якої позивач просить визнати недійсними електронні торги з продажу арештованого майна ДП «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння», які відбулись 02.04.2018р. за лотами:

№ 270838, верстат точильно шліфувальний 3Б33 № 03010 (протокол проведення електронних торгів № 324632);

№ 270875, верстат полірувально шліфувальний 3Б853 № 03055 (протокол проведення електронних торгів № 324636).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2019р. матеріали справи № 910/17383/18 за позовом Державного концерну «Укроборонпром» до Приватного підприємства «Мірсбакс» та Державного підприємства «СЕТАМ» про визнання результатів електронних торгів недійсними направлені за підсудністю до Господарського суду Чернігівської області для розгляду в межах провадження у справі № 5028/4/18б/2012 про банкрутство Державного підприємства «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння».

21 лютого 2019 року вказані вище матеріали № 910/17383/18 надійшли до Господарського суду Чернігівської області.

В той же час, ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 21.02.2019р. провадження у справі № 5028/4/18б/2012 про банкрутство Державного підприємства «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння» було припинено.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25.02.2019р. позовну заяву Державного концерну «Укроборонпром» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. До участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, залучені: Державне підприємство «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння» (на стороні позивача) та Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (на стороні відповідачів).

В підготовчому засіданні 09.04.2019р. суд постановив протокольну ухвалу про залучення Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області до участі у справі в якості співвідповідача (відповідача № 3), задовольнивши клопотання позивача.

В підготовчому засіданні 19.04.2019р. суд постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 20.05.2019р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 27.05.2019р.

2. Виклад позиції позивача, заперечень відповідачів та пояснень третьої особи.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що ДП «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння» (надалі ДП «НРЗІО») входить до складу ДК «Укроборонпром», тому Концерн є уповноваженим суб`єктом господарювання з управління об`єктами державної власності в оборонно промисловому комплексі.

Згідно ст. 2 Закону України «Про особливості управління об`єктами державної власності в оборонно промисловому комплексі», майно державних підприємств оборонно промислового комплексу, в тому числі казенних підприємств, які входять до складу Державного концерну «Укроборонпром», належить до об`єктів управління державної власності в оборонно промисловому комплексі.

Статтею 7 цього Закону визначено, що у процесі управління об`єктами державної власності в оборонно промисловому комплексі Концерн, зокрема, наділений відповідними повноваженнями та виконує функції, пов`язані із контролем за державним майном, яке перебуває в управлінні учасників Концерну, провадить діяльність із залучення інвесторів, розробляє інвестиційні проекти та контролює їх реалізацію, бере участь у залученні коштів з фінансових ринків, зокрема, міжнародних, визначає джерела формування та використання фондів інвестиційного та інноваційного розвитку, погоджує з Фондом державного майна України плани реструктуризації та санації учасників Концерну, а також виконує інші функції з управління об`єктами державної власності в оборонно промисловому комплексі у випадках, передбачених законодавством.

На думку позивача, майно ДП «НРЗІО» всупереч положенням законодавства з питань відновлення платоспроможності боржника було незаконно арештовано та продано відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (надалі ВПВР ГТУЮ) на електронних торгах. Відчуження даного майна створює порушення у технологічному циклі виробництва, зменшення товарної продукції і, як наслідок, недоотримання очікуваних надходжень, непогашення кредиторської заборгованості ДП «НРЗІО», що в свою чергу зашкодить повному і якісному виконанню плану санації та може призвести до ліквідації оборонного підприємства.

При цьому, обтяження рухомого майна ДП «НРЗІО», накладене постановою ВПВР ГТУЮ про опис та арешт майна від 08.02.2018р., не було зареєстровано, що є грубим порушенням вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, в порушення Порядку реалізації арештованого майна в оголошеннях про продаж майна не було зазначено відомостей про зберігача (найменування та місцезнаходження), електронної адреси підприємства, фактичної адреси зберігання майна; порядку та умов отримання майна переможцем; найменування, контактних телефонів, адреси офіційної електронної пошти та реквізитів рахунку відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця), на який у разі визначення переможця електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) необхідно перерахувати кошти за придбане майно, строків сплати таких коштів, номеру виконавчого провадження згідно з даними автоматизованої системи виконавчих проваджень; відомостей про майно, його склад, характеристики, опис, наявність дефектів; порядку ознайомлення з майном (фактичної адреси зберігача та адреси зберігання майна, часу для ознайомлення). Відсутність вищевказаної інформації вплинуло на бажання потенційних покупців приймати участь у аукціоні з продажу майна боржника.

Всупереч вимогам ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 20 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, фактичне відправлення сторонам виконавчого провадження, зокрема ДП «НРЗІО», повідомлення про оцінку майна боржника, відбулось лише 21.03.2018р., тобто через 8 днів після надходження звіту про незалежну оцінку, і було отримано боржником 22.03.2018р. о 22:00 год., тобто у позаробочий час.

Також, позивач звертає увагу суду, що заявка на проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна була направлена ВПВР ГТУЮ до Чернігівської філії ДП «СЕТАМ» без дотримання визначеного Порядком реалізації арештованого майна терміну. В подальшому на підставі вказаної заявки 21.03.2018р. ДП «СЕТАМ» опублікувало оголошення про проведення аукціону з продажу спірного майна (лоти 270838 та 270875).

Відповідно до п. 1 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною). Зважаючи на викладене вище, фактична передача майна на реалізацію відбулась за два дні до отримання ДП «НРЗЮ» повідомлення про оцінку майна, що унеможливило вжиття заходів боржником, передбачених ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, позивач зазначає, що примусовий продаж спірного майна був проведений по заниженій вартості, що підтверджується рецензію Фонду державного майна України на Звіт про незалежну оцінку рухомого майна, яке належить ДП «НРЗЮ», складений ФОП СОД Дубик О.О., а також Звітами про проведення незалежної оцінки майна, складеними ПП «Агентство по експертній оцінці майна «Дисконт-К» на замовлення ДП «НРЗІО».

15 квітня 2019 року ДК «Укроборонпром» подано заяву про часткову зміну підстав позову в якій позивач вказує, що ст. 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств.

За змістом ст. 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв`язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов`язань боржника з перерахування фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, на думку позивача, дія мораторію не поширюється тільки на оборотні активи, а також інші активи, призначені для реалізації чи споживання потягом операційного циклу або протягом дванадцяти місяців із дати складення балансу.

Крім того, позивач вважає, що ВПВР ГТУЮ не були враховані положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який набрав чинності з 01.01.2013р.

Так, згідно ст. 4 цього Закону, виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

ДП «НРЗІО» письмових пояснень щодо позову не надало та не скористалося своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні.

ПП «Мірсбакс» відзиву на позовну заяву не надало та не скористалося своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні.

Про дату, час та місце проведення судового засідання ДП «НРЗІО» та ПП «Мірсбакс» були належним чином повідомлені.

11 березня 2019 року до Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання ПП «Мірсбакс» згідно якого останній просив зобов`язати позивача направити на адресу підприємства примірники позовної заяви та доданих до неї документів.

В обґрунтування даного клопотання відповідач 1 зазначає, що на його адресу не надходила позовна заява та додані до неї документи, у зв`язку з чим він позбавлений можливості своєчасної підготовки та подання до суду у встановлений процесуальний строк мотивованого відзиву.

Враховуючи те, що позивачем до позовної заяви додані належні докази направлення на адресу відповідача 1 копій позовної заяви та доданих до неї документів, в підготовчому засіданні 21.03.2019р. суд постановив протокольну ухвалу про відхилення відповідного клопотання підприємства.

18 березня 2019 року, у встановлений судом процесуальний строк, до Господарського суду Чернігівської області надійшов відзив ДП «СЕТАМ» від 15.03.2019р. № 2987/18-18-19 на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що позовні вимоги вважаються останнім незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач 2 посилається на те, що дії державного виконавця щодо накладення арешту на спірне майно відповідали вимогам законодавства, а боржник не скористався своїм правом на їх оскарження у встановленому порядку.

ДП «СЕТАМ» було розміщено інформацію в системі електронних торгів на підставі документів, наданих органом державної виконавчої служби. При цьому, жодним нормативно правовим актом України не передбачено обов`язку організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна.

На думку відповідача 2, позивач помилково зазначає, що в оголошеннях про продаж майна боржника відсутні відомості про зберігача, електронну адресу ДП «НРЗІО», фактичну адресу зберігання майна тощо. Позивачем не наведено аргументів як саме відсутність цих даних вплинуло на бажання покупців взяти участь в аукціоні або на самі результати торгів. Сам по собі факт недотримання вимог щодо строків опублікування оголошення про проведення прилюдних торгів та його змісту, що не вплинуло на результати торгів, не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Тобто, результати прилюдних торгів (укладений правочин) можуть бути визнані недійсними лише в разі порушення правил їх проведення, які вплинули на результати таких торгів.

Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, що не стосуються правил проведення прилюдних торгів, зокрема, щодо визначення вартості майна боржника, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання торгів недійсними.

ДП «СЕТАМ» не погоджується з твердженням позивача щодо продажу майна за заниженою вартістю, оскільки встановлення іншої вартості цього майна відповідно до звітів про оцінку майна станом на 04.04.2018р. не доводить порушення прав позивача, оскільки ціна майна, що виставляється на торги з метою примусового продажу, є відмінною від ринкової вартості та залежить від попиту (пропозицій) учасників торгів.

Також, відповідач 2 звертає увагу на те, що звіт суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_1 від 12.03.2018р. не був визнаний недійсним у встановленому законодавством порядку.

ВПВР ГТУЮ у письмових поясненнях просить відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи, що на прилюдних торгах було продано майно боржника з метою задоволення вимог на які не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Оскільки провадження у справі про банкрутство ДП «НРЗІО» здійснюється згідно Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції до 18.01.2013р.), то дана редакція Закону не містить норми, яка зобов`язувала б державного виконавця звертатись до суду для отримання дозволу на звернення стягнення на майно боржника.

Державний виконавець діяв у відповідності з положеннями чинного законодавства, а боржник не скористався своїм правом на оскарження ані постанови про накладення арешту, ані результатів оцінки майна.

Інші заперечення ВПВР ГТУЮ є аналогічними запереченням відповідача 2, викладеним у відзиві на позовну заяву.

У відзиві на заяву позивача про часткову зміну підстав позову ВПВР ГТУЮ вказує, що дія мораторію на застосування примусової реалізації майна державних підприємств, запровадженого Законом України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», не поширюється на застосування примусової реалізації майна для погашення заборгованості з виплати заробітної плати.

Щодо порушення вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», то при виконанні зведеного виконавчого провадження АСВП № 32377267 про стягнення з ДП «НРЗІО» грошових коштів державним виконавцем не було встановлено підстав для повернення виконавчого документа з підстав, визначених в п. 2 4, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010р. № 1221, з метою підвищення ефективності функціонування державних підприємств, які провадять господарську діяльність у сфері розроблення, виготовлення, реалізації, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової і спеціальної техніки та боєприпасів і беруть участь у військово технічному співробітництві з іноземними державами утворено ДК «Укроборонпром» з включенням до його складу державних підприємств згідно з додатком.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2011р. № 374, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2010р. № 1221, до складу ДК «Укроборонпром» включено, зокрема ДП «НРЗІО», частка державної власності у статутному фонді якого становить 100 %.

06 квітня 2012 року ДП «НРЗІО» було передане із сфери управління Міністерства оборони України в управління ДК «Укроборонпром», про що складено акт приймання передачі державного підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні ВПВР ГТУЮ перебуває зведене виконавче провадження № 32377267 про стягнення з ДП «НРЗІО» заборгованості на користь стягувачів на суму 6 234 060,00 грн. з яких по виконавчих провадженнях про стягнення заборгованості зі сплати нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 1 002 304,00 грн.

08 лютого 2018 року головним державним виконавцем ВПВР ГТУЮ Данілевським О.М. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника у зведеному виконавчому провадженні № 32377267, відповідно до якої описано та арештовано, зокрема наступне майно: верстат точильно шліфувальний 3Б33 № 03010 (п. 1) та верстат полірувально шліфувальний 3Б853 № 03055 (п. 16).

13 лютого 2018 року головним державним виконавцем ВПВР ГТУЮ Данілевським О.М. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні у зведеному виконавчому провадженні № 32377267, якою постановлено призначити суб`єкта оціночної діяльності у виконавчому провадженні з примусового виконання зведеного виконавчого провадження АСВП 32377267 з виконання вимоги № Ю-63, виданої 03.10.2014р. Ніжинською ОДПІ ГУ Міндоходів у Чернігівській області про стягнення з ДП «НРЗІО» заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 609 891,49 грн. та інших виконавчих документів про стягнення коштів на користь фізичних та юридичних осіб в сумі 6 408 987,57 грн., суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 , якого зобов`язано надати звіт/висновок визначення ринкової вартості арештованого майна.

На виконання вищевказаної постанови державного виконавця, 12.03.2018р. суб`єктом оціночної діяльності ФОП Дубиком О.О. надано Звіт про незалежну оцінку рухомого майна у кількості 44-х найменувань, що належить ДП «НРЗІО» та знаходиться за адресою: Чернігівська область, місто Ніжин, вулиця Прилуцька, 131.

У даному звіті вказано, що ринкова вартість верстату точильно шліфувального 3Б33 № 03010 4 032,00 грн.; верстату полірувально шліфувального 3Б853 № 03055 4 032,00 грн.

21 березня 2018 року головним державним виконавцем ВПВР ГТУЮ Данілевським О.М. було надіслано сторонам зведеного виконавчого провадження АСВП № 32377267 повідомлення про оцінку майна від 13.03.2018р. № 2303 проведену суб`єктом оціночної діяльності ФОП Дубиком О.О.

Дане повідомлення було отримано ДП «НРЗІО» 22.03.2018р. о 22:00 год. згідно інформації з офіційного сайту «Укрпошти».

15 березня 2018 року начальник ВПВР ГТУЮ звернувся до Чернігівської філії ДП «СЕТАМ» із заявкою № 2776 на проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, відповідно до якої Відділом згідно розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна направлено документи для проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна по зведеному виконавчому провадженні № 32377267 утвореного постановою про об`єднання виконавчих проваджень у зведене від 06.04.2009р. про стягнення коштів з ДП «НРЗІО».

21 березня 2018 року на офіційному веб сайті ДП «СЕТАМ» розміщені оголошення про продаж верстату точильно шліфувального 3Б33 № 03010 (лот № 270838) зі стартовою ціною 4 032,00 грн.; верстату полірувально шліфувального 3Б853 № 03055 (лот № 270875) зі стартовою ціною 4 032,00 грн.

Як вбачається із протоколу проведення електронних торгів № 324632, 02 квітня 2018 року закінчилися електронні торги з реалізації майна ДП «НРЗІО» на яких було реалізовано верстат точильно шліфувальний 3Б33 № 03010 (лот № 270838) за ціною 4 032,00 грн., переможцем стало ПП «Мірсбакс», про що 19.06.2018р. було складено акт про проведені електронні торги.

Як вбачається із протоколу проведення електронних торгів № 324636, 02 квітня 2018 року закінчилися електронні торги з реалізації майна ДП «НРЗІО» на яких було реалізовано верстат полірувально шліфувальний 3Б853 № 03055 (лот № 270875) за ціною 4 032,00 грн., переможцем стало ПП «Мірсбакс», про що 19.06.2018р. було складено акт про проведені електронні торги.

04 квітня 2018 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява розпорядника майна ДП «НРЗІО» арбітражного керуючого Карлової І.В. про скасування постанови про опис та арешт майна боржника, згідно якої заявник просила скасувати постанову головного державного виконавця ВПВР ГТУЮ Данілевського О.М. від 08.02.2018р. про опис та арешт майна (коштів) боржника (ЗВП № 32377267) в частині майна, що включене до плану санації.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 04.04.2018р. по справі № 5028/4/18б/2012 заява розпорядника майна ДП «НРЗІО» арбітражного керуючого Карлової І.В. була прийнята, приєднана до матеріалів справи та призначена до розгляду в судовому засіданні на 17.04.2018р.

04 квітня 2018 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява керуючого санацією ДП «НРЗІО» Гордєєва О.Л. про зняття арешту з майна боржника, згідно якої заявник просив зняти арешт з майна ДП «НРЗІО», зокрема, з верстата точильно шліфувального 3Б33 № 03010 та верстата полірувально шліфувального 3Б853 № 03055, накладений постановою головного державного виконавця ВПВР ГТУЮ Данілевського О.М. від 08.02.2018р. ЗВП № 32377267 про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.04.2018р. по справі № 5028/4/18б/2012 заява керуючого санацією ДП «НРЗІО» Гордєєва О.Л. була прийнята, приєднана до матеріалів справи та призначена до розгляду в судовому засіданні на 17.04.2018р.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 16.05.2018р. по справі № 5028/4/18б/2012 заяву розпорядника майна ДП «НРЗІО» арбітражного керуючого Карлової І.В. про скасування постанови про опис та арешт майна боржника залишено без задоволення.

Іншою ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 16.05.2018р. по справі № 5028/4/18б/2012 відмовлено у задоволенні заяви керуючого санацією ДП «НРЗІО» Гордєєва О.Л. в частині зняття арешту, зокрема, з верстата точильно шліфувального 3Б33 № 03010 та верстата полірувально шліфувального 3Б853 № 03055, накладеного постановою головного державного виконавця ВПВР ГТУЮ Данілевського О.М. від 08.02.2018р. ЗВП № 32377267 про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Фондом державного майна України на запит Військової прокуратури Чернігівського гарнізону Центрального регіону України було проведено рецензування Звіту про незалежну оцінку рухомого майна у кількості 44-х найменувань, що належить ДП «НРЗІО» та знаходиться за адресою: Чернігівська область, місто Ніжин, вулиця Прилуцька, 131, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено, що даний звіт класифікується як такий, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності з ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно господарських санкцій; застосування адміністративно господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Статтею 650 Цивільного кодексу України визначено, що особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору купівлі продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі продажу або не випливає з їхньої суті (ч. 4 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Отже, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 Цивільного кодексу України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури та порядку проведення торгів.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1 3 та 5 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, встановлені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження».

Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів регулюється Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016р. за № 1301/29431.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приписом ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням.

Як було вказано вище, провадження у справі № 5028/4/18б/2012 про банкрутство ДП «НРЗІО» було порушено ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 16.11.2012р.

Законом України від 22.12.2011р. № 4212-VІ внесено зміни до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (Відомості Верховної Ради України, 1999р., № 42 43, ст. 378 із наступними змінами) шляхом викладення його в новій редакції.

Відповідно до п. 1 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, він набирає чинності через рік з дня його опублікування.

Вперше, Закон України від 22.12.2011р. № 4212-VІ був опублікований в газеті «Голос України» за 18.01.2012р. № 8 9, яка у відповідності з п. 1 Указу Президента України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно правових актів та набрання ними чинності», є офіційним друкованим виданням, в якій здійснюється офіційне оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України.

Таким чином, Закон України від 22.12.2011р. № 4212-VІ набрав чинності з 18.01.2013р.

Згідно п. 11 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону України від 22.12.2011р. № 4212-VІ), положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Оскільки провадження у справі про банкрутство ДП «НРЗІО» було порушено 16.11.2012р., то дана справа розглядалася за правилами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції до 18.01.2013р.) (надалі Закон про банкрутство).

При цьому слід зазначити, що провадження у цій справі здійснювалося з урахуванням особливостей, визначених ст. 53 Закону про банкрутство.

У відповідності з ч. 3 ст. 53 Закону про банкрутство, після розгляду заяви боржника у разі, якщо заява і додані до неї документи відповідають вимогам, установленим цим Законом, суд виносить ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство боржника і відкриття процедури санації, введення мораторію на задоволення вимог кредиторів та призначає розпорядника майна та керуючого санацією керівника боржника, які діють відповідно до вимог цього Закону з урахуванням особливостей, передбачених цією статтею.

За змістом ст. 1 цього Закону:

санація система заходів, що здійснюється під час провадження у справі про банкрутство з метою запобігання визнання боржника банкрутом та його ліквідації, спрямована на оздоровлення фінансово господарського становища боржника, а також задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів шляхом кредитування, реструктуризації підприємства, боргів і капіталу та (або) зміну організаційно - правової та виробничої структури боржника;

мораторій на задоволення вимог кредиторів зупинення виконання боржником стосовно якого порушено справу про банкрутство грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

В той же час, ч. 6 ст. 12 Закону про банкрутство встановлено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати.

Як було вказано в ухвалі Господарського суду Чернігівської області від 15.11.2016р. по справі № 5028/4/18б/2012 про банкрутство ДП «НРЗІО», якою були затверджені зміни та доповнення до плану санації боржника, планом санації передбачається погашення боргів за рахунок надходжень від реалізації майнових активів боржника. Очікувана сума надходжень від реалізації майна боржника за експертною оцінкою складе 4 874 902,00 грн. з ПДВ.

У зв`язку з тим, що заяв від потенційних інвесторів не надійшло, головним джерелом коштів для виконання заходів плану санації будуть надходження від реалізації частини майнових активів.

В той же час, виконання плану санації передбачає ведення боржником господарської діяльності, всі поточні кредиторські вимоги задовольняються в міру їх виникнення.

Джерелами надходження коштів для виконання заходів плану санації боржника та задоволення вимог кредиторів передбачено:

- господарська діяльність боржника;

- реалізація основних фондів, незадіяних у виробничому процесі.

Згідно затверджених судом змін до плану санації, верстат точильно шліфувальний 3Б33 № 03010 та верстат полірувально шліфувальний 3Б853 № 03055 були включені до Переліку рухомого майна, яке пропонується до відчуження (том 1, а.с. 80, 81).

Враховуючи вищевикладене, слід зробити висновок, що ДП «НРЗІО» було зобов`язано погашати грошові вимоги кредиторів за вимогами щодо виплати заробітної плати (як конкурсні, так і поточні) незалежно від факту порушення провадження у справі про банкрутство підприємства.

Приписом ч. 4 ст. 17 Закону про банкрутство встановлено, що з дня винесення ухвали про санацію арешт на майно боржника та інші обмеження дій боржника щодо розпорядження його майном можуть бути накладені лише в межах процедури санації, у разі, якщо вони не перешкоджають виконанню плану санації та не суперечать інтересам конкурсних кредиторів.

В межах провадження у справі про банкрутство ДП «НРЗІО» господарським судом неодноразово задовольнялися заяви керуючого санацією про зняття арешту з майна боржника, накладеного державним виконавцем під час примусового виконання виконавчих документів за вимогами на які не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Також суд неодноразово відмовляв у задоволенні заяв керуючого санацією та розпорядника майна боржника в частині вимог про скасування постанов державних виконавців та зобов`язання останніх вчинити дії.

Вирішуючи по суті відповідні заяви суд зазначав, що розгляд заяви про зняття арешту з майна боржника є окремою процесуальною дією у справі про банкрутство під час якої суд вирішує питання про зняття арешту з майна боржника задля виконання заходів щодо відновлення платоспроможності боржника. Під час розгляду такої заяви суд не надає оцінку діям державних органів (посадових осіб) щодо накладення арешту на майно боржника. Вирішення ж питання щодо скасування постанов державних виконавців можливе в межах розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Таким чином, сам по собі факт накладення арешту державним виконавцем на майно боржника під час примусового виконання виконавчих документів за вимогами на які не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не може свідчити про незаконність його дій доки це не буде встановлено судовим рішенням за результатами розгляду скарги на постанову про накладення арешту.

Зважаючи на відсутність судового рішення про визнання неправомірними дій державного виконавця про накладення арешту на майно боржника, суд відхиляє доводи позивача про неможливість реалізації майна на електронних торгах.

Не можуть бути прийняті судом до уваги і посилання позивача на те, що звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, в процедурі санації здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника, оскільки Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції до 18.01.2013р.) не передбачає вчинення судом такої процесуальної дії як надання згоди на звернення стягнення на майно боржника щодо вимог, на які не поширюється дія мораторію.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем.

Положеннями ч. ч. 1 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначаються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно ст. 3 цього Закону, оцінка майна, майнових прав це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна.

Суб`єктами оціночної діяльності є, зокрема, суб`єкти господарювання зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону (ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Статтею 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь яких випадках її проведення.

У відповідності з п. 1 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003р., національний стандарт № 1 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав (далі майно) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Пунктом 4 Національного стандарту № 1 встановлено, що оцінка майна проводитися з дотриманням принципів корисності, попиту і пропонування, заміщення, очікування, граничної продуктивності внеску, найбільш ефективного використання.

Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки (п. 16 Національного стандарту № 1).

Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Виходячи із системного аналізу наведених норм, звіт про оцінку майна є чинним, якщо від дня його підписання до дня проведення прилюдних торгів пройшло не більше шести місяців. Після збігу цього строку обов`язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна.

Як було вказано вище, суб`єктом оціночної діяльності ФОП Дубиком О.О. було надано Звіт про незалежну оцінку рухомого майна у кількості 44-х найменувань, що належить ДП «НРЗІО» та знаходиться за адресою: Чернігівська обл., м. Ніжин, вул. Прилуцька, буд. 131.

Також, матеріалами справи підтверджується той факт, що повідомлення про оцінку майна було надіслано державним виконавцем сторонам зведеного виконавчого провадження АСВП № 32377267 з порушенням строку, встановленого ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Фактично дане повідомлення було отримано ДП «НРЗІО» на наступний день після розміщення оголошення про продаж майна на офіційному веб сайті ДП «СЕТАМ».

Разом із тим суд зазначає, що оскільки за змістом ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. № 2831/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016р. за № 1301/29431, затверджений Порядок реалізації арештованого майна (надалі Порядок), яким визначено правила проведення електронних торгів.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення електронних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 Цивільного кодексу України, такий спосіб реалізації майна як його продаж на електронних торгах і відсилають до інших нормативно правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення електронних торгів із реалізації арештованого майна.

Відповідно до наведених правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі електронні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір.

Таким чином, дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення електронних торгів, які не стосуються правил проведення електронних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.10.2012р. у справі № 6-116цс12 та постановах Верховного Суду від 14.02.2018р. у справі № 490/5475/15-ц та від 02.05.2018р. у справі № 910/10136/17.

З огляду на зазначені законодавчі положення, слід зробити висновок, що такі підстави позову як відсутність реєстрації обтяження рухомого майна арештом, порушення державним виконавцем строків надсилання боржнику повідомлення про оцінку його майна та незгода позивача з оцінкою майна, що проведена державним виконавцем, не є достатньою підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Також суд вважає необґрунтованими доводи позивача про неможливість оскарження боржником у судовому порядку результатів визначення оцінки майна, адже таке право гарантується сторонам виконавчого провадження Законом України «Про виконавче провадження».

ДП «НРЗІО» не було позбавлено права на здійснення такого оскарження, оскільки отримало повідомлення про оцінку майна до дати початку проведення електронних торгів, однак не скористалося своїм правом на оскарження в судовому порядку у визначений законом спосіб та строк.

За правилами п. п. 1 4 розділу ІІ, п. п. 3, 5, 11 розділу ІІІ Порядку, реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною).

Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити такі дані:

повне найменування відділу державної виконавчої служби або прізвище ім`я, по батькові (за наявності) приватного виконавця, виконавчий округ, номер посвідчення приватного виконавця;

номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчих проваджень;

повні найменування боржника та стягувача, їх адреси, код за ЄДРПОУ для юридичних осіб;

форма реалізації арештованого майна (електронні торги чи торги за фіксованою ціною);

вид майна (зазначається відповідно до категорій, які використовуються на Веб-сайті);

найменування майна, включаючи назву моделі, модифікації та інші складові найменування, які зазначаються згідно з реєстраційною, технічною та іншою документацією або наявними позначками на самому майні;

відомості про майно, яке передається на реалізацію, його склад, характеристики, опис, включно з інформацією про явні дефекти, відсутні елементи, обмежену функціональність (додатково зазначається інформація, визначена пунктами 6 10 розділу ІІІ цього Порядку);

місцезнаходження майна (для нерухомого майна точна поштова адреса, для рухомого адреса зберігача);

відомості про зберігача майна (найменування, фактична та юридична адреси, телефон, електронна адреса);

відомості про чинні обтяження майна, зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек);

вартість майна, що передається на реалізацію, визначена відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»;

реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця для перерахування коштів;

адреса офіційної електронної пошти відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця;

фото- та/або відеоматеріали;

електронний цифровий або власноручний (у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) підпис начальника відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. В разі якщо заявку на реалізацію арештованого майна подав приватний виконавець, він підписує її самостійно із дотриманням умов, вказаних у цьому пункті.

Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі):

копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними;

копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № v1196874-16 «Про виконавче провадження» копія акта опису та арешту майна боржника;

копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»);

у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду;

копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.

Не підлягає передачі на реалізацію майно, щодо якого наявний письмовий висновок експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі, якщо витрати, пов`язані зі зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано.

Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).

Організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу, Організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів.

Організатор вносить до Системи інформацію про майно та формує лот торгів (інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною)) на підставі отриманої ним заявки не пізніше ніж на третій робочий день з дати її отримання. Лот вноситься за типом, найменуванням, категорією відповідно до класифікації, яка підтримується Системою, що забезпечує вільний та прямий пошук за відповідними пошуковими критеріями (вид майна, назва, модель, регіон зберігання, стартова ціна, номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження тощо).

Інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною) повинно містити:

1) загальну інформацію про електронні торги (торги за фіксованою ціною):

відомості про Організатора (найменування, контактні телефони, електронна адреса);

відомості про зберігача (найменування та місцезнаходження (для юридичних осіб), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), контактний телефон, електронна адреса (за наявності), фактична адреса зберігання майна);

порядок оформлення участі в електронних торгах (торгах за фіксованою ціною);

дату внесення інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною) у Систему;

строк підготовки до проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною);

кінцевий термін прийому заявок, якщо проводяться електронні торги;

дату і час початку електронних торгів (торгів за фіксованою ціною);

дату і час закінчення торгів (завершення подання цінових пропозицій);

строки сплати та розмір гарантійного внеску, реквізити рахунку, на який вноситься гарантійний внесок (найменування банку, МФО банку, номер рахунку, призначення платежу) (крім реалізації майна у випадках, передбачених розділом VІ та пунктом 1 розділу VІІ цього Порядку);

порядок та умови отримання майна переможцем;

найменування, контактні телефони, адресу офіційної електронної пошти та реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця), на який у разі визначення переможця електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) необхідно перерахувати кошти за придбане майно, строки сплати таких коштів, номер виконавчого провадження згідно з даними автоматизованої системи виконавчих проваджень.

Інформація, зазначена у цьому підпункті, автоматично формується Системою;

2) інформацію про майно (лот):

реєстраційний номер лота;

вид майна;

найменування майна;

відомості про майно, що виставляється на електронних торгах (торгах за фіксованою ціною), його склад, характеристики, опис, наявність дефектів;

місцезнаходження майна;

фотографічне зображення майна (відеоматеріали за наявності);

відомості про обтяження та обмеження майна, права третіх осіб;

розмір гарантійного внеску (розмір винагороди Організатора у разі реалізації майна відповідно до розділу VІ та пункту 1 розділу VІІ цього Порядку);

стартову ціну продажу;

крок електронних торгів;

порядок ознайомлення з майном (фактична адреса зберігача та адреса зберігання майна, час для ознайомлення, контактні телефони та електронна адреса (за наявності)).

Інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною) містить інформацію тільки про один лот.

Інформація про майно, включене до лота, виставленого на електронні торги (торги за фіксованою ціною), вноситься Організатором згідно з документами, наданими відповідно до пунктів 2, 3 розділу II цього Порядку.

Організатор має право на доповнення інформації виключно в частині фотографічного зображення майна та відомостей про нього (склад, характеристика, опис).

Інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною) може включати інші додаткові відомості, необхідні для проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною).

Так, у позовній заяві позивач посилається на те, що в оголошеннях про продаж верстатів відсутні відомості про зберігача, електронну адресу ДП «НРЗІО», фактичну адресу зберігання майна, найменування, контактні телефони, адресу офіційної електронної пошти та реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби, на який у разі визначення переможця електронних торгів необхідно перерахувати кошти за придбане майно, строки сплати таких коштів, номер виконавчого провадження згідно з даними автоматизованої системи виконавчих проваджень, відомості про майно, що виставляється на електронних торгах, його склад, характеристики, опис, наявність дефектів; порядок ознайомлення з майном (фактична адреса зберігача та адреса зберігання майна, час для ознайомлення, контактні телефони та електронна адреса (за наявності)).

Перевіривши зміст оголошень про продаж майна, суд встановив, що в них наявна інформація щодо зберігача та його контактного телефону, фактичної адреси місцезнаходження майна, відомостей про майно, що виставляється на електронних торгах.

Втім, головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення електронних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання електронних торгів недійсними.

Зазначених висновків дійшов Верховний Суд України у постановах від 17.12.2014р. № 143цс14, від 18.11.2015р. № 6-1884цс15, від 13.04.2016р. № 6-2988цс15 та від 24.10.2012р. № 6-116цс12.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем не було належним чином обґрунтовано як відсутність певної інформації в оголошеннях про продаж майна вплинуло на бажання потенційних покупців взяти участь у торгах.

Судом відхиляються посилання позивача на недотримання державним виконавцем вимог Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», адже зі змісту ст. 2 цього Закону вбачається, що дія мораторію на застосування примусової реалізації майна державних підприємств не поширюється на застосування примусової реалізації майна для погашення заборгованості з виплати заробітної плати.

В даному випадку майно ДП «НРЗІО» було реалізовано саме з метою погашення заборгованості з виплати заробітної плати. Сплачені покупцем кошти були перераховані державним виконавцем на рахунки фізичних осіб.

Щодо порушення вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суд зазначає наступне:

у відповідності з ч. 1 3 ст. 4 цього Закону, виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 4, 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

Позивач належними засобами доказування не довів наявність визначених Законом підстав з виникненням яких пов`язується необхідність подання керівником органу державної виконавчої служби до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документів та відомостей, необхідних для перерахування стягувачам коштів.

У випадку ж існування таких обставин боржник не був позбавлений права оскаржити відповідну бездіяльність керівника органу державної виконавчої служби у встановленому законодавством порядку. Але в будь якому випадку ці обставини не стосуються правил проведення електронних торгів, а відтак не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Згідно ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Звертаючись з даною позовною заявою ДК «Укроборонпром» вказав, що Концерн є уповноваженим суб`єктом господарювання з управління об`єктами державної власності в оборонно промисловому комплексі.

У процесі управління об`єктами державної власності в оборонно промисловому комплексі Концерн, зокрема, наділений відповідними повноваженнями та виконує функції, пов`язані із контролем за державним майном, яке перебуває в управлінні учасників Концерну.

Відповідно до п. п. 3, 5, 8, 9, 13 Статуту ДК «Укроборонпром», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2011р. № 993, учасниками Концерну є державні підприємства, зазначені у додатку до Статуту. Концерн набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації. Концерн має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, знак для товарів і послуг, логотип, печатки та штампи із своїм найменуванням і зображенням логотипу та бланки. Концерн не несе відповідальності за зобов`язаннями його учасників. Учасники не несуть відповідальності за зобов`язаннями Концерну. Учасники Концерну зберігають статус юридичної особи та профіль діяльності. Учасники Концерну зберігають господарську самостійність з урахуванням обмежень, передбачених законодавством та цим Статутом.

Майно, реалізоване державною виконавчою службою на оспорюваних електронних торгах було закріплено за ДП «НРЗІО» на праві повного господарського відання. Дане майно було продано з метою погашення вимог кредиторів до ДП «НРЗІО» щодо виплати заробітної плати.

Зважаючи на ці обставини, а також на те, що законом не надано ДК «Укроборонпром» права звертатися до суду в інтересах інших осіб, суд вважає, що внаслідок проведення цих торгів не було порушено прав або охоронюваних законом інтересів позивача, тому підстави для задоволення позову відсутні.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 11, 15, 16, 203, 215, 650, 655, 656 Цивільного кодексу України, ст. 123, 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Державного концерну «Укроборонпром» до Приватного підприємства «МІРСБАКС», Державного підприємства «СЕТАМ» та Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання результатів електронних торгів недійсними залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено 05.07.2019р.

Суддя А.С.Сидоренко