ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2019 справа № 909/150/19

Господарський суд Львівської області в складі:

судді Запотічняк О.Д.

за участю секретаря судових засідань Демчук А.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, м.Івано-Франківськ,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Павлюк Василя Петровича, с .Волосянка, Сколівський район, Львівська область ,

про стягнення заборгованості в сумі 59 245,54грн,

за участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

Обставини справи.

Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до фізичної особи - підприємця Павлюка Василя Петровича про стягнення заборгованості по договору оренди нежитлових приміщень №ДО-3889 від 28.04.2017 в сумі 59245 грн 54 коп, яка складається із заборгованості по оренді в розмірі 45000 грн, пені в розмірі 7794 грн 96 коп, 3% річних в розмірі 1570 грн 74 коп, індексу інфляції в розмірі 4879 грн 84 коп.

Ухвалою від 18 лютого 2019 року Господарський суд Івано-Фрвнківської області прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив розгляд справи по суті на 14 березня 2019 року.

Ухвалою від 04 квітня 2019 року Господарський суд Івано-Франківської області передав справу №909/150/19 за підсудністю до Господарського суду Львівської області.

Ухвалою від 22 квітня 2019 року, Господарський суд Львівської області прийняв справу №909/150/19 до розгляду та призначив розгляд справи по суті в судовому засіданні на 21.05.19 р.

В судових засіданнях 21.05.2019р. та 03.06.2019р. розгляд справи відкладався у зв`язку із неявкою представника відповідача.

В судове засідання 02.07.2019р. представники сторін не з`явилися, причин неявки не повідомили.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за умовами договору оренди нежитлових приміщень від 28.04.2017р. №ДО-3889, відповідач отримав у строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 162,7 кв.м., розташовані на першому поверсі в будинку за адресою: АДРЕСА_1, та зобов`язався сплачувати орендну в термін до 20 числа місяця, що слідує за звітним місяцем.

Даний договір припинив свою дію у зв`язку із приватизацією об`єкта оренди орендарем, а саме 15.08.2018р.

Однак відповідач в період дії договору систематично порушував свої договірні зобов`язання, вносив орендну плату несвоєчасно та не в повному обсязі, в зв`язку із чим в нього виникла заборгованість по орендній платі в сумі 45 000,00 грн.

Дана заборгованість не була погашена відповідачем і після закінчення строку дії договору оренди.

14.08.2018 року відповідачем було надано позивачу гарантійне зобов`язання погасити наявну заборгованість в термін до 01.10.2018р., однак станом на дату подання позову до суду заборгованість не погашена.

За неналежне виконання договірних зобов`язань, позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 7794 грн 96 коп, 3% річних в розмірі 1570 грн 74 коп та індекс інфляції в розмірі 4879 грн 84 коп.

Заперечення відповідач проти позову.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, відзиву на позов чи будь-яких пояснень по суті спору не подав. Суд звертає увагу на те, що відповідач був обізнаний про розгляд відповідної справи Господарським судом Львівської області, про що свідчить наявне у матеріалах справи поштове повідомлення про вручення №400

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, повно, всебічно і об`єктивно оцінивши докази, дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з огляду на наступне.

28 квітня 2017 року між Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Павлюком Василем Петровичем (орендар) було укладено Договір оренди нежитлових приміщень №ДО-3889 за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 162,7 кв.м., розташовані на першому поверсі в будинку за адресою: АДРЕСА_1, який перебуває на балансі комунального підприємства «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія».

Факт передачі майна в оренду підтверджується актом приймання-передачі від 28.04.2017р. (а.с. 20).

Відповідно до п. 3.4 укладеного між сторонами договору, відповідач як орендар зобов`язався сплачувати орендну в термін до 20 числа місяця, що слідує за звітним місяцем.

Позивач стверджує, що відповідач в період дії договору систематично порушував свої договірні зобов`язання, вносив орендну плату несвоєчасно та не в повному обсязі, в зв`язку із чим в нього виникла заборгованість по орендній платі в сумі 45 000,00 грн.

За неналежне виконання договірних зобов`язань, позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 7794 грн 96 коп, 3% річних в розмірі 1570 грн 74 коп та індекс інфляції в розмірі 4879 грн 84 коп.

Зі змісту позовної заяви та встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли правовідносини, які випливають з оренди комунального майна. Дані правовідносини врегульовано відповідним договором між сторонами, нормами Глави 58 ЦК України, Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до положень ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Як встановлює ст.2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Судом встановлено, що відповідач на підставі укладеного із позивачем договору оренди нежитлових приміщень від 28.04.2017р. №ДО-3889, отримав у строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 162,7 кв.м., розташовані на першому поверсі в будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.6.1. договору, сторони визначили, що він діє до 31 березня 2020року.

В п.6.2 договору сторони передбачили випадки в яких договір може бути припиненим чи розірваним. Зокрема згідно п.п. 6.2.4 договору, такою підставою є приватизація об`єкта оренди орендарем у порядку визначеному чинним законодавством.

Дане положення договору кореспондується із положеннями ст.26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», яка зокрема встановлює, що договір оренди припиняється в разі приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря).

В матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 19.06.2018р. укладений між Департаментом комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Павлюком Василем Петровичем, за умовами якого останній набув у власність шляхом викупу об`єкт приватизації - нежитлові приміщення площею 162,7 кв.м., в будинку на АДРЕСА_1 .

Факт набуття Павлюком Василем Петровичем права власності на згадане майно підтверджується також наявним у справі Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 62).

Відповідно до положень ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п.4 ст.334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Як вбачається із згаданого Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державна реєстрація договору купівлі -продажу нежитлових приміщень від 19.06.2018р. відбулась 15.08.2018р., а відтак відповідач набув права власності на орендоване ним майно 15.08.2018року.

Таким чином договір оренди нежитлових приміщень №ДО-3889 є припиненим з 16.08.2018р.

Відповідно до п. 4.3.3 договору, відповідач, як орендар зобов`язався своєчасно і в повному обсязі вносити орендодавцеві орендну плату згідно із розділом 3 договору, а у випадку прострочення терміну сплати орендної плати, сплачувати пеню згідно з п. 5.1.1 цього договору.

Згідно із положеннями ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до п.1 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.3.4 укладеного між сторонами договору, відповідач як орендар зобов`язався сплачувати орендну в термін до 20 числа місяця, що слідує за звітним місяцем.

Позивачем долучено до справи картку розрахунку та оплати орендної плати від 11.02.2019р. за період з 28.04.2017р. по 31.08.2018р., згідно якої за відповідачем числиться заборгованість по орендній платі згідно договору №ДО-3889 від 28.04.2017р. в сумі 45 000,00грн.

Відповідачем не подано суду жодних доказів, які б спростовували факт існування відповідної заборгованості чи підтверджували факт її погашення.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

За умовами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.1.1 Договору сторони погодили, що за прострочення терміну сплати орендної плати або внесення орендної плати не в повному обсязі, орендар сплачує на рахунок орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення терміну сплати, розрахованої за кожен день прострочення платежу від суми заборгованості, що склалася з дня виникнення заборгованості, включаючи день сплати заборгованості.

У разі прострочення сплати орендної плати або внесення її не в повному обсязі, крім нарахованої пені, орендар сплачує також суму інфляції за період прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до положень ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За неналежне виконання договірних зобов`язань, позивач нарахував відповідачу:

- пеню в розмірі 7794,96 грн за період з 21.05.2018р. до 20.11.2018р.

- 3% річних в розмірі 1570,74 грн за період з 21.05.2017р. до 20.11.2018р.

- індекс інфляції в розмірі 4879,84 грн за період з червня 2017 року по листопад 2018 року.

Судом проведено перевірку правильності здійснених позивачем нарахувань та встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені після закінчення строку дії договору оренди, яким така пеня була встановлена.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається із матеріалів справи та зазначалося судом, позивач здійснював нарахування відповідачу пені, посилаючись на положення п. 5.1.1 договору.

В той же час, як встановлено судом та стверджується самим позивачем, договір оренди нежитлових приміщень №ДО-3889 є припиненим з 16.08.2018р.

Відтак, суд дійшов висновку, що починаючи із 16.08.2018р. положення договору які надавали позивачу право нараховувати відповідачу пеню за неналежне виконання договірних зобов`язань, а також визначали розмір пені та порядок її нарахування, є припиненими та втратили свою чинність.

За таких обставин нарахування позивачем пені після 15.08.2019р., є безпідставним.

Судом проведено перерахунок пені за період з 21.05.2018р. до 15.08.2018р. та встановлено, що до стягнення підлягає пеня в сумі 3 024,10грн.

Інфляційні втрати в розмірі 4879,84 грн та 3% річних в розмірі 1570,74 грн нараховані позивачем вірно.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково в сумі 54 474,68грн, з яких:

- основна заборгованість в розмірі 45 000,00грн;

- пеняв розмірі 3 024,10грн;

- 3% річних в розмірі 1570,74 грн;

- індекс інфляції в розмірі 4879,84 грн.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, оскільки судом задоволено позовні вимоги частково, витрати позивача по сплаті судового збору слід покласти на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 766,31грн.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Павлюка Василя Петровича ( 82663, Львівська область, Сколівський район, с.Волосянка , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (76004, м.Івано-Франківськ, вул. Грушевського,21, ідентифікаційний код 04054346) - основну заборгованість в розмірі 45 000,00грн, пеню в розмірі 3 024,10грн, 3% річних в розмірі 1570,74 грн, індекс інфляції в розмірі 4879,84 грн та судовий збір в розмірі 1 766,31грн.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

4. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

5. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного

господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 08.07.2019р.

Суддя Запотічняк О.Д.