ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"02" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1502/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А. при секретарі судового засідання Заболотній Я. О. розглянувши матеріали справи № 916/1502/19

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю „ПРОФІ СТАЙЛ КОМПАНІ (код 40127606, 02140, м. Київ, Дарницький район, вул. Мішуги Олександра, буд. 10, офіс 403)

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю „ФРУТ СЕРВІС ГРУП (код 42157627, 65026, м. Одеса, Митна площа, буд. 1-Б, офіс 404)

про стягнення 34855,07 грн.

на підставі не належного виконання умов договору поставки

В порядку ч. 13 ст. 8, ч. 2, 5 ст. 252 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

СУТЬ СПОРУ: 30.05.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю „ПРОФІ СТАЙЛ КОМПАНІ (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „ФРУТ СЕРВІС ГРУП (далі Відповідач) про стягнення 34855,07 грн., з яких: 28548,00 грн. основна заборгованість; 4993,44 грн. пеня; 343,00 грн. плата за користування чужими грошовими коштами; 970,63 грн. втрати від інфляції.

31.05.2019 року суд відкрив провадження по справі, ухвалив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст. 247- 252 ГПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Копія Ухвали про відкриття провадження по справі була направлена Відповідачу за адресою місцезнаходження юридичної особи та повернулась до суду не врученою. Тому, за приписами ч. 7 ст. 120 ГПК України Відповідач вважається повідомленим належним чином про відкриття провадження по справі.

На підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України у зв`язку із ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В С Т А Н О В И В :

03.12.2018 року між Позивачем (Продавець) та Відповідачем (Покупець) було укладено Договір поставки № 03/12, відповідно до п. 1.1. якого Позивач зобов`язаний поставити та зробити установку в приміщеннях Відповідача, а Відповідач прийняти та оплатити ворота секційні з електроприводами, іменовані надалі „Товар, за цінами, в кількості, в комплектності та в строки, зазначені в цьому договорі та в Специфікаціях Додаток №1 до цього Договору, товарних накладних, актах прийому-передачі, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Вартість Товару встановлена п.2.2 Договору і складає 88 788,00 грн. з ПДВ.

П.3.1. Договору передбачено попередню оплату за товар у розмірі 50%.

П.3.2. Договору передбачено оплату у розмірі 40% від вартості Товару на розрахунковий рахунок Позивача протягом 3-х банківських днів з моменту передачі Товару Відповідачу, визначеного у видатковій накладній, підписаній обома Сторонами, і у дорученні на отримання Товару.

П.3.3. Договору передбачає остаточну оплату у розмірі 10% від вартості Товару на розрахунковий рахунок Позивача протягом 3-х банківських днів з моменту закінчення установки-монтажу Товару приміщеннях Відповідача, оформлену Актом прийому-передачі, підписаним обома Сторонами.

03.12.2018 року Позивач виписав Відповідачу відповідний рахунок на оплату №273 від 03.12.2018 року.

04.12.2018 року Відповідач перерахував на розрахунковий рахунок позивача Грошові кошти у сумі 60 240,00 грн.

17.12.2018 року у відповідності до умов Договору, Позивач передав Відповідачу Товар, що підтверджується Довіреністю № 23 від 17.12.2018 року та видатковою накладною № 280 від 17.12.2018 року.

Позов ґрунтується на тому, що, 20.12.2018 року настав строк оплати згідно п 3.3 Договору - Відповідач мав перерахувати на рахунок Позивача загальну суму 79 909,20 грн., проте, було перераховано лише 60 240,00 грн., а отже прострочена заборгованість складає 19669,20 грн.

В подальшому, 11.01.2019 року Позивач закінчив установку(монтаж) Товару в приміщеннях Відповідача, що підтверджується відповідним актом надання послуг №9 від 11.01.2019 року.

16.01.2019 року настав строк оплати за п.3.3 Договору. На цей час Відповідач мав перерахувати н рахунок Позивача всю суму за Договором - 88788,00 грн., проте було перераховано лише 60240,00грн, а отже прострочена заборгованість складає 28548,00 грн.

Тому, посилаючись на умови Договору (п. 6.2., 6.3. щодо нарахування пені) та вимоги чинного Законодавства України Позивач просить суд стягнути з Відповідача: 34855,07 грн., з яких: 28548,00 грн. основна заборгованість; 4993,44 грн. пеня; 343,00 грн. плата за користування чужими грошовими коштами; 970,63 грн. втрати від інфляції.

Відповідно до п. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги і/в частині стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 28548грн.

Крім того, відповідно до ст. 611 ЦК України - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ч. 1 ст. 229 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

А ст. 3 вказаного Закону зазначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши надані Позивачем розрахунки 3% річних в розмірі 343 грн. та інфляційних в розмірі 970,63грн., суд дійшов висновку, що вони зроблені у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства України і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Проте, судом встановлено, що при розрахунку суми пені, Позивач не врахував вищенаведені положення ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. З урахуванням обмеження щодо подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, розрахунок має бути наступним:

Пеня = С х 2 х ОС х Д : 100, де:

С - сума боргу за період,

ОС розмір облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Д кількість днів прострочення.

Так, облікова ставка НБУ, що діяла:

з 07.09.2018 року 18%

з 26.04.2019 року 17,5% .

Тому, пеня за період:

з 20.12.2018 року по 15.01.2019 року дорівнює:

19669,20 грн. * (18% * 2 / 365) * 26 днів / 100 = 504,39 грн.

з 16.01.2019 року по 25.04.2019 року дорівнює:

28548,00 грн. * (18% * 2 / 365) * 99 днів / 100 = 2787,53 грн.

з 26.04.2019 року по 27.05.2019 року дорівнює:

28548,00 грн. * (17,5% * 2 / 365) * 31 день / 100 = 848,61 грн.

Отже, загальна сума пені, яка підлягає до стягнення з відповідача, становить 4140,53грн. (504,39 + 2787,53 + 848,61 = 4140,53 грн.).

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного позов підлягає частковому задоволенню з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ФРУТ СЕРВІС ГРУП (код 42157627, 65026, м. Одеса, Митна площа, буд. 1-Б, офіс 404) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ПРОФІ СТАЙЛ КОМПАНІ (код 40127606, 02140, м. Київ, Дарницький район, вул. Мішуги Олександра, буд. 10, офіс 403): 28548 гривень боргу; 4140 гривень 53 коп. пені; 343 гривні сплати 3% річних; 970 гривень 63 коп. інфляційних та 1873 гривні 94 коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України.

та може бути оскаржено в порядку ст..ст.253-259 ГПК України

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.А. Демешин