ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 916/177/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.,

за участю помічника судді - секретаря судового засідання - Любимової І.І.;

учасники справи:

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство "Аквавінтекс",

кредитори: Акціонерне товариство "ROMANESTI" Республіка Молдова, Одеське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України,

розпорядник майна - арбітражний керуючий Ковальчук Микола Миколайович,

учасники справи не скористалися правом участі у судовому засіданні,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства "ROMANESTI" (Республіка Молдова)

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2019

у складі колегії суддів: Лавриненко Л.В. (головуючий), Аленіна О.Ю., Філінюка І.Г.

та на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2019

у складі судді Лепеха В.Д.

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство "Аквавінтекс"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Провадження у справі про банкрутство відбувається відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону від 22.12.2011 № 4212-VІ, чинній з 19.01.2013).

Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції

1. 07.02.2017 ухвалою Господарського суду Одеської області порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство "Аквавінтекс" (далі - ТОВ "СП "Аквавінтекс").

2. 08.02.2017 з метою виявлення всіх кредиторів Господарським судом Одеської області здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "СП "Аквавінтекс" на веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Подання заяви до суду

3. 09.03.2017 Одеське управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України звернулось до Господарського суду Одеської області з заявою про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 21 803 456, 52 грн.

4. Заява мотивована наявністю заборгованості боржника зі сплати податкових зобов`язань. Зокрема, борг зі сплати акцизного податку станом на 20.02.2017 складає 21 803 456, 52 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду

5. 10.03.2017 ухвалою Господарського суду Одеської області, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 13.03.2017, заяву Одеського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України повернуто без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017), у зв`язку з не поданням доказів сплати судового збору у встановлено порядку та розмірі.

6. 25.05.2017 ухвалою Господарського суду Одеської області затверджено реєстр вимог кредиторів боржника.

7. 23.08.2017 постановою Одеського апеляційного господарського суду ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.03.2017 скасовано, справу № 916/177/17 повернуто Господарському суду Одеської області на стадію розгляду заяви Одеського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання кредиторських вимог.

8. 03.04.2018 постановою Верховного Суду постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.08.2017 залишено без змін.

9. 21.05.2018 Одеське управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України звернулась до Господарського суду Одеської області з заявою про збільшення кредиторських вимог до 32 234 551,59 грн.

10. 24.09.2018 Одеським управлінням офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України м. Одеса прийнято рішення № 2/28-10-49-18 про стягнення коштів з ТОВ "СП "Аквавінтекс" у рахунок погашення податкового боргу, який виник після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів в сумі 7 249 178,86 грн.

11. На підставі зазначеного рішення, Одеським управлінням офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України м. Одеса направлені інкасові доручення до банків, в яких відкриті рахунки боржника.

12. 11.10.2018 Акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро" частково виконано інкасове доручення від 24.09.2018 № 45 та списано з рахунку ТОВ "СП "Аквавінтекс" грошові кошти в сумі 98 964,23 грн, що підтверджується випискою по особовому рахунку банкрута. У виписці по даній банківській операції у призначені платежу зазначено: "погашення податкового боргу згідно рішення Одеського ДФС від 24.09.2018 № 2/28-10-49-18".

13. 06.11.2018 орган фіскальної служби звернувся до місцевого господарського суду з заявою про залишення без розгляду заяви про збільшення кредиторських вимог.

14. 06.11.2018 ухвалою Господарського суду Одеської області, залишеною без змін постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 11.02.2019, визнано Одеське управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України кредитором ТОВ "СП "Аквавінтекс" з грошовими вимогами в сумі 21 803 456, 52 грн.

15. Судові рішення мотивовані тим, що наявність податкового боргу боржника підтверджені відповідними доказами, а заявником - органом фіскальної служби - виконано вимоги статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" при зверненні до господарського суду з заявою про визнання кредитором.

16. Додатково апеляційний господарський суд вказав, що списана сума (98 964,23 грн) з рахунків відповідача є поточною заборгованістю боржника, що виникла після порушення провадження у справі про банкрутство та на яку не поширюється дія мораторію з урахуванням приписів статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

17. 04.03.2019 АТ "ROMANESTI" Республіка Молдова (кредитор боржника) подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2019 у справі № 916/177/17, відмовити у задоволенні заяви Одеського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання кредиторських вимог.

18. Скаржник посилається на безпідставність задоволення заяви Одеського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання кредитором ТОВ "СП "Аквавінтекс". Також вказує, що при визначенні розміру кредиторських вимог Одеського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України судами не було взято до уваги ту обставину, що з рахунків боржника було погашено податковий борг згідно з рішенням Одеського Державної фіскальної служби від 24.09.2018 № 2/28-10-49-18 в сумі 98 964, 23 грн.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

19. 23.04.2019 до Верховного Суду надійшов від Одеського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України відзив на касаційну скаргу, в якому з посиланням на відповідність дій органу фіскальної служби положенням Закону про банкрутство та статті 95 Податкового кодексу України, на правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, наведено прохання залишити оскаржені судові рішення без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

20. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

21. Заслухавши доповідь головуючого в судовому засіданні, здійснивши перевірку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

22. Відповідно до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

23. Відповідно до частини першої, шостої статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

24. Частина друга статті 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначає, що у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження. У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

25. Черговість задоволення вимог кредиторів визначена положеннями статті 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

26. Аналіз зазначених положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дає підстави для висновку, що господарський суд, визнаючи особу кредитором боржника на певну суму, має дослідити та встановити природу заявлених грошових вимог, їх правомірність та обґрунтованість, а також розмір та черговість їх задоволення, відповідно до положень статті 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

27. Так, звертаючись із відповідною заявою, Одеське управління Офісу великих платників податків ДФС просило визнати його кредитором ТОВ "СП "Аквавінтекс" на суму 21 803 456,52 грн та вказувало, що зазначена сума є податковим боргом станом на 20.02.2017. При цьому, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, провадження у справі про банкрутство ТОВ "СП "Аквавінтекс" було порушено ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.02.2017, а 08.02.2017 було здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "СП "Аквавінтекс" на веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

28. Таким чином, суд першої інстанції, задовольняючи заяву Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання кредитором, в порушення положень статті 86 Господарського процесуального кодексу України, не дослідив та не встановив, які саме із заявлених вимог є конкурсними, а які - поточними, не встановив правову природу заявлених вимог, їх правомірність та обґрунтованість та не дослідив заявлений кредитором розмір таких вимог.

29. Окрім того, оскаржуваною ухвалою не було встановлено черговість задоволення кредиторських вимог, відповідно до положень статті 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

30. Апеляційний господарський суд, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції, в порушення положень статті 269 Господарського процесуального кодексу України, зазначених порушень місцевого господарського суду не усунув.

31. Відповідно до частин першої - п`ятої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

32. Згідно з практикою Європейського суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. (див. рішення Суду у справі Мала проти України, № 4436/07, від 03.07.2014). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення Суду у справі Гірвісаарі проти Фінляндії, № 49684/99, від 27.09.2001).

33. Однак, прийняті у справі ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду зазначеним вимогам не відповідають, у зв`язку з чим, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваних судових актів та направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд заяви Одеське управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання кредиторський вимог.

34. Водночас касаційна інстанція згідно з частиною другою статті 300 Господарського процесуального кодексу України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, у зв`язку з чим Суд дійшов висновку про скасування судових актів в зазначеній частині із направленням справи до суду першої інстанції для нового розгляду.

Б. Висновки щодо застосування норми права

35. Аналіз положень статей 23, 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дає підстави для висновку, що господарський суд, визнаючи особу кредитором боржника на певну суму, має дослідити та встановити природу заявлених грошових вимог, їх правомірність та обґрунтованість, а також розмір та черговість їх задоволення, відповідно до положень статті 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

36. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про скасування прийнятих у справі судових рішень та направлення справи на новий розгляд, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України з підстав порушення судами норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суди не дослідили зібрані у справі докази.

37. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 2 частини першої статті 308, пунктом 1 частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга Акціонерне товариство "ROMANESTI" (Республіка Молдова) підлягає частковому задоволенню, а постанова Південно-Західного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 та ухвала Господарського суду Одеської області від 06.11.2018 - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Г. Розподіл судових витрат

38. Виходячи з приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат у разі, якщо справа вирішується по суті. Оскільки справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, то відповідно за результатами нового розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 315, 316 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерне товариство "ROMANESTI" (Республіка Молдова) задовольнити частково.

2. Постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2018 у справі № 916/177/17 скасувати, а справу № 916/177/17 в частині розгляду кредиторських вимог Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України направити на новий розгляд до Господарського суду Одеської області у новому складі суду.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді Л. Катеринчук

В. Погребняк