РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.06.2019Справа № 910/5621/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УНІ-ПАК"

до Фізичної особи-підприємця Чорногора Сергія Михайловича

про стягнення 89119,20 грн.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Дроган О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УНІ-ПАК" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Фізичної особи-підприємця Чорногора Сергія Михайловича про стягнення подвійної вартості неповернутої зворотної тари в розмірі 89119,20 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що у відповідача наявна заборгованість за договором поставки №7736 від 12.04.2011 за неповернуту зворотну тару в розмірі 89119,20 грн. У відповідності до договору про купівлю-продаж права вимоги (цесії) № 4 від 23.03.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кушнер" та Товариством з обмеженою відповідальністю "УНІ-ПАК", до позивача перейшло право вимоги до Фізичної особи-підприємця Чорногора Сергія Михайловича за договором поставки №7736 від 12.04.2011.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи поставлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

23.05.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позову. У відзиві на позов відповідач, обґрунтовуючи заперечення на позов,вказує про безпідставність позовних вимог, оскільки вимоги ґрунтуються на недостовірних даних та помилкових розрахунках. В заперечення позовних вимог, відповідач посилається на те, що зі змісту додатку №1 до договору цесії не можливо встановити, яке право вимоги за договором №7736 від 12.04.2011, у які сумі було передано позивачу. Також, відповідач стверджує, що не отримував повідомлення про відступлення права вимоги за договором поставки №7736 від 12.04.2011.

Враховуючи викладені у відзиві обґрунтування в заперечення на позов, з огляду на викладені у позові обставини справи, суд прийшов до висновку про необхідність призначення судового засідання та виклику сторін у судове засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2019 призначено судове засідання у справі на 26.06.2019.

24.06.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник позивача в судове засідання 26.06.2019 не з`явився, проте від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.06.2019 надав пояснення по суті заперечень, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В судовому засіданні 25.06.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.03.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кушнер" (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Чорногором Сергієм Михайловичем (відповідач, покупець) було укладено договір поставки продукції №7736 (далі - договір).

Відповідно до п. 1 розділу І договору, постачальник зобов`язаний поставляти продукцію покупцю згідно замовлення покупця, а покупець зобов`язується своєчасно приймати цю продукцію, оплачувати її вартість на умовах даного договору та повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених даним договором. Замовлення передається постачальнику в будь-якій зрозумілій сторонам формі (електронною поштою, через торгового представника, факсимільним, телефонним зв`язком, усно тощо).

Згідно із п. 2 розділу І договору під терміном продукція в даному договорі Сторони розуміють пиво в пляшках, банках та кегах, напої безалкогольні, напої слабоалкогольні, мінеральні води, мінеральні води ароматизовані, воду питну, що вироблені ПАТ "Оболонь", ДП ПАТ "Пивоварня Зіберта" ПАТ "Охтирський пивоварний завод", ПАТ "Красилівське", ПАТ "Бершадський пиво комбінат" та ПАТ "Севастопольський пиво безалкогольний завод". Продукція, що поставляється, повинна відповідати всім санітарним, гігієнічним, технічним стандартам і правилам, встановленим діючим законодавством України, що підтверджується сертифікатами відповідності та якості.

За змістом пункту 1 розділу ІІ договору, постачальник передає в тимчасове користування ящики, піддони, кеги та балони (надалі - зворотна тара) покупцю відповідно до переліку та виключно в межах лімітів передачі зворотної тари, погоджених сторонами в додатку № 2, що є невід`ємною частиною даного договору, а покупець зобов`язується повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених даним договором. Пляшка, у якій міститься продукція, що продається покупцю, є незворотною тарою. Покупець зобов`язується забезпечити повне збереження схоронності зворотної тари, що передана в тимчасове користування постачальником, не змінювати за власною ініціативою місце зберігання зворотної тари, письмово погоджувати з постачальником нові місця зберігання зворотної тари, не передавати свої права та обов`язки,по даному договору третім особам.

Згідно із актами прийому-передачі майна № 8 від 29.04.2017, № 9 від 10.06.2017, №10 від 15.06.2017, № 11 від 18.07.2017, та № 12 від 21.07.2017 позивачем було передано відповідачу зворотну тару в загальній кількості: Кега Оболонь 30 л. в кількості 5 (п`ять) шт.; Кега Оболонь 50 л. в кількості 19 (дев`ятнадцять) шт.; Балон 10 л. в кількості 4 (чотири) шт.; Балон 40 кг. В кількості 2 (два) шт.

В пункті 6 розділу II договору сторони погодили, що покупець зобов`язаний повертати постачальнику 100% від поставленої кількості: кеги, вуглекислотні балони, ящики, піддони. Вся зворотна тара повинна бути повернена покупцем постачальнику в термін не більше 20 діб з дня отримання продукції, кеги - в термін не більше: 7 діб - для теплих місяців (квітень-вересень); 14 діб - для прохолодних місяців (жовтень-березень), вуглекислотні балони - в термін не більше 30 діб. Покупець зобов`язується протягом 1 (одного) календарного дня повернути наявні залишки зворотної тари в разі:

- демонтажу обладнання для розливу пива;

- письмової вимоги постачальника, якщо покупцем порушено умови даного договору;

- письмової вимоги постачальника, якщо останній вважає, що є загроза схоронності переданої в тимчасове користування зворотної тари;

- дострокового розірвання або припинення строку дії цього договору.

Відповідно до п. 3 розділу II договору, заставна ціна на зворотну тару вказується у накладних.

Згідно із доданих до позову видаткових накладних № РТ-41082 від 29.04.2017, № РТ-41880 від 10.06.2017, № РТ-41952 від 15.06.2017, № РТ-42277 від 18.07.2017,, № РТ-42311 21.07.2017 вартість Кеги Оболонь 50 л. становить 2650,00 грн. без ПДВ; вартість Кеги Оболонь 30 л. становить 2650,00 грн. без ПДВ; вартість Балону 10 л. становить 1000,00 грн. без ПДВ; вартість Балону 40 кг. становить 1333,00 грн. без ПДВ.

У відповідності до п. 8 розділу II договору сторони погодили, що якщо зворотна тара при поверненні має механічні пошкодження (деформацію) та виключає подальше використання, то вона не приймається постачальником, про що складається відповідний Акт.

При пошкодженні, псуванні, втраті або знищенні зворотної тари з вини покупця, покупець зобов`язаний відшкодувати постачальнику подвійну заставну ціну зворотної тари з врахуванням податку на додану вартість (згідно умов даного договору) та відшкодувати всі спричинені своєю діяльністю або бездіяльністю збитки та упущену вигоду постачальника.

23.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кушнер" (цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УНІ-ПАК" (позивач, цесіонарій) було укладено договір про купівлю-продаж права вимоги (цесії) № 4, відповідно до умов якого ТОВ "Кушнер" відступає, а ТОВ "УНІ-ПАК" повністю приймає на себе право вимоги (право грошової вимоги по сплаті за товари (послуги), відповідно до договорів, укладених із третіми особами, що зазначені у реєстрі вимог), що належить ТОВ "Кушнер", і стає кредитором за договорами (Основними договорами), укладеними ТОВ "Кушнер" із третіми особами згідно із Реєстром вимог, що додається до цього договору і є невід`ємною його частиною.

Відповідно до додатку №1 до договору про купівлю-продаж права вимоги (цесії), сторони погодили, що від ТОВ "Кушнер" до ТОВ "УНІ-ПАК" переходить право вимоги по договору поставки № 7736 від 14.04.2011.

Відповідно до п. 2.2. договору про купівлю-продаж права вимоги (цесії) одночасно з підписанням цього договору цедент передає цесіонарію повідомлення до боржника про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Обов`язок направлення повідомлення боржнику покладається на цесіонарія.

06.06.2018 на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги вих. № 311 від 24.03.2018.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що ФОП Чорногор Сергій Михайлович, в порушення умов договору не повернув у повному обсязі зворотну тару, отриману по Актам приймання-передачі, у зв`язку із чим, у відповідності до п. 8 розділу II договору, позивачем здійснено нарахування подвійної заставної ціни зворотної тари у сумі 89119,20 грн.

Розрахунок здійснений позивачем наступним чином: ((вартість 5 Кег Оболонь 30 л. + вартість 7 Кег Оболонь 50 л. + вартість 4 Балонів 10 л. + вартість Балону 40 кг.) х 2 (подвійна вартість)) х 20% ПДВ, а саме6 (((5 х 2 650) + (7 x2 650) + (4 x 1 000) + 1 333) х 2) х 20% = 89119,20 грн.

06.06.2018 позивач направив відповідачу вимогу вих. №311 від 24.03.2018 про погашення заборгованості у сумі 61612,00 грн. за договорами № 7736 від 14.04.2011 (поставки), №20042-14588 від 18.06.2013, №20042-15271 від 16.08.2013, №20042 -14587 від 18.06.2013, №20042-23058 від 12.07.2016.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що оскільки, у відповідності до договору про купівлю-продаж права вимоги (цесії) № 4 від 23.03.2018 до Товариства з обмеженою відповідальністю "УНІ-ПАК" перейшло право вимоги до Фізичної особи-підприємця Чорногора Сергія Михайловича за договором поставки №7736 від 12.04.2011, враховуючи, що у відповідача наявна заборгованість за договором поставки №7736 від 12.04.2011 за неповернуту зворотну тару в розмірі 89119,20 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст. 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за своєю правовою суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 Цивільного кодексу України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом договору про купівлю-продаж права вимоги (цесії) № 4 від 23.03.2018 ТОВ "Кушнер" відступлено, а ТОВ "УНІ-ПАК" прийнято на себе право вимоги (право грошової вимоги по сплаті за товари (послуги), в тому числі, відповідно до договору поставки № 7736 від 12.04.2011, укладеного між ТОВ "Кушнер" до ТОВ "УНІ-ПАК".

Проаналізувавши умов договору, судом встановлено, що у відповідності до договору поставки № 7736 від 12.04.2011 предметом даного договору є поставка продукції ФОП Чорногору Сергію Михайловичу. За умовами договору поставки відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити оплату поставленого постачальником товару.

Умовами договору поставки було також, визначено обов`язок ФОП Чорногора Сергія Михайловича з повернення зворотної тари.

Проаналізувавши зміст договору поставки та договору цесії, суд прийшов до висновку, що за умовами предмету договору поставки № 7736 від 12.04.2011, згідно із договором про купівлю-продаж права вимоги (цесії) № 4 від 23.03.2018 ТОВ "Кушнер" відступлено, а ТОВ "УНІ-ПАК" прийнято на себе право грошової вимоги по сплаті за поставлені ТОВ "Кушнер" товари згідно договору поставки № 7736 від 14.04.2011.

Зобов`язальні вимоги до ФОП Чорногора Сергія Михайловича за договором поставки № 7736 від 12.04.2011 щодо повернення зворотної тари за змістом договору про купівлю-продаж права вимоги (цесії) № 4 від 23.03.2018 до позивача не переходили.

Судом проаналізовано додаток № 1 (Реєстр вимог № 4 станом на 23.03.2018), договору про купівлю-продаж права вимоги (цесії) № 4 від 23.03.2018, який доданий позивачем до позову та встановлено, що відповідно до п. 244 Реєстру, позивачу передано право вимоги до ФОП Чорногора Сергія Михайловича за договорами №7736 від 12.04.2011; №20042-14588 від 18.06.2013; №20042-15271 від 16.08.2013; №20042-14587 від 18.06.2013; № 20042-23058 від 12.07.2016 на загальну суму 61612,00 грн.

Водночас, предметом розгляду даної справи є вимоги про стягнення подвійної вартості неповернутої зворотної тари в розмірі 89119,20 грн. та лише за одним договором - за договором поставки №7736 від 12.04.2011.

Договором цесії (додаток № 1, Реєстр вимог № 4 станом на 23.03.2018) не встановлено, яка саме сума прав вимоги була передана ТОВ "УНІ-ПАК" за договором №7736 від 12.04.2011.

У відповідності до ст. 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Наведена норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У п. 26 рішення від 15.05.2008 Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи вище наведене, з огляду на умови договору поставки № 7736 від 12.04.2011 та договору про купівлю-продаж права вимоги (цесії) № 4 від 23.03.2018, оскільки за змістом договору цесії не вбачається перехід до позивача прав вимоги за зобов`язаннями відповідача зі сплати подвійної вартості неповернутої зворотної тари в розмірі 89119,20 грн., суд прийшов до висновку, що позивачем належними та допустимими засобами доказування не було доведено факту переходу до ТОВ "УНІ-ПАК" обсягу майнових зобов`язань ФОП Чорногора Сергія Михайловича за договором поставки №7736 від 12.04.2011 щодо сплати подвійної вартості неповернутої зворотної тари у розмірі 89119,20 грн.

Окрім того, судом встановлено, що згідно із накладною на зворотню тару №ПФТ-К3723 від 06.10.2017 (додана до відзиву) відповідачем здійснено повернення тари - кега Облонь 50 л в кількості 3 штуки, що підтверджується накладною на зворотню тару №ПФТ-К3723, вартість якої була врахована позивачем у розрахунок заявлених вимог.

Судом також, враховано, що умовами пункту 8 договору поставки повернення заставної вартості зворотної тари з урахуванням податку на додану вартість та відшкодування збитків передбачено лише у разі пошкодження, псування, втрати або знищення з вини покупця (відповідача), про що складається відповідний акт.

Однак, факт пошкодження, псування, втрати або знищення з вини відповідача тари належними та достатніми доказами не підтверджений та акту, складеного між сторонами договору поставки згідно пункту 8 розділу ІІ договору позивач в матеріали справи не надав.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заявлених ТОВ "УНІ-ПАК" вимог про стягнення з відповідача вартості неповерненої зворотної тари за договором поставки №7736 від 12.04.2011 у сумі 89119,20 грн.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вище наведеного, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "УНІ-ПАК" до Фізичної особи-підприємця Чорногора Сергія Михайловича про стягнення подвійної вартості неповернутої зворотної тари в розмірі 89119,20 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 01.07.2019.

Суддя О.В. Гулевець