РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.06.2019Справа № 910/1010/19

За позовом фізичної особи-підприємця Цимбалюк Руслана Тимофійовича

до акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК"

про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину.

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Масна А.А.

Представники сторін:

від позивача - не з`явився.

від відповідача - Куценко О.В., за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа №910/1010/19 за позовом фізичної особи-підприємця Цимбалюк Руслана Тимофійовича до акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про визнання недійсним Кредитного договору № б/н про надання банківських послуг від 25.03.2011 та застосування наслідків його недійсності у вигляді скасування нарахованих за цим договором штрафних санкцій у розмірі 80 736 грн. 69 коп. та повернення примусово списаних коштів на погашення заборгованості за вказаним договором у розмірі 21 899 грн. 82 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 відкрито провадження у справі №910/1010/19 за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним не укладався із відповідачем Кредитний договір № б/н про надання банківських послуг від 25.03.2011, в зв`язку з чим просить суд визнати його недійсним та застосувати наслідки його недійсності у вигляді скасування нарахованих за цим договором штрафних санкцій у розмірі 80 736 грн. 69 коп. та повернення примусово списаних коштів на погашення заборгованості за вказаним договором у розмірі 21 899,82 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, вказуючи, що між сторонами не укладався Кредитний договір № б/н про надання банківських послуг від 25.03.2011, рахунки про які зазначає позивач використовувалися позивачем у відповідності до укладених інших кредитних договорів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2019 закрито підготовче провадження, призначено здійснювати розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 25.06.2019 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2002 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ФОП Цимбалюк Р.Т. укладено договір на здійснення розрахунково-касового обслуговування № 448306, на підставі якого позивачу відкрито рахунок № НОМЕР_1 .

03.09.2002 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ФОП Цимбалюк Р.Т. укладено договір про випуск та обслуговування корпоративних пластикових карток № НОМЕР_2 , на підставі якого позивачу відкрито картковий рахунок № НОМЕР_3 .

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що 25.03.2011 року між ним та банком нібито було укладено кредитний договір б/н. В рамках дії цього договору в період з 2011 року по 2017 рік були відкриті рахунки №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 . Протягом періоду з 2011 року по 2017 року відбувалося поповнення рахунків, зняття із них кошів. Позивач вказує, що такий договір він із відповідачем не укладав, в зв`язку з чим просить суд визнати недійсним Кредитний договір №б/н про надання банківських послуг від 25.03.2011 та застосувати наслідки його недійсності у вигляді скасування нарахованих за цим договором штрафних санкцій у розмірі 80 736 грн. 69 коп. та повернення примусово списаних коштів на погашення заборгованості за вказаним договором у розмірі 21 899,82 грн.

Відповідно до п.3.1.3.2 Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (далі - Умови та правила) договір вважається укладеним з моменту отримання Банком безпосередньо від Клієнта Заяви на банківське обслуговування на паперовому носії за формою, встановленою Банком, підписаної Клієнтом власноручно, за пред`явленням Клієнтом документа, що посвідчує особу, для проведення ідентифікації відповідно до чинного законодавства. Другий примірник Заяви на банківське обслуговування з відміткою про прийняття Банком передається Клієнту і є документом, що підтверджує факт укладання Договору.

Договір визначає умови і порядок надання Клієнту-суб`єкту господарювання комплексного банківського обслуговування (п. 3.1.3.3. Умов та правил).

Комплексне обслуговування Клієнта здійснюється відповідно до законодавства України, банківських правил, Договору і Тарифів Банку. Порядок випуску, обслуговування і здійснення операцій за допомогою платіжних карток додатково регулюється правилами Міжнародних платіжних систем Visa International, MasterCard Intemetional (п. 3.1.3.4. Умов та Правил).

Матеріали справи не містять доказів звернення позивача із заявою на банківське обслуговування на підтвердження укладення із відповідачем окремого кредитного договору б/н від 25.03.2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи позивачу були, зокрема, відкриті в Банку рахунки № НОМЕР_1, НОМЕР_3, якими ФОП Цимбалюк Р.Т. користувався з 2002 року.

Відповідно до п. 3.2.1.1.1. Умов та правил кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - Кредит) надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту на поточному рахунку. Техніко-економічне обґрунтування кредиту - фінансування поточної діяльності. Вид кредиту - овердрафтовий кредит.

Розмір Ліміту розраховується відповідно до затвердженої внутрішньобанківської методики на підставі даних про рух грошових коштів на поточному рахунку, платоспроможності, кредитної історії та інших показників відповідно до внутрішньобанківських нормативів та положень і нормативних актів Національного банку України. Ліміт овердрафту встановлюється Банком на кожен операційний день (п. 3.2.1.1.3. Умов та правил).

З 28.01.2011 року в AT КБ "ПРИВАТБАНК" затверджено введення в дію продукту «кредитний ліміт на розрахунковий рахунок» для корпоративних клієнтів та затверджено, серед іншого «Умови обслуговування кредитних лімітів на поточних рахунках корпоративних клієнтів».

25.03.2011 року позивачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Згідно пояснень відповідача рахунок № НОМЕР_5 відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України відноситься до групи рахунків 2607 А "Нараховані доходи за кредитами овердрафт, які надані суб`єктам господарської діяльності". Тобто, зазначений рахунок відкрито задля обліковування процентних доходів (комісії) та винагороди за користування позивачем кредитним лімітом за рахунком НОМЕР_3.

Рахунок НОМЕР_4 відповідно до Постанови Правління НБУ № 89 від 11.09.2017 року «Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку» відноситься до групи рахунків 3578 А «Інші нараховані доходи», та, який відкривався задля обліковування винагороди за рахунком № НОМЕР_1 . Рахунок НОМЕР_4 закритий з 08.01.2013 року через зміну плану рахунків.

Виписка за рахунком № НОМЕР_1 свідчить, що позивач користувався кредитними коштами по рахунку, здійснював погашення і сплачував відсотки та винагороду за користування кредитним лімітом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Статтею 1069 ЦК України передбачено, що якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги містяться в ст. 193 Господарського кодексу України (далг-ГК України)..

Стаття 629 ЦК України встановлює обов`язковість виконання сторонами умов договору.

Згідно ч. 8 ст. 49 Закону України "Про банки та банківську діяльність" надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків.

За змістом ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір таких процентів визначається договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним оспорюваний правочини).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач не довів існування укладеного із відповідачем Кредитного договору від 25.03.2011 №б/н, що виключає можливість визнання такого договору недійсним та застосування наслідків недійсності такого правочину, при цьому, як підтверджується матеріалами справи, позивач користувався рахунками, які були відкриті банком на виконання умов іншого кредитного договору, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові - відмовлено.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Шкурдова Л.М.

Дата складення тексту рішення: 05.07.2019