ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. ОдесаСправа № 923/1311/14
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.,

суддів: Савицького Я.Ф., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Клименко О.В.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Пастушенко Б.Ю., довіреність;

від відповідач: Васильєва М.В., довіреність;

від ДВС: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режемі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 22.04.2019, постановлену суддею Немченко Л.М., у м. Херсоні, повний текст якої складено 26.04.2019

у справі №923/1311/14

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея»

на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України

про: стягнення 3 144 099 дол. США, що еквівалентно 36 842 778,48 грн.

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Амалтея» звернулось до Господарського суду Херсонської області зі скаргою на постанову про арешт коштів боржника від 28.11.2018, згідно якої заявник просив суд: визнати неправомірною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Романа Григоровича від 28.11.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №51340813, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Амалтея» на рахунку № НОМЕР_1 в Публічному акціонерному товаристві «Кредобанк», МФО 325365; скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Романа Григоровича від 28.11.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №51340813, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Амалтея» на рахунку № НОМЕР_1 в Публічному акціонерному товаристві «Кредобанк», МФО 325365.

В обґрунтування своїх вимог заявник з посиланням на норми ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» зазначає про неправомірність постанови про арешт коштів боржника від 28.11.2018 у виконавчому провадженні № 51340813, оскільки рахунок № НОМЕР_1 в Публічному акціонерному товаристві «Кредобанк» використовується для виплати заробітної плати та сплати єдиного соціального внеску, що підтверджується довідкою Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» № 198-51471/18 від 04.12.2018.

Обставини щодо використання Товариством з обмеженою відповідальністю «Амалтея» поточного рахунку № НОМЕР_1 в Публічному акціонерному товаристві «Кредобанк» для виплати заробітної плати також встановлювались Господарським судом Херсонської області при розгляд скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» на постанови про арешт коштів від 29.01.2018 та від 01.06.2018 - ухвали від 16.04.2018 та від 20.07.2018.

Винесення постанови про арешт коштів боржника від 28.11.2018, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в Публічному акціонерному товаристві «Кредобанк», МФО 325365, позбавляє Товариство можливості виплачувати заробітну плату та сплачувати обов`язкові платежі до бюджету, пов`язані із виплатою заробітної плати.

Наслідком неправомірних постанов державного виконавця про арешт коштів від 29.01.2018, від 01.06.2018 та від 28.11.2018 є такі негативні обставини як затримка у виплаті заробітної плати працівникам, простої у виробництві та звільнення працівників.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 22.04.2019 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» на постанову про арешт коштів Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Романа Григоровича від 28.11.2018 задоволено: визнано неправомірною постанову заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Романа Григоровича від 28.11.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №51340813 в частині накладення арешту на грошові кошти, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Амалтея» на рахунку № НОМЕР_1 в Публічному акціонерному товаристві «Кредобанк», МФО 325365; скасовано постанову від 28.11.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №51340813 в частині накладення арешту на грошові кошти, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Амалтея» на рахунку № НОМЕР_1 в Публічному акціонерному товаристві «Кредобанк», МФО 325365 прийняту заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Романом Григоровичем.

Судове рішення мотивоване обґрунтованістю вимог заявника та доведеністю їх матеріалами справи. Зокрема, місцевий господарський суд зазначав, що накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 в межах виконавчого провадження №351340813 проводилось неодноразово та оскаржувалось боржником до Господарського суду Херсонської області. Ухвалами місцевого господарського суду від 16.04.2018 та 20.07.2018 було встановлено факт використання боржником поточного рахунку для виплати заробітної плати працівникам підприємства, у зв`язку з чим протилежні доводи стягувача та ВПВР Департаменту ДВС Мінюсту України відхилені як необґрунтовані. Також судом не прийнято до уваги доводи органу виконавчої служби про відсутність повідомлень з боку боржника про використання поточного рахунку для виплати заробітної плати працівникам, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи.

Не погодившись з означеною ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило ухвалу Господарського суду Херсонської області від 22.04.2019 у справі №923/1311/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» на постанову про арешт коштів Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Романа Григоровича від 28.11.2018 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків, наведених в оскаржуваному судовому рішенні дійсним обставинам справи, зазначаючи, що:

у відповідності до поданих копій звітів Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» за січень, II квартал, III квартал 2018 року до Держстатспостереження відсутня інформація про заборгованість перед працівниками із заробітної плати та виплат із соціального страхування;

постанова про арешт коштів жодним чином не впливає на господарську діяльність, відносини між Товариством з обмеженою відповідальністю «Амалтея» та його штатними працівниками, а складне фінансове становище не може бути безумовною підставою для скасування постанов про арешт коштів;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Амалтея» ніяким способом документально не підтвердила своє твердження щодо призначення рахунку № НОМЕР_1 в Публічному акціонерному товаристві «Кредобанк», МФО: 325365, тільки для виплат заробітної плати всім працівникам підприємства;

боржником не надано доказів отримання оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим ні стягувачу, ні державному виконавцю неможливо встановити дотримання встановлених законом строків оскарженні рішень органу виконавчої служби;

місцевим господарським судом не надано належної оцінки доводам органу виконавчої служби, а саме, що арешт накладався лише в межах належних до сплати сум з урахуванням виконавчого збору; Банк, так само як і боржник, не повідомляв про цільове призначення рахунку; оскаржувана постанова не була повернута без виконання, з підстав, передбачених ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження»; рахунок НОМЕР_1 використовується не тільки для виплати заробітної плати, але й для ведення господарської діяльності боржника;

суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що на виконанні відділу ДВС перебуває зведене виконавче провадження № 51422596, а отже суд мав би давати правову оцінку доказам в їх сукупності щодо зведеного виконавчого провадження № 51422596. Натомість боржник звернувся зі скаргою на дії виконавця в частині накладення арешту на кошти боржника в конкретно визначеному виконавчому провадженні № 51340813, що ніяк не узгоджується з нормами чинного законодавства.

Відповідач згідно поданого відзиву на апеляційну скаргу просив апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 22.04.2019 по справі № 923/1311/14 залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Херсонської області від 22.04.2019 по справі № 923/1311/14 без змін.

На думку відповідача, твердження заявника апеляційної скарги про те, що поточний рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «Кредобанк» використовується не тільки для виплати заробітної плати працівникам боржника, а також на інші потреби, тобто не є рахунком зі спеціальним режимом, не спростовують ту обставину, що на даний рахунок поступають грошові кошти у вигляді виручки від продажу продукції, які використовуються для виплати заробітної плати працівникам Товариства та обов`язкових платежів до бюджету, що пов`язані з виплатою заробітної плати - єдиного соціального внеску до Пенсійного фонду України, податку на доходи фізичних осіб, воєнного збору. Ця обставина підтверджується матеріалами справи, в тому числі, виписками з банківського рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «Кредобанк», наданими органом Державної виконавчої служби.

При цьому, Господарським судом Херсонської області досліджені банківські виписки, згідно яких за період з 01.07.2018 по 06.12.2018 рух коштів на рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «Кредобанк» відбувся в загальній сумі 14 072 394, 62 грн.: 98 документів по кредиту рахунку (надходження коштів) на суму 7 083 640, 84 грн. та 319 документів по дебету рахунку (витрачання коштів) на суму 6 988 753, 78 грн. За цей період з 01.07.2018 по 06.12.2018, який передував арешту коштів за оскаржуваною постановою державного виконавця від 28.11.2018, ТОВ «Амалтея» було спрямовано на виплату заробітної плати та сплату податків, пов`язаних із виплатою заробітної плати, 90.15% надходжень на рахунок : витрати по рахунку (6 386 557, 96 грн. = 4 734 545, 57 грн.(заробітна плата) + 1 607 922, 39 грн.(єдиний соціальний внесок) + 33 850, 00 грн.(податок на доходи фізичних осіб) + 10 240, 00 грн. (військовий збір)) / надходження на рахунок (7 083 640, 84 грн.) = 0,9015 ( 90,15 % від 7 083 640, 84 грн.).

Так само, Господарським судом Херсонської області досліджені звіти з праці ТОВ «Амалтея» за 1-3 квартали 2018 року з доказами відправки цих звітів контролюючому органу, згідно яких на 31.01.2018 середньооблікова кількість працівників ТОВ «Амалтея» дорівнювала 385 осіб, за 2 квартал 2018 року кількість працівників дорівнювала 339 осіб, за III квартал 2018 року кількість працівників ТОВ «Амалтея» становила 290 осіб. Таке скорочення кількості працівників є наслідком попередніх арештів, застосованих постановами цього ж державного виконавця від 29.01.2018 та від 01.06.2018.

Накладення арешту на кошти, відповідно до постанови від 28.11.2018, позбавляє Товариство можливості виконувати зобов`язання перед працівниками з виплати заробітної плати, що може мати наслідком повну зупинку виробництва поліпропіленової мішкотари та відсутність будь-якої можливості погашати хоча би частково заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк».

В судовому засіданні 03.07.2019, яке проводилось в режимі відеоконференції, представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив ухвалу суду скасувати, зазначаючи про відсутність документального підтвердження факту використання рахунку № НОМЕР_1 в Публічному акціонерному товаристві «Кредобанк», МФО: 325365, виключено для виплати заробітної плати та загальнообов`язкових платежів.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.07.2019 проти апеляційної скарги заперечив, зазначивши, що ухвала суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а факт використання рахунку № НОМЕР_1 для виплати заробітної плати підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, банківськими виписками, наданими державним виконавцем.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України наданими процесуальними правами на подання відзиву на апеляційну скаргу, участь в судовому засіданні представника не скористався, що згідно вимог ст.ст. 263, 270 Господарського процесуального кодексу України не є перешкодою для розгляду справи зважаючи на належність його повідомлення про час, дату та місце розгляду справи (про що свідчать долучені до матеріалів справи поштові повідомлення з відміткою підприємства поштового зв`язку про вручення поштового відправлення).

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів зазначає наступне.

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея», про стягнення 3 144 099 доларів США, що еквівалентно 36 842 778, 46 грн. за кредитним договором № ВКЛ-2006474/2 від 13.07.2011.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 14.05.2015 позовні вимоги задоволено частково: з Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» стягнуто заборгованість за кредитом у сумі 2 000 000 доларів США, що еквівалентно 23 436 144, 00 грн., за встановленим Національним Банком України станом на 16.07.2014 курсом гривні до долару США, заборгованість по відсотках за кредитом у сумі 332 720, 14 доларів США, що еквівалентно 3 898 838, 56 грн. за встановленим Національним Банком України станом на 16.07.2014 курсом гривні до долару США, пеню за несвоєчасну сплату відсотків у сумі 8 873,06 доларів США, що еквівалентно 103 975, 16 грн. за встановленим Національним Банком України станом на 16.07.2014 курсом гривні до долару США, штраф у сумі 3 000, 00 доларів США, що еквівалентно 35 154, 22 грн. за встановленим Національним Банком України станом на 16.07.2014 курсом гривні до долару США, та 54 495, 76 грн. компенсації по сплаті судового збору; в іншій частині в задоволенні позову відмовлено; надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Амалтея» відстрочку виконання рішення суду від 14.05.2015 у даній справі строком на 2 роки, а саме до 14.05.2017.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.08.2015 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено частково; рішення Господарського суду Херсонської області від 14.05.2015 змінено частково в частині відстрочення виконання рішення; надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Амалтея» відстрочку виконання рішення Господарського суду Херсонської області до 14.05.2016; в іншій частині рішення залишено без змін.

14.12.2015 Господарським судом Херсонської області позивачу видано наказ №923/1311/14 про примусове виконання судового рішення.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 07.06.2016 відкрито виконавче провадження ВП №51340813 з примусового виконання наказу Господарського суду Херсонської області від 14.12.2015 року № 923/1311/14.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 13.06.2016 об`єднано виконавчі провадження №50158022 (з примусового виконання наказу Господарського суду Херсонської області від 30.12.2015 року № 923/1312/14), №51340813 (з примусового виконання наказу Господарського суду Херсонської області від 14.12.2015 № 923/1311/14) у зведене виконавче провадження № 51422596.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.08.2016 касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Херсонський завод «Прилад» на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.08.2015 та рішення Господарського суду Херсонської області від 14.05.2015 у справі № 923/1311/14- припинено; касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» залишено без задоволення; постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.08.2015 та рішення Господарського суду Херсонської області від 14.05.2015 у справі № 923/1311/14 залишено без змін; поновлено виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду від 20.08.2015 та рішення Господарського суду Херсонської області від 14.05.2015 у справі № 923/1311/14.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 20.09.2016 у справі №923/1311/14 частково задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея», відстрочено виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 14.05.2015 року у справі № 923/1311/14 до 20 вересня 2017 року.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.11.2016 ухвалу Господарського суду Херсонської області від 20.09.2017 у справі № 923/1311/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.03.2017 ухвалу Господарського суду Херсонської області від 20.09.2016 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 01.11.2016 у справі № 923/1311/14 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 25.09.2017 у справі № 923/1311/14 боржнику розстрочено на 2 (два) роки виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 14.05.2015 у справі № 923/1311/14 в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 2 000 000, 00 доларів США, що еквівалентно 23 436 144,00 грн., заборгованість по відсотках за кредитом у сумі 332 720, 14 доларів США, що еквівалентно 3 898 838, 56 грн., пеню за несвоєчасну сплату відсотків у сумі 8 873, 06 доларів США, що еквівалентно 103 975, 16 грн. штраф у сумі 3 000, 00 доларів США, що еквівалентно 35 154, 22 грн., за наступним графіком:

- з 01.10.2017 року по 01.10.2018 року щомісячно рівними частинами в сумі 42 669, 14 доларів США, що еквівалентно 500 000, 00 грн. за курсом НБУ - 11, 718072 грн. за 1 дол. США станом на 16.07.2014 року;

- з 01.10.2018 року по 01.07.2019 року щомісячно рівними частинами в сумі 85 338, 27 доларів США, що еквівалентно 1 000 000,00 грн. за курсом НБУ - 11,718072 грн. за 1 дол. США станом на 16.07.2014 року;

- з 01.07.2019 року по 01.10.2019 року щомісячно рівними частинами в сумі 354 839, 71 доларів США, що еквівалентно 4 158 037, 31 грн. за курсом НБУ - 11,718072 грн. за 1 дол. США станом на 16.07.2014 року.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 25.09.2017 у справі №923/1312/14 надана розстрочка виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 21.10.2014 у справі №923/1312/14 на наступних умовах: розстрочити виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 21.10.2014 у справі №923/1312/14 в частині стягнення заборгованості по кредиту в сумі 5 407 000 доларів США; 837 468, 56 доларів США по процентах; 30 000 доларів США по фінансових санкціях до 01.09.2019 року, встановивши наступний графік погашення:

- з 01.10.2017 року по 01.10.2018 року щомісячно рівними частками по 42 669, 14 доларів США;

- з 01.10.2018 року по 01.07.2019 року щомісячно рівними частками по 85 338, 27 доларів США;

- з 01.07.2019 року по 01.09.2019 року щомісячно по 1 664 798, 16 доларів США.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.11.2016 ухвалу Господарського суду Херсонської області від 20.09.2017 у справі № 923/1311/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.03.2017 ухвалу Господарського суду Херсонської області від 20.09.2016 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 01.11.2016 у справі №923/1311/14 залишено без змін.

Постановою директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.08.2018 ВП № 51422596 утворено при відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчу групу для проведення виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженню № 51422596.

Згідно доручення від 13.08.2018 №51422596/7-20.1 керівника виконавчої групи головному державному виконавцю відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Херсонській області Григоренку М.Ю. доручено провести виконавчі дії у відповідності до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» та провести опис та арешт майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея».

Постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Херсонській області Григоренка М.Ю. від 18.09.2018 № 1 і № 2 проведено опис та накладено арешт на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» в межах зведеного виконавчого провадження ВП №51340813.

29.01.2018 у виконавчому провадженні № 51340813, при примусовому виконанні наказу №923/1312/14, виданого 30.12.2015 Господарським судом Херсонської області, та наказу №923/1311/14, виданого 14.12.2015 Господарським судом Херсонської області, заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт коштів боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея», що містяться на рахунку НОМЕР_1 в Публічному акціонерному товаристві «Кредобанк» виконавчого збору 2 200 261,3 грн.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 16.04.2018 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» на постанову про арешт коштів боржника задоволено: визнано неправомірною постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 29.01.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 51340813; зобов`язано заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати постанову від 29.01.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 51340813.

01.06.2018 у виконавчому провадженні № 51340813, при примусовому виконанні наказу № 923/1312/14, виданого 30.12.2015 Господарським судом Херсонської області, та наказу № 923/1311/14, виданого 14.12.2015 Господарським судом Херсонської області, заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт коштів боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея», що містяться на усіх відкритих рахунках в банкових установах, перерахованих у спірній постанові та кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови та належать боржнику в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 4 400 000 грн. та 375 488, 43 дол. США.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 20.07.2018 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» на постанову про арешт коштів Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 01.06.2018 задоволено: визнано неправомірною постанову заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 01.06.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 51340813 в частині накладення арешту на грошові кошти, що належить ТОВ «Амалтея» на рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «Кредобанк», МФО 325365; скасовано постанову від 01.06.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №51340813 в частині накладення арешту на грошові кошти, що належить ТОВ «Амалтея» на рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «Кредобанк», МФО 325365 прийняту заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

28.11.2018 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Р.Г. у виконавчому провадженні при примусовому виконанні наказу № 923/1312/14, виданого 30.12.2015 Господарським судом Херсонської області, та наказу № 923/1311/14, виданого 14.12.2015 Господарським судом Херсонської області № 51340813 винесено постанову, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку (ах): НОМЕР_1 в Публічному акціонерному товаристві «Кредобанк», МФО: 325365 та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Амалтея» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 7 770 000 грн. та 657 104, 4 доларів США.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ст. 129 Конституції України та ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», що також узгоджується зі змістом ч.1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регламентовано Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 (тут і надалі Закон/Інструкція в редакціях, чинних на момент вчинення відповідних виконавчих дій).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної влади (державних виконавців) та у передбачених цим законом випадках на приватних виконавців, правових статус та організація діяльності яких встановлюється Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців є однією із засад виконавчого провадження, встановлених ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду. (ст. 340 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі у справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права заявника.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ст. 343 Господарського процесуального кодексу України).

Предметом оскарження згідно поданої боржником в порядку ст. 339 Господарського процесуального кодексу України скарги є постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Романа Григоровича від 28.11.2018 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №51340813, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Амалтея» на рахунку № НОМЕР_1 в Публічному акціонерному товаристві «Кредобанк», МФО 325365.

Відповідно до приписів ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» (№606-XIV) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

За змістом ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (№606-XIV) державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції.

За приписами п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (від 02.06.2016 №1404-VІІ), виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частиною 1 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

В свою чергу, ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожному гарантується право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 № 95, яка ратифікована Україною 04.08.1961 і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Згідно з ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. При цьому ч. 6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Таким чином право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю гарантовано та захищається державною, своєчасність та розмір якої не може бути поставлений в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Таким чином, неможливим є накладення арешту на рахунки, передбачені для виплати заробітної плати.

Судом встановлено, що рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в Публічному акціонерному товаристві «Кредобанк», МФО 325365, використовується Товариством з обмеженою відповідальністю «Амалтея» для оплати праці працівників боржника, та пов`язаних з цим обов`язкових платежів, про що зокрема свідчить довідка Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» № 198-51471/18 від 04.12.2018, а також наявні в матеріалах справи виписки про рух коштів за даним рахунком.

При цьому, боржник доводив, що за період з 01.07.2018 по 06.12.2018 ним на виплату заробітної плати та сплату податків, пов`язаних із виплатою заробітної плати, було 90,15% надходжень на вказаний рахунок: витрати по рахунку (6 386 557, 96 грн. = 4 734 545, 57 грн.(заробітна плата) + 1 607 922, 39 грн.(єдиний соціальний внесок) + 33 850, 00 грн.(податок на доходи фізичних осіб) + 10 240, 00 грн. (військовий збір)) / надходження на рахунок (7 083 640, 84 грн.) = 0,9015 ( 90,15 % від 7 083 640, 84 грн.).

Обставини використання коштів, які містяться на вказаному рахунку для виплат заробітної плати та обов`язкових платежів, також знайшли своє відображення в ухвалах Господарського суду Херсонської області від 16.04.2018 та від 20.07.2018 у даній справі, постановлених за результатами розгляду скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» на постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 51340813 від 29.01.2018 та від 01.06.2018.

Вказані судові рішення набули законної сили та є чинними.

Доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі про те, що зазначені рахунки у банківських установах не мають спеціального статусу, а тому на розміщені кошти на них може бути накладено арешт, спростовуються матеріалами справи та наведеними нормами чинного законодавства.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що арешт грошових коштів боржника на рахунку, який використовується для виплати праці працівників і здійснення нарахувань на заробітну плату, суперечить Конституції України та нормам чинного законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 905/294/15 та від 11.06.2018 у справі № 910/4153/13.

З приводу тверджень заявника апеляційної скарги про відсутність негативних наслідків, до яких призвело накладення арешту згідно оскаржуваної постанови, оскільки за даними Держстатспостереження заборгованість по заробітній платі відсутня, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що надаючи до суду першої інстанції звітів з праці за 1-3 квартали 2018 року, боржник доводив суду обставини скорочення чисельності працівників як наслідків попередніх арештів, застосованих постановами цього ж державного виконавця від 29.01.2018 та від 01.06.2018.

Доводи скаржника стосовно ненадання судом першої інстанції належної оцінки діям державного виконавця у світлі положень ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» відхиляються судовою колегією з огляду на таке.

За приписами зазначеної норми не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Разом з цим згідно з ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безперешкодний доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Отже, саме на державного виконавця покладено обов`язок щодо вчинення дій із забезпечення виконання судового рішення відповідно до приписів та в порядку, встановленому Законом, а недотримання банківськими установами вимог щодо повідомлення виконавця про призначення рахунку та, відповідно, повернення постанови без виконання, не позбавляли державного виконавця можливості самостійно з`ясувати інформацію про наявність рахунків боржника, а також статус цих рахунків, враховуючи приписи ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 16.05.2018 у справі № 905/294/15).

При цьому, як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, орган виконавчої служби був обізнаний про те, що рахунок № НОМЕР_1 в Публічному акціонерному товаристві «Кредобанк» використовується для виплати заробітної плати, оскільки відповідні обставини вже були предметом дослідження та оцінки суду під час розгляду скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» на постанови про арешт коштів від 29.01.2018 та від 01.06.2018 і висновки з цього питання містяться в ухвалах від 16.04.2018 та від 20.07.2018.

Твердження скаржника про те, що суд першої інстанції при розгляді скарги не врахував наявність зведеного виконавчого провадження та розглянув скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» в частині накладення арешту на кошти боржника в конкретно визначеному виконавчому провадженні № 51340813, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідний реєстровий номер виконавчого провадження «№ 51340813» зазначено в тексті оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника від 28.11.2018.

В силу закріпленого ст. 14 Господарського процесуального кодексу України принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Заявник при зверненні до суду, так само як і суд першої інстанції при розгляді скарги, виходив з тих реквізитів, які зазначені державним виконавцем в оскаржуваній постанові; постанова державного виконавця про арешт коштів боржника від 28.11.2018 оскаржена боржником в частині накладення арешту на грошові кошти, які містяться на рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «Кредобанк» і саме щодо цих обставин судом першої інстанції надавалась оцінка вимогам та запереченням сторін.

Не знайшли свого підтвердження й доводи заявника апеляційної скарги щодо відсутності даних про фактичне отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Амалтея» постанови про арешт коштів боржника від 28.11.2018. Наразі, відповідачем до матеріалів справи долучено копії супровідного листа відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 51340813/7-20.1 від 28.11.2018 03.12.2018, яким направлялась постанова про арешт коштів боржника від 28.11.2018, та поштового конверту, в якому надійшло відповідне поштове відправлення (т. 16, а.с. 158-159).

З наданих на дослідження суду доказів вбачається, що постанова про арешт коштів боржника від 28.11.2018 направлена на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» простою кореспонденцією 03.12.2018. При цьому, заявник наголошував, що останній день, визначеного ст. 341 Господарського процесуального кодексу України строку для подання скарги, припадав на 08.12.2018, який був вихідним, у зв`язку з чим скарга подана в перший робочий день - 10.12.2018, тобто з дотриманням встановленого процесуального строку.

Решта доводів та зауважень скаржника судовою колегією розглянута та відхилена, оскільки не спростовує наведених вище висновків.

За таких обставин, враховуючи, що доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують наявність обставин, які згідно зі ст. 277 Господарського процесуального кодексу України визначені в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч. 4 ст. 269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишається без задоволення, а ухвала Господарського суду Херсонської області від 22.04.2019 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом підлягають віднесенню на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 271, 275, 276, 281-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 22.04.2019 у справі №923/1311/14 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 08.07.2019.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Я.Ф. Савицький

А.І. Ярош