УХВАЛА

02 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 916/1368/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.,

за участю секретаря судового засідання - помічника судді Фролової Н.І. (за дорученням головуючого судді)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства оборони України

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2019

та рішення Господарського суду Одеської області від 23.11.2018

у справі № 916/1368/18

за позовом Міністерства оборони України

до:

1) Фізичної особи-підприємця Родіна Ігоря Костянтиновича;

2) Державного підприємства "ТВК",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс",

про визнання додаткової угоди недійсною та усунення перешкод у користуванні майном,

за участю представників сторін

позивача: Бабко Ю.О. (довіреність № 220/599/д від 20.12.2018)

відповідача-1: не з`явились,

відповідача-2: не з`явились,

третьої особи: не з`явились,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Родіна Ігоря Костянтиновича та Державного підприємства "ТВК", у якій просило (з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог): визнати недійсною додаткову угоду № 31 від 30.11.2009, укладену між відповідачами до договору № 33/2009 від 25.03.2009 про надання права платного користування торговельним місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій; зобов`язати Фізичну особу-підприємця Родіна Ігоря Костянтиновича та будь-яких інших третіх осіб усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торгівельним місцем, шляхом звільнення торгівельного місця № 4955 від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (демонтажу) по вул. Рожевій на території ТОВ "Промтоварний ринок" за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

- Міністерство оборони України з 2009 року є володільцем, розпорядником та користувачем 50-ма торговельними місцями, що розміщені на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, в тому числі торгівельним місцем № 4955;

- торгівельним місцем № 4955 користується ФОП Родін І.К. на підставі договору № 33/2009 від 25.03.2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок", укладеного з Міністерством оборони України, від імені якого діяло Державне підприємство Міністерства оборони України "Південь";

- згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17.06.2009 № 683-р "Про передачу цілісного майнового комплексу "Південь" до сфери управління Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва", прийнято пропозицію останнього щодо передачі цілісного майнового комплексу "Південь" (смт. Авангард, Овідіопольсьий район Одеської області) зі сфери управління Міністерства оборони України до сфери управління Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва;

- наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва № 315 від 12.10.2010 ДП "Південь" перейменовано у ДП "ТВК", яке визнано правонаступником майнових прав та обов`язків ДП "Південь";

- 30.11.2010 ДП "ТВК" уклало з ФОП Родіним І.К. додаткову угоду № 31 до договору № 33/2009 від 25.03.2009 не маючи на те відповідних повноважень. Позивач шляхом укладення 14.06.2016 з Концерном "Військторгсервіс" договору доручення № 1 надав повноваження та свою згоду Концерну "Військторгсервіс" укладати договори про надання права платного користування зазначеними торговельними місцями для отримання прибутку;

- ДП "ТВК" листом за вих. № 092/37 від 20.07.2016 повідомило ФОП Родіна І.К. про припинення дії договору № 33/2009 від 25.03.2009, у зв`язку з укладенням між Міністерством оборони України та Концерном "Війсьторгсервіс" 14.06.2016 договору доручення № 1;

- Міністерство оборони України листами-повідомленнями від 27.12.2016, від 29.03.2018 та від 24.04.2018 повідомило ФОП Родіна І.К. про припинення дії договору № 33/2009 від 25.03.2009 та про необхідність звільнити займане ним торгівельне місце. Повідомлення про припинення дії договору були також розміщені у газеті "Одеські вісті" та на веб-сайті ТОВ "Промтоварний ринок";

- Міністерство оборони України не може належним чином самостійно здійснювати господарську діяльність, оскільки відповідачі та треті особи чинять перешкоди у користуванні належним позивачу майном та відмовляються його звільнити, чим систематично завдають збитків Міністерству оборони України у вигляді упущеної вигоди.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.11.2018, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2019, позов задоволено частково. Визнано недійсною додаткову угоду № 31 від 30.11.2010. У задоволенні вимоги про зобов`язання ФОП Родіна І.К. та будь-яких інших третіх осіб усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торгівельним місцем, шляхом звільнення торговельного місця № 4955 від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (демонтажу) відмовлено.

Приймаючи оскаржувані рішення суди обох інстанцій виходили з того, що: 1) з договору від 27.11.2008, укладеного між Міністерством оборони України та ДП "Південь", правонаступником якого є ДП "ТВК", вбачається, що сторонами було визначено строк його дії до 31.12.2009, тому правовим наслідком закінчення строку дії договору доручення від 27.11.2008 є припинення прав та обов`язків сторін за ним; 2) враховуючи викладене суди дійшли висновку про наявність правових підстав для визнання недійсною додаткової угоди № 31 від 30.11.2010 до договору №33/2009 від 25.03.2009, оскільки її укладення відбулось після закінчення строку дії договору доручення від 27.11.2008, тобто за відсутності у ДП "ТВК" відповідних повноважень на її укладення; 3) щодо заяви ФОП Родіна І.К. про застосування позовної давності до вимог Міністерства оборони України про визнання недійсною додаткової угоди № 31 від 31.11.2010, суди зазначили про відсутність доказів того, що у позивача існувала об`єктивна можливість довідатись про порушення свого права під час виконання своїх функцій (відсутні посилання на наявність відомостей про оскаржувану додаткову угоду у вільному доступі, не надано доказів того, що позивач отримав інформацію щодо додаткової угоди, проте не вживав заходів для з`ясування її змісту тощо); 4) крім цього місцевий та апеляційний господарські суди також дійшли висновку про те, що договір № 33/2009 від 25.03.2009 не припинено, а тому відповідач на правових підставах користується торгівельним місцем № 4955, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для зобов`язання ФОП Родіна І.К. та будь-яких третіх осіб усунути позивачу перешкоди у користуванні торгівельним місцем № 4955 шляхом звільнення від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів.

Не погоджуючись з рішенням місцевого та постановою апеляційного господарських судів в частині відмови у задоволенні позову, Міністерство оборони України звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог заявник касаційної скарги посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового висновку про відмову в позові в частині усунення перешкод у користуванні майном. Зокрема заявник скарги зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, на думку скаржника, аналіз ст.ст. 525, 651 ЦК України та ст. 188 ГК України свідчить про те, що законодавець допускає можливість відмови від договору (його розірвання, припинення) в односторонньому порядку у разі, якщо це передбачено умовами договору.

Разом з тим колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду встановлено, що у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 916/849/17 викладено позицію про те, що з аналізу ст. 651 ЦК України та ст. 188 ГК України вбачається, що договір не може бути розірваний в односторонньому порядку за ініціативою однієї із сторін за відсутності правових підстав, визначених ЦК України та ГК України, в тому числі, спеціально визначених умовами укладеного договору, оскільки в такому випадку одностороння відмова від договору може порушити права орендаря, який належним чином виконував прийняті на себе зобов`язання.

В свою чергу в ухвалі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.06.2019 у справі № 916/1684/18 за позовом Міністерства оборони України до ФОП Котова Сергія Миколайовича (за участю третьої особи - Концерну "Військторгсервіс"в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс") про зобов`язання відповідача та будь-яких інших третіх осіб усунути перешкоди у користуванні торговельним місцем, шляхом звільнення торгівельного місця (правовідносини у якій є подібними з правовідносинами у цій справі) колегія суддів дійшла висновку про необхідність відступити від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати від 13.02.2018 у справі № 916/849/17, і передала справу № 916/1684/18 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою від 26.06.2019 касаційну скаргу у справі № 916/1684/18 прийнято до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду і призначено її до розгляду на 05.07.2019.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою палатою Верховного Суду.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, оскільки ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2019 касаційну скаргу у справі № 916/1684/18 (у якій правовідносини є подібними тим, які склалися у справі № 916/1368/18) прийнято до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, з метою дотримання єдності судової практики, Суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі № 916/1368/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 916/1684/18.

Керуючись ст.ст. 228, 229, 234, 235 ГПК України, Суд,-

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження у справі № 916/1368/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 916/1684/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Волковицька Н.О.

Случ О.В.