ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" липня 2019 р. м.Київ Справа № 911/1627/19

Суддя Господарського суду Київської області Янюк О.С. дослідивши матеріали

заяви Головного управління ДФС у Київській області, м.Київ

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроторг-2015», м.Обухів Київської області

ВСТАНОВИВ:

01.07.2019 до Господарського суду Київської області (далі суд) звернулось Головне управління ДФС у Київській області (далі заявник, ГУ ДФС) із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроторг-2015» (далі боржник, ТОВ «Украгроторг-2015») на підставі ст. 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі Закон про банкрутство), у зв`язку із неможливістю боржника задовольнити вимоги заявника у повному обсязі.

Дослідивши подану заяву, суд вважає її такою що не відповідає вимогам Закону про банкрутство з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України (далі ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Так, перелік документів, які в обов`язковому порядку додаються до заяви про порушення справи про банкрутство, визначено у ст. 11 Закону про банкрутство.

Відповідно до абз. 6 ч. 2 ст. 11 Закону про банкрутство, до заяви про порушення справи про банкрутство додаються рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили.

Із змісту заяви ГУ ДФС вбачається, що вимоги, зокрема, у розмірі 394 513,75грн останній обґрунтовує постановою Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2016 у справі №810/3313/16. Водночас, вказане рішення суду заявник зазначає у додатках до відповідної заяви.

Проте, ГУ ДФС не було надано суду відповідну постанову Київського окружного адміністративного суду, про що Відділом автоматизованого документообігу та обробки внутрівідомчої кореспонденції апарату суду було складно акт №07-13/179/2019 від 01.07.2019.

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заявником подано заяву без дотримання вимог абз. 6 ч. 2 ст. 11 Закону про банкрутство.

Згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 11 Закону про банкрутство, заява про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство подається боржником або кредитором у письмовій формі та повинна містити, зокрема, перелік документів, що додаються до заяви.

Із змісту поданої ГУ ДФС заяви вбачається, що останнім зазначено перелік документів та, відповідно, надано їх суду (за виключенням постанови Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2016 у справі №810/3313/16).

Так, ст. 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (ч.ч. 1,2 ст. 91 ГПК України).

Частиною 5 ст. 91 ГПК України передбачено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Так, під час перевірки копій документів, слід брати до уваги правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55, Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5 (далі Правила) інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 08.05.2019 у справі №№160/7887/18).

Так, відповідно до п. 8 розділу 10 зазначених Правил, копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.

Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій».

У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи.

На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія».

Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу, то відсутність на копії дати засвідчення, відбитки печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій» та відмітки «Копія» на лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа, дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.

Проаналізувавши надані заявником документи, судом встановлено, що останні не засвідчені належним чином у встановленому законом порядку, а відтак у суду відсутні підстави вважати, що подані документи є належними доказами у розумінні ст. 76-79, 91 ГПК України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.07.2018 №904/8549/17).

Крім того, суд зазначає, що у своїй заяві, ГУ ДФС посилається на те, що останнім не було виявлено активів ТОВ «Трейдіндастріс-2015» (). Водночас, до суду заявник звертається із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Украгроторг-2015».

Частиною 1 ст. 15 Закону про банкрутство, встановлено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство повертає її та додані до неї документи без розгляду, якщо, зокрема, заява не відповідає змісту вимог, зазначених у цьому Законі.

Таким чином, заява ГУ ДФС про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «Украгроторг-2015» підлягає поверненню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 73-74, 77, 91, 234-235 ГПК України, ст.ст. 11, 15 Закону про банкрутство, суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути заяву Головного управління ДФС у Київській області про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроторг-2015» без розгляду.

Повернення заяви про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ч. 2 ст. 235 ГПК України з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст.ст. 255-257 з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 03.07.2019.