ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
01.07.2019р. Справа № 905/1012/19
Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Демідової П.В., розглянувши матеріали справи
за позовом Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м. Маріуполь Донецької області,
до Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ
про стягнення збитків у розмірі 51 611,49 грн.,
Без виклику сторін
Позивач, Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення збитків у розмірі 51 611,49 грн.
Ухвалою суду від 26 червня 2019 року по справі № 905/1012/19 було відкладено судове засідання та в резолютивній частині ухвали було зазначено про відмову в задоволенні клопотання відповідача про передання справи за підсудністю.
Проте, при збереженні документу у системі діловодство був помилково збережений проект ухвали, а не його остаточна редакція, а саме остаточна редакція мотивувальної частини.
Відповідно до ст.243 Господарського процесуального кодексу України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки, питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовій ухвалі суд не вправі змінювати зміст судової ухвали, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин або неточностей, що мають технічний характер.
Оскільки допущені при виготовленні тексту ухвали технічні описки не впливають на її суть, такі описки підлягають виправленню за ініціативою суду.
Керуючись ст.ст. 234, 235, 243 Господарського процесуального кодексу України, суд,-
УХВАЛИВ:
1.Викласти мотивувальну частину ухвали від 26.06.2019 року по справі № 905/1012/19 в наступній редакції:
«Позивач, Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення збитків у розмірі 51 611,49 грн.
Ухвалою суду від 10 червня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 26 червня 2019 року.
26 червня 2019 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю за № 2022/722/1 від 14.06.2019р. та відзив на позовну заяву за № 2022/723/1 від 14.06.2019р.
В обґрунтування вимог клопотання відповідач посилався на ч. 1 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої спори, що виникають з договору перевезення, у разі, коли одним з відповідачів є перевізник, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням перевізника.
Позивач в судове засідання не з`явився, своїх представників не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Відповідач в судове засідання не з`явився, своїх представників не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч.3 ст. 202 ГПК України).
Стосовно клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю суд зазначає наступне.
Питання територіальної юрисдикції врегульовано параграфом 3 Глави 2 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
Ч. 1 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що спори, що виникають з договору перевезення, у разі, коли одним з відповідачів є перевізник, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням перевізника.
У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.
Відповідач у своєму клопотанні зазначає, що, враховуючи місцезнаходження юридичної особи-перевізника, ця справа повинна розглядатись у господарському суді міста Києва за виключною підсудністю.
Виключна територіальна підсудність встановлюється у випадках, передбачених законом, і означає, що заява може бути подана тільки до певного суду. У цьому випадку застосування інших видів підсудності не допускається.
Але суд, проаналізувавши контекстний зміст ст. 30 Господарського процесуального кодексу України із аналізом всіх підстав застосування виключної підсудності, звертає увагу відповідача, що приписи ч. 1 ст. 30 Кодексу підлягають застосуванню у випадках, коли перевізник є одним з відповідачів, тобто, зазначена норма щодо виключної підсудності застосовується у випадку наявності у спірних відносинах декількох відповідачів. Саме у цьому випадку законодавець визначає виключну підсудність справи за місцезнаходженням відповідача-перевізника. Такими чином, процесуальний закон під час вибору підсудності спорів, що виникають з договору перевезення, коли відповідачами є декілька осіб, обмежує вибір позивача частиною 1 ст. 30 ГПК. В іншому випадку застосовуються загальні норми щодо підсудності.
За даною справою відповідачем визначено Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», а тому, суд не вбачає перешкоджань у застосуванні з боку позивача ч. 1, 3 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої позивач може самостійно обирати суд, в якому може бути розглянутий спір, що виникає з діяльності філії юридичної особи.
Враховуючи правильний вибір територіальної юрисдикції позивачем, а також керуючись зазначеним вище, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю.
Враховуючи необхідність отримання від позивача відповіді на відзив, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, а також задля дотримання принципів рівності та змагальності сторін, суд дійшов висновку про відкладення судового засідання.
Керуючись ст.202, 216 Господарського процесуального кодексу України, суд, -»

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя П.В. Демідова