ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/3117/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого Пількова К. М., суддів: Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

за участю секретаря судового засідання Жураховської Т. О.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Правнича консалтингова Група"

представник позивача Гладун А. І., адвокат

відповідач-1 Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк"

представник відповідача-1 Бабій В. В., адвокат

відповідач-2 Національний банк України

представник відповідача-2 Перетятько С. М.

третя особа-1 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Скай Кепітал Менеджмент"

представник третьої особи-1 не з`явився

третя особа-2 Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт"

представник третьої особи-2 Дубей В. Ю., адвокат

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу Національного банку України на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 (головуючий суддя Разіна Т. І., судді Скрипка І. М., Тищенко А. І.) у справі Господарського суду міста Києва за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Правнича консалтингова Група" до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", Національного банку України за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Скай Кепітал Менеджмент", Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" про визнання недійсним договору застави майнових прав в частині,

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. 24.02.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Правнича консалтингова Група" (далі Позивач, Товариство) звернулось до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі Відповідач-1, Банк) та Національного банку України (далі Відповідач-2, Нацбанк) з позовом про визнання недійсним Договору застави майнових прав № 06/ЗМП від 26.02.2014 (далі Договір застави), укладеного між Відповідачами, в частині передання в заставу майнових прав за Договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 (далі Кредитний договір), укладеним між Відповідачем-1 та Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (далі Третя особа-2, Підприємство), відповідно до пункту 1.1 Договору застави майнових прав № 06/ЗМП від 26.02.2014 та запису № з/п 5894 в додатку 1 до договору застави майнових прав №06/ЗМП від 26.02.2014 Реєстр укладених АТ "Дельта банк" кредитних договорів з фізичними та юридичними особами, що пропонуються у забезпечення Національному банку України (пул кредитів), заборгованість за якими класифікована за ІІ категорією якості".

1.2. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі Договору відступлення права вимоги від 12.09.2014 Відповідач-1 відступив всі права вимоги за Кредитним договором Позивачу, який набув цих прав, що встановлено ухвалою Господарського суду Київської області від 17.03.2015 у справі № 911/3411/14. В процесі розгляду справи № 910/4123/16 Позивачу стало відомо про перебування майнових прав за Кредитним договором в заставі Відповідача-2, що є порушенням пунктів 7, 8 Положення про надання Національним банком України кредитів банкам України для збереження їх ліквідності, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 91 від 24.02.2014, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.02.2014 за № 323/25100 (далі Положення), а також пункту 1 частини першої статті 42 Закону України "Про Національний банк України", у зв`язку з прийняттям у забезпечення за кредитом майнових прав, які не відповідають вимогам Національного банку України.

2. Короткий зміст рішень судів по суті

2.1. 11.09.2017 постановою Київського апеляційного господарського суду, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2017, скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Позивача задоволені у повному обсязі; визнано недійсним Договір застави в частині передання в заставу майнових прав за Договором кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013 (далі Кредитний договір), укладеним між Відповідачем-1 та Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (далі Третя особа-2, Підприємство), відповідно до пункту 1.1 Договору застави майнових прав № 06/ЗМП від 26.02.2014 та запису № з/п 5894 в додатку 1 до договору застави майнових прав №06/ЗМП від 26.02.2014 Реєстр укладених АТ "Дельта банк" кредитних договорів з фізичними та юридичними особами, що пропонуються у забезпечення Національному банку України (пул кредитів), заборгованість за якими класифікована за ІІ категорією якості".

2.2. Судові рішення з посиланням на приписи статей 217, 217, 546, 628, 638 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), статей 180, 207 Господарського кодексу України (далі ГК України), пунктів 7, 8 Положення про надання Національним банком України кредитів банкам України для збереження їх ліквідності, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24.02.2014 № 91 (далі Положення), умови укладених угод, мотивовані тим, що Відповідач-2 при укладенні Договору застави прийняв у забезпечення за кредитом, для збереження ліквідності Банку, майнові права за Кредитним договором, заборгованість за яким обліковувалась менше 180 днів, тоді як Відповідачами не було надано також доказів і повернення банком-позичальником частини заборгованості за кредитом для збереження такої ліквідності, що є порушенням пунктів 7, 8 Положення, та є підставою для визнання недійсним Договору застави в частині передання в заставу майнових прав за Кредитним договором, з підстав, передбачених частиною першою статті 203 та частиною першою статті 215 ЦК України.

3. Короткий зміст вимог заяви

3.1. У вересні 2018 року Відповідач-2 звернувся до апеляційного господарського суду з заявою про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 за нововиявленими обставинами, в якій просив скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

3.2. Заява мотивована посиланням на ту обставину, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2018 у справі № 910/4123/16 скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2018 та прийнято нове рішення, яким визнано недійсним Договір про відступлення права вимоги від 12.09.2014, укладений між ПАТ "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "СКАЙ КЕПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ" (далі Третя особа-1, Компанія), тому Договір застави, визнання недійсним якого є предметом розгляду у даній справі, не впливає на порушення прав та охоронюваних законом інтересів Позивача, який не зазначив, у чому полягає порушення його прав і інтересів укладенням спірного Договору.

4. Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

4.1. 05.12.2018 ухвалою Північного апеляційного господарського суду заяву Відповідача-2 про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 залишено без змін.

4.2. Ухвала суду мотивована тим, що на час розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції постанова Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2018 у справі № 910/4123/16, на яку посилається заявник як на нововиявлену обставину, не існувала, однак про розгляд справи № 910/4123/16 заявнику було відомо, про що він зазначав в своїх письмових поясненнях. Отже зазначена заявником обставина, а саме постанова Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2018 у справі № 910/4123/16 та факт набрання нею законної сили, у розумінні Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), не є нововиявленою обставиною, тому на висновки суду при постановленні рішення вплинути не могла.

5. Короткий зміст касаційної скарги

5.1. Відповідач-2 (Скаржник) подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2018, прийняти нове рішення, яким заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2018 задовольнити у повному обсязі.

6. Доводи Скаржника, викладені в касаційній скарзі

6.1. Суд апеляційної інстанції не врахував, що нововиявленою обставиною є не саме рішення господарського суду, а встановлений цим рішенням факт недійсності договору в силу Закону, тобто не подія у вигляді рішення, а обставина, яка цим рішенням встановлена.

6.2. Зазначені заявником обставини містять наявність всіх складових для надання їм статусу нововиявлених, оскільки, виходячи з положень статті 236 ЦК України, обставина існувала на час винесення постанови Київського апеляційного господарським судом від 11.09.2017 у даній справі, та стала відома після прийняття рішення у справі № 910/4123/16.

6.3. Суд дійшов помилкового висновку про те, що наведені обставини не є нововиявленими у розумінні статті 320 ГПК України, що узгоджується також з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26.04.2018 у справі № 914/2666/15, від 02.07.2018 у справі № 922/338/15, від 13.11.2018 у справі № 903/1297/14 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.08.2018 у справі № 19/5009/1481/11.

6.4. Посилання суду на те, що обставини, які заявник вважає нововиявленими, були йому відомі на час розгляду справи № 910/4123/16 та заявлялись у відзивах під час розгляду даної справи, спростовуються судовими актами та доводами, викладеними в них.

6.5. Суди у даній справі не досліджували обставини дійсності чи недійсності Договору уступки права вимоги.

6.6. Беручи до уваги недійсність Договору відступлення права вимоги, у Позивача були відсутні підстави та право на звернення до суду з позовною заявою про визнання недійсним Договору застави в частині, яка жодним чином не порушує його права та інтереси. Позивач не надав доказів в розумінні статей 76, 79 ГПК України, які підтверджують порушення його прав чи законних інтересів.

6.7. Ухвала суду апеляційної інстанції прийнята в результаті неправильного тлумачення статей 2, 4, 15, 320 ГПК України та незастосування статей 215, 216, 236 ЦК України, тому підлягає скасуванню.

7. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

7.1. 27.02.2019 Третя особа-2 подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 залишити без змін.

7.2. Суд правильно встановив, що обставини, на які посилається Відповідач-2, не є нововиявленими, тому правомірно відмовив у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду.

7.3. Докази визнання недійсним Договору відступлення права вимоги, укладеного за участю Позивача, в матеріалах справи відсутні, навіть з урахуванням того, що Компанія не мала права відчужувати майнові права, набуті за недійсним правочином, Позивач є власником відповідних майнових прав як добросовісний набувач в силу статті 330 ЦК України.

7.4. На виконання рішення у справі № 911/2111/15 Підприємство сплатило на користь Позивача 249 285 686,82 грн. за Кредитним договором, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії платіжного доручення.

8. Встановлені судом обставини справи

8.1. 27.12.2013 між Банком (кредитор) та Підприємством (позичальником) укладено Кредитний договір, за умовами підпунктів 1.1, 1.2 якого кредитор зобов`язується надавати позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами (транш) на умовах, визначених цим договором, в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 130 000 000 грн зі сплатою плати за користування кредитом в розмірі 24 % в порядку, визначеному цим договором, та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 25.12.2014 включно. Кредит надається позичальнику для поповнення обігових коштів.

8.2. В пункті 8.3 Кредитного договору передбачено, що договір набирає чинності з дати його укладання та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань за цим договором.

8.3. 12.09.2014 між Банком (первісний кредитор) та Компанією (новий кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги, за умовами підпунктів 1.1, 1.3, 1.4 якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги належного виконання Підприємством зобов`язань за Кредитним договором, а саме право вимоги щодо: повернення заборгованості за кредитом в розмірі 54 156 500 грн; повернення заборгованості за процентами в розмірі 3 973 454,99 грн. Всього загальна сума вимог, які виникли і нараховані за основним договором на день укладання правочину, складає 58 129 954,99 грн. З моменту набрання чинності цим договором, новий кредитор повністю замінює первісного кредитора в основному договорі та отримує всі права, що виникають з договорів, укладених в забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань за основним договором. Ціна відступлення права вимоги за основним договором, що підлягає сплаті новим кредитором на користь первісного кредитора, становить 58 129 954, 99 грн без ПДВ.

8.4. Відповідно до пункту 5.2 Договору відступлення права вимоги він набирає чинності, а у його сторін виникають взаємні права та обов`язки, передбачені цим договором, виключно на наступний день після настання відкладальної обставини, під якою сторони розуміють відсутність добровільного погашення боржником заборгованості за основним договором у строк до 11.02.2015 включно.

8.5. 22.12.2014 між Банком та Компанією укладено додаткову угоду № 1 до Договору про відступлення права вимоги, відповідно до змісту якої у зв`язку з тимчасовим виконанням боржником зобов`язань за основним договором в сумі 4 388 248 грн контрагенти погодили, що первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги належного виконання зобов`язань Підприємством за Кредитним договором, а саме право вимоги щодо: повернення заборгованості за кредитом в розмірі 51 967 154,26 грн; повернення заборгованості за процентами в розмірі 1 774 552,73 грн. Всього загальна сума вимог, які виникли і нараховані за основним договором на день укладання правочину, складає 53 741 706,99 грн.

8.6. 12.02.2015 між Компанією (первісний кредитор) та Товариством (новий кредитор) укладено Договір № 8/2-VP про відступлення права вимоги, за умовами підпунктів 1.1, 1.4, 1.5, 5.3 якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги належного виконання зобов`язань Підприємством за Кредитним договором, а саме повернення заборгованості за кредитом в розмірі 51 967 154,26 грн; повернення заборгованості за процентами в розмірі 1 774 552,73 грн. Всього загальна сума вимог, які виникли і нараховані за основним договором на день укладання правочину, складає 53 741 706,99 грн. З моменту набрання чинності цим договором, новий кредитор повністю замінює первісного кредитора в основному договорі та отримує всі права, що виникають з договорів, укладених в забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань за основним договором. Ціна відступлення права вимоги за основним договором, що підлягає сплаті новим кредитором на користь первісного кредитора, становить 58 229 954,99 грн без ПДВ. Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками контрагентів та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим правочином.

8.7. 26.02.2014 між Нацбанком (кредитор) та Банком (позичальник) укладено Кредитний договір № 06, згідно з підпунктами 1.1, 1.8, 3 якого кредитор надає позичальнику кредит для збереження ліквідності в сумі 800 000 000 грн на строк з 26.02.2013 до 20.12.2015 (включно). Процентна ставка за користування кредитом встановлюється на рівні 19,5 % річних. Базовою кількістю днів для нарахування процентів є фактична кількість днів у місяці/фактична кількість днів у році. Забезпеченням за цим Кредитним договором виступають майнові права на загальну суму 3 355 266 666,35 грн згідно з реєстром, який є додатком до Договору застави. Цей Кредитний договір вважається укладеним з дати його підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань, що не звільняє сторін від відповідальності за невиконання взятих на себе зобов`язань за цим кредитним договором.

8.8. 26.02.2014 між Нацбанком (заставодержатель) та Банком (заставодавець) укладено Договір застави, предметом застави за яким є майнові права за кредитними договорами, що укладені між заставодавцем, юридичними та фізичними особами, перелік яких наведено у додатку № 1 до договору, що є невід`ємною його частиною (надалі всі вищезазначені кредитні договори та генеральні кредитні договори, договори про відкриття кредитної лінії, договори про кредитування, чи інша назва договору про надання кредитних коштів на умовах повернення, платності, строковості, забезпеченості та цільового характеру використання разом та/або окремо). Станом на 25.02.2014 заборгованість за кредитними договорами становить 3 355 266 666,35 грн (пункт 1.1 Договору застави).

8.9. За умовами підпунктів 1.2, 1.3 Договору застави майнові права сторони за домовленістю оцінюють в сумі 3 355 266 666,35 грн, що відповідає незалежній експертній оцінці, яка здійснена 25.02.2014 суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю "Незалежна експертна компанія "Правий берег". Надана застава забезпечує належне виконання заставодавцем вимог заставодержателя, що випливають (та/або випливатимуть) з Кредитного договору № 06 від 26.02.2014, укладеного між заставодержателем, а також всіх додаткових договорів (угод), що будуть укладені до нього, а також з усіх окремих кредитних договорів (та змін до них), в тому числі, щодо зобов`язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, в тому числі, щодо: повернення заставодавцем заставодержателю кредиту в сумі 800 000 000 грн в строк до 20.02.2015 включно; сплати заставодавцем процентів за користування кредитом в розмірі 19,5% в порядку та строки, визначені кредитним договором; виконання заставодавцем інших зобов`язань, передбачених кредитним договором, у повному обсязі, на умовах і в строки, визначені в кредитному договорі, в тому числі, зобов`язань щодо сплати неустойок (пені та штрафів) та відшкодування збитків. Також цим договором забезпечується належне виконання вимог заставодержателя щодо відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет застави, зазначений у пункті 1.1 цього договору, та інших вимог заставодержателя, право на задоволення яких за рахунок вартості предмета застави заставодержатель має відповідно до чинного законодавства України.

8.10. Згідно з пунктом 6.3 Договору застави він набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання зобов`язання за кредитним договором чи настання одного з випадків, з якими чинне законодавство пов`язує припинення права застави.

9. Позиція Верховного Суду

9.1. Предметом розгляду у цій справі були вимоги про визнання недійсним Договору застави, укладеного між Відповідачами, в частині передачі в заставу майнових прав за Кредитним договором, укладеним між Відповідачем-1 та Третьою особою-2.

9.2. Звертаючись до суду з заявою про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2017, Відповідач-2 зазначив, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2018 у справі № 910/4123/16 визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 12.09.2014, укладений між Банком та Третьою особою-1, на підставі якого Третя особа-1 набула права вимоги за Кредитним договором та в подальшому передала це право вимоги Позивачу відповідно до Договору про відступлення права вимоги від 12.02.2015.

У зв`язку з цим Позивач вважав себе новим кредитором Третьої особи-2 за Кредитним договором, а відтак стверджував про порушення своїх прав з огляду на укладення Договору застави в частині передання в заставу майнових прав за Кредитним договором.

Оскільки зазначений договір про відступлення права вимоги визнаний недійсним у судовому порядку та, відповідно до частини першої статті 236 ЦК України, є недійсним з моменту його вчинення, Позивач не набув прав кредитора за Кредитним договором, тому Договір застави жодним чином не впливає на порушення його прав та законних інтересів.

9.3. Відповідно до частини першої статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

9.4. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, існування обставин на час розгляду справи; по-друге, те, що ці обставини не були та не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи; по-третє, істотність цих обставин для розгляду справи (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). За відсутності принаймні однієї з цих ознак обставини не можуть вважатися нововиявленими та, відповідно, бути підставою для перегляду прийнятого у справі судового рішення.

9.5. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2018 у справі № 910/4123/16 за позовом Нацбанку до Компанії та Банку, треті особи Товариство, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аккорд", Підприємство та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, на яку посилається Відповідач-2 як на нововиявлену обставину, скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2018 у цій справі та прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю та визнано недійсним Договір про відступлення права вимоги від 12.09.2014.

9.6. При цьому посилання Скаржника (підпункт 6.1) на неврахування судом того, що нововиявленою обставиною є не саме рішення господарського суду, а встановлений цим рішенням факт недійсності в силу закону, Суд вважає неналежними, оскільки подана заявником заява про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у цій справі містить посилання на те, що саме постанова Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2018 у справі № 910/4123/16 є нововиявленою обставиною і саме на дату прийняття цієї постанови послався заявник в обґрунтування відсутності пропуску строку на подання заяви, згідно з пунктом 1 частини першої статті 321 ГПК України.

9.7. Разом з цим, щодо одночасного посилання Скаржника на те, що нововиявленою обставиною є не саме рішення суду у зазначеній справі, а обставина, яка цим рішенням встановлена, Суд вважає за необхідне зазначити таке.

9.8. У постанові Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2018 у справі № 910/4123/16, на яку посилається заявник як на нововиявлену обставину, апеляційний суд, встановивши, що в результаті здійснення розрахунку за Договором про відступлення права вимоги Банк не отримав реальних коштів, отже безоплатно здійснив відчуження майна та відмовився від власних майнових вимог, а Компанії було передано майнові права Банку, у зв`язку з чим нею отримано переваги, не встановлені законодавством чи внутрішніми документами Банку, дійшов висновку про те, що вказаний Договір є нікчемним в силу пунктів 1, 3 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

9.9. Також, встановивши, що Договір про відступлення права вимоги укладено без погодження з куратором Банку, суд дійшов висновку про те, що цей Договір укладений Банком з порушенням його господарської компетенції, що є підставою для визнання його недійсним згідно з частиною першою статті 207 Господарського кодексу України (далі ГК України).

9.10. Таким чином обставини, встановлені судами під час розгляду справи № 910/4123/16, є підставою для висновку суду про нікчемність Договору відступлення права вимоги, а також його недійсність в силу приписів статей 203, 215 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

9.11. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

9.12. Нововиявлені обставини за своєю правовою природою є матеріально-правовими фактами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Підставою для перегляду прийнятого у справі судового рішення, яке набрало законної сили, можуть бути обставини, про які заявнику не було та не могло бути відомо на час прийняття цього рішення.

9.13. Разом з цим, не можуть вважатися нововиявленими обставинами, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанції, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону.

9.14. Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

9.15. Таким чином визнання нікчемного правочину (правочину, недійсність якого прямо передбачена законом) окремо недійсним у зв`язку з нікчемністю або з інших підстав в силу положень закону не вимагається, оскільки такий правочин є нікчемним незалежно від визнання або невизнання його недійсності в судовому порядку.

9.16. Як вбачається з тексту постанови суду апеляційної інстанції, звертаючись з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2018 у справі № 910/4123/16, позивач Нацбанк вказував, зокрема на те, що судом першої інстанції не враховано його доводи про нікчемність Договору відступлення права вимоги в силу пунктів 1, 5, 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

9.17. Поряд з цим, у даній справі № 910/3117/17 на обставини, які свідчать про нікчемність Договору відступлення права вимоги відповідно до пунктів 1, 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" посилався Банк, зокрема у своєму відзиві на позов від 03.04.2017.

9.18. З огляду на викладене відсутні підстави стверджувати, що заявник не знав та не міг знати про нікчемність вказаного Договору відступлення права вимоги на час розгляду цієї справи судами по суті, у зв`язку з чим посилання Скаржника (підпункт 6.4) на невідповідність обставинам справи висновків суду про те, що обставини, які він вважає нововиявленими, були відомі на час розгляду справи, підлягають відхиленню.

9.19. За наведених обставин доводи Скаржника (підпункти 6.2, 6.3) про те, що вказані ним обставини містять наявність всіх складових, необхідних для визнання цих обставин нововиявленими, а також на помилковість висновків суду про те, що ці обставин не є нововиявленими у розумінні статті 320 ГПК України, підлягають відхиленню.

9.20. При цьому посилання Скаржника на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 26.04.2018 у справі № 914/2666/15, від 02.07.2018 у справі № 922/338/15, від 13.11.2018 у справі № 903/1297/14 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.08.2018 у справі № 19/5009/1481/11 Суд відхиляє, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17.

У зазначеній постанові Суд погодився з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 02.03.2016 у справі № 6-308цс16, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 369/2770/16-ц і від 07.11.2018 у справі № 357/3394/16-ц щодо того, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Також у пункті 82 постанови Суд зазначив, що відповідний правочин є нікчемним не за рішенням уповноваженої особи Фонду, а відповідно до закону. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі частини другої статті 215 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

9.21. Доводи Скаржника (підпункти 6.5, 6.6) про те, що суди не досліджували у цій справі обставини дійсності чи недійсності Договору уступки права вимоги, а Позивачем не надано доказів, які підтверджують порушення його прав чи законних інтересів, стосуються вирішення спору у цій справі по суті заявлених позовних вимог та висновків суду щодо відсутності підстав для перегляду за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 не спростовують.

9.22. З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені заявником обставини не містять усієї сукупності ознак для кваліфікації їх як нововиявлених, а відтак не можуть бути підставою для перегляду прийнятої у цій справі постанови Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2017, яка набрала законної сили, за нововиявленими обставинами, а порушення судом апеляційної інстанції статей 2, 4, 15, 320 ГПК України та статей 215, 216, 236 ЦК України, на які посилався Скаржник (підпункт 6.7), під час касаційного перегляду не знайшли свого підтвердження.

9.23. Враховуючи наведене, відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали апеляційного господарського суду, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

10. Судові витрати

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, судовий збір покладається на Скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Національного банку України залишити без задоволення.

2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 у справі № 910/3117/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак