ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2019 р. Справа №921/338/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

за участі секретаря судового засідання Гунька О.П.

розглянувши апеляційні скарги Байковецької сільської ради Тернопільської обл. №265/2 від 11.02.2019 - №2/333 від 01.03.2019 (вх. ЗАГС № 01-05/850/19 від 04.03.2019) та Товариства з обмеженою відповідальністю Консалтингова група Анвальт Індастрі б/н від 04.03.2019 (вх. ЗАГС № 01-05/1096/19 від 21.03.2019)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.01.2019 (суддя Бурда Н.М., повний текст ухвали виготовлено та підписано 05.02.2019)

у справі № 921/338/18

за позовом Заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону, м. Тернопіль в особі Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача 1 : Тернопільської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, м. Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача 2 : Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, м.Київ

до відповідача 1: Тернопільської районної державної адміністрації, м. Тернопіль

до відповідача 2: Байковецької сільської ради Тернопільської обл., с. Байківці

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2: Товариство з обмеженою відповідальністю Консалтингова група Анвальт Індастрі, м. Тернопіль

про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, визнати незаконним та скасувати рішення реєстраційної служби про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 2023436 від 27.04.2013.

за участю представників сторін:

від прокуратури, Майорчак В.М., Троян Р.Б.

від Байковецька сільська рада, Кивелюк ОСОБА_1 .В., Федів О.С.

від ТзОВ Анвальт Індастрі, Дубовий А.М.

від Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку, Огнівенко П.П.

від Тернопільської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, Білецький М.Й

Учасникам процесу роз`яснено їх права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

У судовому засіданні 03.07.2019 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 17.01.2019 у справі № 921/338/18 позов Заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону, м. Тернопіль в особі Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації м. Київ задоволено.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Тернопільської області від 17.01.2019 у даній справі Байковецька сільська рада звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати дане рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позову заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону, м. Тернопіль в особі Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації м. Київ відмовити повністю.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 04.03.2019 справу № 921/338/18 розподілено до розгляду колегії суддів у складі: Желік М.Б.- головуючий суддя, члени колегії Галушко Н.А., Орищин Г.В.

11.03.2019 ухвалою Західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження, надано строк на подання сторонами відзиву на апеляційну скаргу, призначено справу до розгляду на 03.04.2019.

29.03.2019 заступником військового прокурора Тернопільського гарнізону подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. При цьому зазначає, що Тернопільська філія Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення набула право користування спірною земельною ділянкою правомірно і цього права у встановленому законом порядку не позбавлена, а відтак реєстрація права власності за третіми особами порушує права та законні інтереси позивача.

Представником Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України 02.04.2019 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з огляду на те, що право постійного користування спірною земельною ділянкою за Республіканською мережею магістральних зв`язків та телебачення № 5 встановлене у рішенні адміністративного суду у справі № 32598/10/9104, що набрало законної сили і згідно положень ст. 75 ГПК України є преюдиційним фактом, що не підлягає доказуванню. Окрім того, звертає увагу суду на те, що про порушене право довідався лише 07.02.2018 з долученням відповідних доказів.

03.04.2019 представником ТОВ Консалтингова група Анвальт індастрі подано клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.04.2019 розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав зазначених у ній.

Не погодившись із рішенням господарського суду від 17.01.2019 у даній справі ТОВ Консалтингова група Анвальт індастрі 21.03.2019 звернулося до суду апеляційної інстанції із скаргою, в якій просило поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення господарського суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 21.03.2019 справу № 921/338/18 розподілено до розгляду колегії суддів у складі : Желік М.Б.- головуючий суддя, члени колегії Галушко Н.А., Орищин Г.В.

25.03.2019 ухвалою Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ Консалтингова група Анвальт індастрі залишено без руху надано строк на усунення недоліків. У встановлений судом строк скаржником усунено недоліки апеляційної скарги (заява вх. ЗАГС № 01-04/2340/19 від 09.04.2019) і ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.04.2019 скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження, надано строк на подання відзиву та призначено справу до розгляду на 24.04.2019.

22.04.2019 військовим прокурором Тернопільського гарнізону підполковником Юстиції подано відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Консалтингова компанія Авальт індастрі, в якому він просить суд в задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін. В обґрунтування своєї позиції щодо можливості представництва інтересів зазначає, що прокурор письмово повідомив позивача про необхідність захисту інтересів держави, порушення яких виявлено згідно довідки від 22.12.2017 № 05-20/34, яку офіційно отримано прокурором лише 07.02.2018; самим позивачем на виконання наданих йому повноважень протягом тривалого часу заходи щодо захисту таких не вчинено, з огляду на що участь прокурора є виправданою та обґрунтованою.

Окрім того, зазначає, що земельна ділянка відноситься до земель державної власності та перебуває у користуванні Тернопільської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, докази чого містяться в матеріалах справи; право постійного користування земельною ділянкою Республіканською мережею магістральних зв`язків і телебачення № 5 (на даний час - Тернопільської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення) встановлене постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2014 та є преюдиційним фактом, що не підлягає доказуванню; третьою особою 3 не надано доказів розміщення на земельній ділянці об`єкту нерухомості, право власності на який у встановленому порядку набуто нею.

23.04.2019 представником Адміністрації Держспецзв`язку подано відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Консалтингова компанія Авальт індастрі в якому він просить суд в задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін. При цьому, зазначає, що обґрунтованість представництва прокурором інтересів Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення встановлено також при вирішенні справ № 911/772/17 та 907/186/16; Тернопільська філія Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення набула право користування земельною ділянкою у встановленому законом порядку і користується нею згідно Державного акту серії Б № 035816, що зареєстрований у книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 192; право постійного користування не припинено, а відтак розмежуванню земельної ділянки згідно положень згідно закону України від 06.09.2012 №5245-VI не передбачено, оскільки така і надалі залишається у державній власності.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24.04.2019 об`єднано апеляційні скарги Байковецької сільської ради Тернопільської області та Товариства з обмеженою відповідальністю Консалтингова група Авальт Індастрі в одне апеляційне провадження та призначено до спільного розгляду на 03.06.2019.

03.06.2019 ухвалою Західного апеляційного господарського суду у зв`язку з повідомленням про замінування суду з застосуванням розумного строку вирішення справи відкладено розгляд апеляційних скарг.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 розгляд апеляційних скарг відкладено з підстав зазначених у ній.

Відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 03.07.2019 присутні представники надали свої пояснення з приводу апеляційної скарги та просили врахувати їх при винесенні постанови. Інші сторони участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча належним чином були повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги. Відповідно до ч.12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що ухвалою суду явку представників сторін в судове засідання не визначено обов`язковою, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, відтак, не були позбавлені конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а у справі міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія Західного апеляційного господарського суду вирішила апеляційну скаргу розглянути за відсутності представників інших сторін.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційних скарг не підлягають до задоволення, відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін, у зв`язку з наступним.

Як вбачається із матеріалів справи, 21.04.1987 Виконавчий комітет Тернопільської районної ради народних депутатів Тернопільської області прийняв рішення за №109 Про видачу державних актів на право користування землею, яким вирішено видати державні акти на право користування землею, зокрема Республіканській мережі магістральних зв`язків і телебачення.

На підставі даного рішення Республіканській мережі магістральних зв`язків і телебачення №5 видано Державний акт серії Б за № 035816 на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 11,13 га для будівництва об`єкта під`їздної дороги, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею за №192 у 1987 році.

Тернопільська філія Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (позивач 1) є правонаступником Республіканської мережі магістральних зв`язків і телебачення, що підтверджується Наказом Міністерства зв`язку України від 23.06.1993 за №87, наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 20.07.2006 за №751 та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

27.04.2013 Байковецькій сільській раді видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно земельну ділянку, площею 6 га для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Байківці, вулиця Яремчука Н., земельна ділянка, 7 ( кадастровий номер :02:001:2684).

10.04.2013 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно за № 3023405, виданого 27.04.2013 реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області внесено запис про право власності за Байковецькою сільською радою на земельну ділянку площею 6 га (кадастровий номер :02:001:2684) по вул. Яремчука Н, земельна ділянка АДРЕСА_1 у с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області та рішення реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 2023436 від 27.04.2013 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 132942726 від 02.08.2018.

З письмових пояснень Байковецької сільської ради (вх. № 17899 від 27.09.2018) вбачається, що видача свідоцтва на право власності здійснювалася на виконання вимог Закону України Про розмежування земель державної та комунальної власності, в свою чергу прокурор вважає видачу свідоцтва та реєстрацію права власності незаконними та такими, що порушують право власності держави на спірне майно, що і стало підставою для звернення до суду.

Слід звернути увагу на те, що доказами накладення земельної ділянки площею 6 га виділеної згідно свідоцтва про право власності від 27.04.2013 на земельну ділянку площею 11,13 га виділену згідно Державного акту серії Б НОМЕР_1 за № 035816 від 1987 року є відомості з публічної кадастрової карти України, дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та висновки Управління західного офісу держаудитслужби в Тернопільській області Західного офісу держаудитслужби Державної аудиторської служби України, що оформлені довідкою від 22.12.2017 № 05-20/34. Окрім того, вказаний факт не заперечується сторонам у справі.

Колегія суддів оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи та заслухавши думку присутніх представників сторін зазначає наступне.

Згідно статті 316, 317 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Bласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 Цивільного кодексу України).

Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 5 постанови Верховної Ради Української РСР від 18.12.1990 № 562-ХІІ Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до ведення в дію Земельного кодексу України, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування. Аналогічне положення міститься у пунктах першому та сьомому розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України.

У пункті 10 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Державний земельний кадастр зазначено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Згідно п.2 Постанови Кабміну України від 02.04.2002 №449 Про затвердження форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою встановлено, що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю та державний акт на право постійного користування землею залишилися чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Відповідно до абз. 1 та 2 п. 2.8. постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин від 17.05.2011 №6 право постійного землекористування є безстроковим на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним.

Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права використування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 Земельного кодексу України, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

Підстави припинення права користування земельною ділянкою визначенні у положеннях ст. 141 Земельного кодексу України і ними є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Матеріали справи не містять доказів припинення права постійного користування земельною ділянкою наданого згідно Державного акту серії Б за № 035816 від 1987 року. З чого слідує висновок про те, що Тернопільська філія Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення набула право користування спірною земельною ділянкою правомірно і цього права у встановленому законом порядку не позбавлена.

Колегія суддів звертає увагу й на те, що 20.07.1999 рішенням сесії Байковецької сільської ради народних депутатів за № 60 Тернопільському державному конструкторському бюро Промінь видано Державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_2 на земельну ділянку загальною площею 7,30 га для організації полігону випробувань антенної техніки та електронної апаратури для космічного зв`язку, інформаційних систем і телебачення, який зареєстровано 27.07.1999 в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №180.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2014 року у справі № 32598/10/9104 визнано протиправними та скасовані рішення Байковецької сільської ради від 20.07.1999 №60 та державний акт про право постійного користування землею ІІ-ТР № 001882, виданий Державному конструкторському бюро Промінь на земельну ділянку загальною площею 7,30 га., що входила у межі земельної ділянки площею 11,13 га. виділеної згідно Державного акту серії Б за № 035816 від 1987 року.

Згідно зі статтею 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною другою статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів закріплено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, судове рішення це основний акт правосуддя, акт реалізації конституційних повноважень органу державної, судової влади, яким вирішується правовий спір від імені держави Україна. Тому для держави і суспільства незаперечний інтерес становить повага до судового рішення, визнання обов`язковості його виконання, довіра до прийнятих судами рішень.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справі Брумареску проти Румунії №28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

З врахуванням зазначеного, не підлягає доказуванню встановлений факт знаходження земельної ділянки у законному користуванні Тернопільської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (позивач 1), що є правонаступником Республіканської мережі магістральних зв`язків і телебачення та згідно Державного акту серії Б за № 035816 на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 11,13 га та відсутність доказів припинення такого користування у встановлений законом спосіб.

Відповідно до частини другої статті 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом (частина друга).

Cтаттею 19 Конституції України регламентовано, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України.

Згідно із частиною 5 статті 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом, оскільки добровільна відмова позивача або рішення уповноваженого органу про вилучення земельної ділянки у розумінні статті 141 вказаного Кодексу відсутні, спірне свідоцтво про право власності видане з порушенням зазначених вимог законодавства України.

Колегія суддів звертає увагу відповідачів на те, що Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності від 06.09.2012 № 5245-VI внесено зміни до ст. 117 Земельного кодексу України, яка передбачала передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи земельних ділянок комунальної власності у державну власність. Відповідно положеннями ч. 1, 2 ст. 117 цього кодексу визначено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

До земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність.

З огляду на зазначене, вірними є висновки суду про те, що вказана земельна ділянка відноситься до земель державної власності та перебуває у постійному користуванні Тернопільської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на підставі Державного акту серії Б за № 035816 на право постійного користування земельною ділянкою, а тому Свідоцтво про право власності №3023405 видане 27.04.2013 реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області Байковецькій сільській раді на земельну ділянку площею 6 га (кадастровий номер :02:001:2684) по вул. Яремчука Н., земельна ділянка АДРЕСА_1 у с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області, є незаконним та порушує право власності держави на спірне майно, а тому підлягає скасуванню.

Щодо визнання незаконним та скасування рішення реєстраційної служби про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 2023436 від 27.04.2013 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних (частина перша статті 12 Закону № 1952-IV).

Колегія суддів звертає увагу й на те, що коли суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема, для державної реєстрації подані всі необхідні документи, які вимагаються відповідно до закону, та відсутні встановлені законом підстави для відмови в державній реєстрації права), то це не є перешкодою для задоволення позову про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, якщо наявність такого запису порушує право або інтерес позивача.

Аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, що відображено в постановах від 04.09.2018 у справі № 915/127/18 та від 02.10.2018 у справі № 911/488/18

Із долучених до матеріалів справи копій документів з реєстраційної справи вбачається, що підставою внесення 10.04.2013 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно даних про право власності Байковецької сільської ради на об`єкт нерухомого майна слугували свідоцтво про право власності на земельну ділянку та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 2023436.

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про скасування свідоцтва про право власності об`єкт нерухомого майна, оскільки таке порушує право власності держави на спірне майно, рішення про державну реєстрацію прав та запис про проведену державну реєстрацію прав підлягають скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Щодо застосування строку позовної давності колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (статті 257 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Господарським судом вірно встановлено, що Західним офісом Держаудитслужби Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області проведено аудит діяльності Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення в частині діяльності Тернопільської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення за період з 01.01.2014 по 30.09.2017, за результатами якого 22.12.2017 складено довідку № 05-20/34. Відповідно до зазначеної довідки (сторінка 33) зазначено, що право і користування земельною ділянкою загальною площею 7,30 га ТДНТП Промінь з 28.02.2014 припинене згідно рішення суду у справі №32598/10/9104, під час проведення аудиту, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказана земельна ділянка значиться як землі Байковецької сільської ради.

Отже, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про порушення в частині розпорядження Байковецької сільської ради земельною ділянкою, що є власністю держави та перебуває на обліку Тернопільської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, стало відомо із саме із довідки від 22.12.2017 № 05-20/34, яку офіційно отримано 07.02.2018.

Позиція представника Байковецької сільської ради про вільний доступ до інформації щодо речових прав на нерухоме майно, що надавало позивачу можливість бути обізнаним про прийняте рішення спростовується тим, що земельна ділянка, яка передана позивачу як сформований об`єкт нерухомого майна згідно Державного акту на право постійного користування землі серії Б № НОМЕР_3 виданого у 1987 році, в послідуючому була поділена з присвоєнням їм (частинам) відповідних кадастрових номерів, що безперечно вказує на неможливість отримання позивачем цієї інформації, як публічної.

Щодо права на представництво інтересів держави у даній справі прокурором колегія суддів зазначає наступне.

Як вказано вище, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про порушення в частині розпорядження Байковецької сільської ради земельною ділянкою, що є власністю держави та перебуває на обліку Тернопільської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, стало відомо із довідки від 22.12.2017 № 05-20/34.

29.08.2018 на виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру військовою прокуратурою Тернопільського гарнізону листом за №25/1/2395вих.18 повідомлено відповідного суб`єкта владних повноважень про здійснення прокуратурою гарнізону представництва держави в суді шляхом подання даної позовної заяви.

Право та підстави для представництва прокуратурою інтересів держави визначено ст. 1311 Конституції України, Законом України Про прокуратуру та ГПК України.

Згідно з статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За змістом ч.ч.1, 3 та 6 статті 23 Закону України Про прокуратуру представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійснення процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадку та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави , якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Судом встановлено, що Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України та Статуту Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, затвердженого наказом Голови Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 15.08.2017 № 451, є державним господарським об`єднанням підприємств, створеним, заснованим на державній власності і входить до сфери управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до п. 4.2 Статуту Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, майно Концерну перебуває у державній власності та закріплюється за ним на праві господарського віддання. Здійснюючи право господарського відання, Концерн володіє, користується та розпоряджається майном, закріпленим за ним, за погодженням з Уповноваженим органом управління (Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України), вчиняючи щодо нього будь-які дії, що не суперечать законодавству, нормативно-правовим актам Уповноваженого органу управління та цьому Статуту.

Тернопільська філія Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення є структурним підрозділом Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення. Згідно з п. 7.3. Положення про Філію власником майна та майнових прав, які закріплені за Філією є Держава в особі Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Разом з тим, Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення листом від 17.08.2018 № 2984/9-03 повідомив військову прокуратуру Тернопільського гарнізону про те, що згідно із п. 3.6 Статуту Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, Концерн має право на звернення до суду виключно у спорах, які виникають із договірних відносин. Оскільки, Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України відповідно до покладених на неї завдань здійснює функції з управління об`єктами державної власності, що належать до її сфери управління, право звернення до суду щодо державного майна має саме Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України являється органом, уповноваженим здійснювати функції у спірних відносинах, а саме з управління об`єктами державної власності, що належать до її сфери управління.

У даному випадку прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави через їх порушення та не вчинення позивачем дій щодо їх захисту протягом тривалого часу, з огляду на що колегія суддів погоджуючись із висновками господарського суду вважає, що прокурором належним чином обґрунтовано обставини, пов`язані з порушенням інтересів держави та необхідність захисту таких інтересів, чим спростовуються доводи скаржників.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржуване рішення вказаним вимогам відповідає.

Враховуючи встановлені обставини справи, межі перегляду оскаржуваного рішення, доводи сторін, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що вимоги апеляційних скарг не підлягають до задоволення, відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін.

В порядку положень ст. 129 ГПК України сплачений скаржниками за подання апеляційної скарги судовий збір слід залишити за скаржниками.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні вимог апеляційних скарг Байковецької сільської ради Тернопільської обл. №265/2 від 11.02.2019 - №2/333 від 01.03.2019 (вх. ЗАГС № 01-05/850/19 від 04.03.2019) та Товариства з обмеженою відповідальністю Консалтингова група Анвальт Індастрі б/н від 04.03.2019 (вх. ЗАГС № 01-05/1096/19 від 21.03.2019) - відмовити.

2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.01.2019 у справі № 921/338/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення. Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено та підписано 04.07.2019.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.