РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.07.2019Справа № 910/5776/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврокон Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БК"Будівельні технології"

про стягнення 502117,50 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Єврокон Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БК"Будівельні технології" про стягнення 502117,50 грн., з яких: 389289,26 грн. - заборгованість, 70466,64 грн. - пеня, 9310,94 грн. - 3% річних, 33050,66 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором підряду №02.17.64/9 від 03.05.2018 в частині оплати виконаних позивачем робіт.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/5776/19, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

05.07.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач посилаючись на приписи ст. 46 ГПК України, просить суд стягнути з відповідача 112828,24 грн., з яких: 70466,64 грн. - пеня, 9310,94 грн. - 3% річних, 33050,66 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 вказану вище заяву позивача про зменшення позовних вимог на підставі 118 Господарського процесуального кодексу України повернуто без розгляду позивачу.

Відповідач відзиву на позов не надав. Про розгляд справи відповідача було повідомлено ухвалою суду від 07.05.2019, направленою на адресу місцезнаходження відповідача та отриманою відповідачем, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №018.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки відповідач у строк, встановлений частиною першою статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврокон Україна" (позивачем, підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БК"Будівельні технології" (відповідачем, генеральний підрядник) було укладено договір підряду №02.17.64/9, відповідно до умов якого підрядник приймає на себе зобов`язання на власний ризик та власними силами виконати за завданням генерального підрядника у відповідності до умов цього договору роботи по влаштуванню з/б монолітної плити перекриття ППм1А-6 між осями А-Н, вздовж осі 14 на відмітці -3,070 (Альбом 1302-1-K3 2.61) (надалі - Роботи) на об`єкті: "Будівництво соціально-громадського комплексу у складі багатофункціонального торговельного центру, паркінгу та влаштування дороги на пров. Червоноармійському, 3, (бульв. Дружби Народів, вул. Горького, вул. Миколи Грінченка та вул. Панаса Любченка) у Голосіївському районі м. Києва" (надалі - об`єкт), та відповідно здати генеральному підряднику у встановлений цим договором строк результати робіт, а генеральний підрядник зобов`язується прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх у відповідності до умов цього договору.

Склад та обсяг робіт визначений у додатку №1 до цього договору (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору, загальна вартість робіт по договору визначається на основі затверджених сторонами кошторисів (договірних цін), що являються невід`ємними частинами цього договору. Договірна ціна може бути переглянута та уточнена сторонами по факту виконання робіт.

Пунктом 2.3 договору сторони погодили, що після підписання цього договору відповідач зобов`язаний здійснити на користь позивача авансовий платіж у розмірі 1 030 000,00 грн. з ПДВ.

Подальші розрахунки між генеральним підрядником та підрядником за виконані Роботи здійснюються Генеральним підрядником грошовими коштами (в національній валюті України), шляхом перерахунку грошових коштів на рахунок останнього та здійснюється на підставі підписаних Генеральним підрядником актів виконаних робіт (ф.№КБ-2в ф.№КБ-3, або іншої форми, яка не суперечить чинному законодавству України), які надаються Генеральному підряднику не пізніше 28 числа звітного місяця. У випадку, якщо Підрядник порушує вищевказані строки здачі актів виконаних робіт або ж затримки у передачі виконавчої документації, виконання щодо оплати Генеральним підрядником за цей місяць переноситься на виконання місяця, що слідує за звітним. Акти виконаних робіт надаються на паперовому носії в 2-х примірниках - по одному для кожної сторони та в електронному вигляді на електронну адресу, яку надає Генеральний підрядник, Оплата виконаних робіт здійснюється протягом 10-и банківських днів з дня підписання вищезазначених документів Генеральним підрядником.

Згідно із п. 2.4 договору, остаточний розрахунок з підрядником за виконані роботи здійснюється протягом 10-ти банківських днів після підписання останнього акту виконаних робіт (згідно переліку обсягу робіт п.1.1) КБ-2, довідки КБ-3 та після передачі підрядником повного комплекту виконавчої документації на умовах та в порядку, передбачених цим договором.

Згідно із Договірною ціною (Додаток №1 до договору) вартість робіт становить 1 338 734,19 грн. з ПДВ.

На виконання умов договору позивачем було виконано роботи на суму 389289,26 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи Актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2018 року (довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за травень 2018 року від 31 травня 2018 року) та Актом №2 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2018 року (довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за червень 2018 року від 29 червня 2018 року).

В обґрунтування заявленого позивач посилається на те, що відповідач попередньої оплати за договором на користь позивача не перераховував, вартості виконаних робіт на суму 389289,26 грн. не здійснив.

Позивач звернувся до відповідача з претензіями за вих. №119 від 19.10.2018 та за №26 від 05.03.2019 з вимогою про оплату заборгованості за виконані роботи, в тому числі по договору №02.17.64/9, у розмірі 389289,26 грн. Проте, відповідач вказані вимоги залишив без відповіді та задоволення.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором підряду №02.17.64/9 від 03.05.2018, позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 389289,26 грн., пені у сумі 70466,64 грн., 3% річних у сумі 9310,94 грн. та інфляційних втрат сумі 33050,66 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 1 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Як підтверджено наявними в матеріалах справи Актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2018 року та Актом №2 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2018 року, на виконання умов договору позивачем було виконано роботи загалом на суму 389289,26 грн.

Вказані акти підписані уповноваженими представниками позивача та відповідача без зауважень та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В пункті п. 2.4 договору сторони погодили, що відповідач здійснює остаточний розрахунок протягом 10-ти банківських днів після підписання останнього акту виконаних робіт.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, 14.05.2019 відповідачем погашено основну суму заборгованості у сумі 389289,26 грн., що підтверджується банківською випискою від 15.05.2019, наданою позивачем в матеріали справи.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що сума у розмірі 389289,26 грн. сплачена відповідачем 14.05.2019, тобто після відкриття провадження у справі, суд закриває провадження у справі №910/5776/19 в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 389289,26 грн., у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Також, позивачем здійснено нарахування пені у сумі 70466,64 грн. (за період з 16.07.2018 по 16.01.2019), 3% річних у сумі 9310,94 грн. (за період з 16.07.2018 по 02.05.2019), та інфляційних втрат сумі 33050,66 грн. (за серпень 2018 року по березень 2019 року).

В пункті 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" визначено, що з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Оскільки, матеріалами справи підтверджено факт наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, то позивачем правомірно здійснено нарахування пені, інфляційних та 3% річних.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.8.2 договору, за прострочення генеральним підрядником строків оплати робіт згідно умов договору, він сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від неоплаченої суми за кожний день прострочення.

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Розрахунок 3% річних у сумі 9310,94 грн. та пені у сумі 70466,64 грн. є арифметично вірними, у зв`язку із чим вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що до стягнення з відповідача підлягає стягненню інфляційні втрати у сумі 33033,66 грн., а тому позовні вимоги у цій частині, суд задовольняє частково.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені вище судом обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврокон Україна" про стягнення пені у сумі 70466,64 грн., 3% річних у сумі 9310,94 грн., інфляційних втрат у сумі 33033,66 грн. та про закриття провадження у справі №910/5776/19 в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 389289,26 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

При цьому, суд зазначає позивачу, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, сплачена сума судового збору в частині позовних вимог щодо яких закрито провадження у справі повертається особі, яка його сплатила за її клопотанням.

За таких обставин питання про повернення суми судового збору на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" буде вирішено після звернення позивачем із відповідним клопотанням. Судом враховано, що у заяві про зменшення позивачем було заявлено про повернення судового збору, однак враховуючи повернення вказаної заяви без розгляду, підстави для розгляду заяви в частині повернення судового збору у зв`язку із зменшення позовних вимог, відсутні.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі №910/5776/19 в частині позовних вимог про стягнення суми основного боргу у розмірі 389 289,26 грн.

В іншій частині позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БК"Будівельні технології" (01601, м. Київ, вулиця Мечнікова, будинок 2; ідентифікаційний код 41017267) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврокон Україна" (01013, м. Київ, вулиця Будіндустрії, будинок 5; ідентифікаційний код 32302931) пеню у сумі 70466,64 грн., 3% річних у сумі 9310,94 грн., інфляційні втрати у сумі 33033,66 грн. та судовий збір у розмірі 1692,17 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 05.07.2019.

Суддя О.В. Гулевець