ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 915/691/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б. - головуючого, Пількова К. М., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Грузицька І. В.,

за участю представників:

позивача - Надточиєва А. П.,

відповідачів - не з`явилися,

третіх осіб - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2019 (судді: Поліщук Л. В., Бєляновський В. В., Богатир К. В.), рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.12.2018 (суддя Алєксєєв А. П.) і додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2019 (суддя Алєксєєв А. П.) у справі

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Садовий 34"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" та виконавчого комітету Миколаївської міської ради,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 ,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

про визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про оформлення права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1.1. У липні 2018 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Садовий 34" (далі - ОСББ "Садовий 34") звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" (далі - ТОВ "Телец-ВАК") і виконавчого комітету Миколаївської міської ради (далі - виконком Миколаївської міськради) про визнання незаконним і скасування пункту 1.43 рішення виконкому Миколаївської міськради від 26.11.2010 № 1512 "Про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна за юридичними особами" (далі - рішення від 26.11.2010), зокрема, щодо оформлення права власності за ТОВ "Телец-ВАК" на нежитлові приміщення підвалу, технічного поверху, надбудови, сходових клітин, ліфтових шахт, нежитлові приміщення з першого по дев`ятий поверхи загальною площею 3 417,3 м2 у житловому будинку літ. А-9, розташованому по АДРЕСА_1; визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.12.2010 САЕ № 203772, виданого виконкомом Миколаївської міськради ТОВ "Телец-ВАК" на підставі рішення виконкому Миколаївської міськради від 26.11.2010 № 1512. Позивач також просив відшкодувати йому за рахунок відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірне рішення в оскарженій частині та свідоцтво порушують права власників спільного майна на користування спірним майном, від імені яких у спірних правовідносинах виступає позивач; ці рішення і свідоцтво прийняті та видані стосовно приміщень, які за своїми технічними характеристиками належать до нежитлових і не можуть бути самостійними об`єктами нерухомого майна; такі приміщення, зокрема, як сходові клітини, ліфтові шахти, сміттєкамери, є допоміжними, призначеними для обслуговування мешканців будинку, та згідно з нормами чинного законодавства становлять спільну власність співвласників багатоквартирного будинку.

1.2. ТОВ "Телец-ВАК" заперечило проти позову, у відзиві на нього просило відмовити у задоволенні заявлених вимог, послалося на створення ОСББ "Садовий 34" із порушенням вимог закону; неправомірність звернення позивача із цим позовом, оскільки загальні збори співвласників такого рішення (щодо звернення до суду) не приймали; недоведеність позивачем того, що виключно усі спірні приміщення належать до неподільного майна житлового будинку у розумінні положень Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (у редакції, чинній на час прийняття спірного рішення і видачі свідоцтва). Відповідач також зауважив, що свідоцтво про право власності не може бути предметом оскарження в суді та наголосив, що спірні нежитлові приміщення наразі належать не лише ТОВ "Телец-ВАК", а й іншим фізичним особам на праві спільної часткової власності, що підтверджується довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.05.2018, при цьому деякі із таких осіб (співвласників підвальних приміщень) є власниками квартир у житловому будинку, а інші - членами сімей співвласників будинку.

1.3. Виконком Миколаївської міськради у відзиві на позов також просив відмовити у його задоволенні, акцентував на правомірності прийняття спірного рішення і видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно; наголосив, що спірне рішення було прийнято за результатами розгляду матеріалів, підготовлених Комунальним підприємством "Миколаївське бюро технічної інвентаризації"; це рішення вичерпало свою дію виконанням, тому воно не створює для позивача негативних наслідків, не порушує його прав та інтересів.

1.4. ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 заперечили проти позову, наголосили, що нежитлові приміщення підвалу у будинку, що припадають на їх частки, на дату придбання не належали до неподільного майна житлового будинку, тому були законно продані їм забудовником.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 18.12.2018 (суддя Алєксєєв П. В.) позов задоволено. Визнано незаконним і скасовано пункт 1.43 рішення виконкому Миколаївської міськради від 26.11.2010 № 1512 "Про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна за юридичними особами" щодо оформлення права власності за ТОВ "Телец-ВАК" на нежитлові приміщення підвалу, технічного поверху, надбудови, сходових клітин, ліфтових шахт, нежитлові приміщення з першого по дев`ятий поверхи загальною площею 3 417,3 м2 у житловому будинку літ. А-9, розташованому по АДРЕСА_1 . Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.12.2010 САЕ № 203772, видане виконкомом Миколаївської міськради ТОВ "Телец-ВАК" на підставі рішення виконкому Миколаївської міськради від 26.11.2010 № 1512. Стягнуто з ТОВ "Телец-ВАК" і виконкому Миколаївської міськради на користь ОСББ "Садовий 34" по 1 762, 00 грн судового збору.

Аргументуючи судове рішення, місцевий господарський суд виходив із того, що до переліку документів, наданих виконкому Миколаївської міськради для прийняття оспорюваного рішення щодо оформлення права власності за ТОВ "Телец-ВАК" на спірні приміщення, не увійшли матеріали технічної інвентаризації, тому на час прийняття цього рішення виконком не мав достатніх даних про цільове призначення таких приміщень, а отже не було і законних підстав для оформлення таких приміщень у власність ТОВ "Телец-ВАК". Місцевий господарський суд зазначив про недоведеність відповідачем того, що до складу нежитлових приміщень, перелічених в оспорюваних рішенні виконкому та свідоцтві про право власності на нерухоме майно, належать нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами цивільно-правових відносин і не є приміщеннями загального користування.

2.2. Згідно з додатковим рішенням від 04.01.2019 (суддя Алексєєв А. П.) стягнуто з ТОВ "Телец-ВАК" і виконкому Миколаївської міськради на користь ОСББ "Садовий 34" по 7 500,00 грн витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, у зв`язку з їх обґрунтованістю і доведеністю.

2.3. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2019 (судді: Поліщук Л. В., Бєляновський В. В., Богатир К. В.) рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.12.2018 і додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2019 залишено без змін із тих самих підстав. Стягнуто з ТОВ "Телец-ВАК" 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу. Закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою виконкому Миколаївської міськради на додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2019 на підставі пункту 4 статті 266 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги.

3. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї

3.1. Не погоджуючись із висновками господарських судів, ТОВ "Телец-ВАК" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.12.2018, додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2019 і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2019 та прийняти нове рішення про відмову у позові повністю.

Підставами для скасування оскаржених судових рішень ТОВ "Телец-ВАК" вважає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неналежну оцінку судами обставин справи та доказів, наявних у ній. Зокрема, скаржник акцентує, що спірним рішенням і свідоцтвом права позивача не порушені; позивач не мав належної процесуальної дієздатності для звернення із цим позовом; законодавчо визначених підстав для скасування оспорюваного рішення і свідоцтва немає; на час прийняття виконкомом зазначеного рішення матеріали технічної інвентаризації на будинок були у наявності; ТОВ "Телец-ВАК" правомірно набуло права власності на спірні приміщення і протилежного позивач не довів; співвласники житлового будинку не мають права власності на спільне майно будинку до моменту завершення його будівництва; власники квартир під час їх придбання не оплачували частку спільного майна. Скаржник також вважає безпідставним відхилення судом апеляційної інстанції клопотання про зупинення апеляційного провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 915/177/19 за позовом ТОВ "Телец-ВАК" до ОСББ "Садовий 34", Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради в особі відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців управління державної реєстрації про визнання недійсними рішення установчих зборів ОСББ "Садовий 34", оформленого протоколом від 08.11.2017, скасування державної реєстрації ОСББ "Садовий 34". Крім цього, скаржник наголошує на нез`ясуванні судами співмірності розміру витрат на правничу допомогу часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу виконаних робіт і наданих послуг.

3.2. Від ОСББ "Садовий 34" надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому воно просить залишити без змін оскаржені у справі судові рішення як законні та обґрунтовані та відмовити у задоволенні касаційної скарги. Позивач також просив стягнути з ТОВ "Телец-ВАК" на користь ОСББ "Садовий 34" 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3.3. Від виконкому Миколаївської міськради відзиву на касаційну скаргу не надійшло.

4. Розгляд касаційної скарги та встановлені судами обставини справи

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи і заперечення на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

4.2. Як установлено господарськими судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, згідно з пунктом 1.43 рішення виконкому Миколаївської міськради від 26.11.2010 № 1512 "Про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна за юридичними особами" ухвалено оформити за ТОВ "Телец-ВАК" право власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані в м. Миколаєві, зокрема нежитлові приміщення підвалу, технічного поверху, надбудови, сходових клітин, ліфтових шахт, нежитлові приміщення з першого по дев`ятий поверхи загальною площею 3 417,3 м2 у житловому будинку за літ. А-9, розташованому по АДРЕСА_1 .

Зазначене рішення було прийнято з урахуванням змісту рішення Миколаївської міськради від 04.09.2009 № 36/56 про передачу ТОВ "Телец-ВАК" в оренду строком на 3 роки земельної ділянки загальною площею 10 521 м2 для проектування та будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 ; договору оренди землі, укладеного 19.10.2009 між ТОВ "Телец-ВАК" і Миколаївською міськрадою щодо передачі ТОВ "Телец-ВАК" в оренду земельної ділянки площею 10 521 м2 для проектування та будівництва багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_2 ; сертифіката відповідності закінченого будівництвом об`єкта № МК000387; висновку Комунального підприємства "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 11.11.2010 "Про можливість оформлення права власності на нежитлові приміщення, що розташовані по АДРЕСА_1 , за ТОВ "Телец-ВАК".

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно САЕ № 203772 , виданого виконкомом Миколаївської міськради 17.12.2010, ТОВ "Телец-ВАК" належала ціла частка на праві приватної власності на нежитлові приміщення, розташовані у будинку АДРЕСА_1 . Право власності на зазначене майно зареєстровано за позивачем 17.12.2010, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав.

4.3. Згідно з інформаційною довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 18.05.2018 за № 124359064 , ТОВ "Телец-ВАК" є власником 8003/10000 часток нежитлових приміщень підвалу, технічного поверху, надбудови, сходових клітин, ліфтових шахт, нежитлових приміщень з першого по дев`ятий поверхи загальною площею 3 417,3 м2 у житловому будинку літ. А-9 за адресою: АДРЕСА_1 ; підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності на нерухоме майно САЕ № 203772 , видане 17.12.2010 виконкомом Миколаївської міськради.

Іншими співвласниками нежитлових приміщень (у відповідних частках) на підставі відповідних договорів, укладених із ТОВ "Телец-ВАК", є: ОСОБА_2 - частка 17/1000 на підставі договору дарування від 20.10.2017 № 734; ОСОБА_1 - частки у приміщенні загального користування (коридору і сміттєпроводу на поверсі): 4/10000 спільно з дружиною ОСОБА_3 згідно з договором купівлі-продажу від 18.11.2013 № 1027, і 9/10000 особисто, на підставі договору купівлі-продажу від 18.11.2013 № 1026; ОСОБА_4 - частка 17/1000 у підвальних приміщеннях на підставі договору купівлі-продажу від 09.11.2013 № 1011; ОСОБА_4 - частка 17/1000 у підвальних приміщеннях на підставі договору купівлі-продажу від 09.11.2013 № 1009; ОСОБА_5 - частка 6/1000 у підвальних приміщеннях на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.2012 № 1100; ОСОБА_6 - частка 5/1000 у підвальних приміщеннях на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.2013 № 280; ОСОБА_6 - частка 19/1000 у підвальних приміщеннях на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.2013 № 278; ОСОБА_7 - частки 19/1000 і 17/1000 у підвальних приміщеннях на підставі договорів купівлі-продажу від 26.03.2013 № 270 і від 26.03.2013 № 269; ОСОБА_8 - частка 34/1000 у підвальних приміщеннях на підставі договору купівлі-продажу від 30.11.2012 № 1335.

4.4. Під час розгляду спору суди попередніх інстанцій також установили, що 08.11.2017 власники квартир багатоквартирного будинку, розташованого по АДРЕСА_1, вирішили створити ОСББ "Садовий 34" (протокол установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку від 08.11.2017).

За інформацією із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних - осіб підприємців та громадських формувань ОСББ "Садовий 34" () зареєстровано 06.12.2017.

01.03.2018 власники квартир багатоквартирного будинку за зазначеною адресою вирішили прийняти в управління (на баланс) ОСББ "Садовий 34" багатоквартирний будинок по АДРЕСА_1 із 01.05.2018 (протокол установчих зборів ОСББ від 01.03.2018 № 2).

У листі від 28.03.2018 № 1 ОСББ "Садовий 34" поінформувало ТОВ "Телец-ВАК" про рішення щодо передачі будинку в управління об`єднання співвласників і необхідність передачі об`єднанню співвласників документації на будинок.

У свою чергу, ТОВ "Телец-ВАК" у листі від 18.05.2018 № 59 повідомило, що не має у власності нежитлових приміщень у спірному будинку, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; станом на 18.05.2018 частка ТОВ "Телец-ВАК" у праві власності на нежитлові приміщення будинку становить 8003/10000; багатоповерховий будинок перебуває в управлінні (на балансі) ТОВ "Телец-ВАК" і на баланс іншим суб`єктам господарювання не передавався.

4.5. Вважаючи, що спірні рішення і свідоцтво прийняті та видані стосовно майна, яке за своїми ознаками і правовим статусом є спільною власністю співвласників будинку, ОСББ "Садовий 34" звернулося із цим позовом у справі з метою захисту їх (співвласників) прав.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Водночас за змістом статті 328 зазначеного Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

5.2. Відповідно до положень частини 2 статті 382 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття оскарженого рішення і свідоцтва) власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Зі змісту наведеної норми убачається, що власники квартир у багатоквартирному будинку є співвласниками спільного майна в будинку приміщень загального користування, опорних конструкцій та обладнання і, відповідно, співвласниками будинку.

Згідно із статтею 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

5.3. За змістом статті 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (у відповідній редакції) допоміжні приміщення - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення); загальне майно - частина допоміжних приміщень житлового комплексу, що можуть використовуватися згідно з їх призначенням на умовах, визначених у статуті об`єднання (кладові, гаражі, в тому числі підземні, майстерні тощо).

Водночас згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (у відповідній редакції) нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин.

Тобто в різних випадках одне і те ж приміщення може відноситись до житлового фонду і мати статус допоміжного або бути самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, у зв`язку з чим у власників квартир право власності на такі приміщення не виникає.

Офіційне тлумачення цих положень зробив Конституційний Суд України у рішенні від 02.03.2004 № 4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), де зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків, підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього (пункт 1.1).

Частиною 4 статті 4 Житлового кодексу УРСР визначено, що до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Так, наприклад, сходові клітини, кладові, вестибюлі можуть бути розташовані як в окремих жилих, так і в нежилих приміщеннях (сходові клітини в двоповерхових квартирах або нежилих приміщеннях) і призначатися для експлуатації лише цих окремих приміщень та обслуговування їх мешканців, а не мешканців усього багатоквартирного будинку, а підвальні приміщення можуть бути обладнані для здійснення певного виду діяльності і не призначені для експлуатації будинку або побутового обслуговування мешканців (наприклад, при здійсненні торговельної діяльності тощо).

Таким чином, у розумінні положень Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" підвальні приміщення можуть належати до допоміжних приміщень будинку та бути призначеними для обслуговування будинку (розміщення в них технічного обладнання тощо), а можуть і не належати та не бути призначеними для зазначених цілей.

Законодавець виокремлює поняття допоміжного приміщення та нежилого приміщення.

Для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і належать до житлового фонду, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру, є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин та до житлового фонду не належать, слід ураховувати як місце їх розташування, так і загальну характеристику сукупності властивостей таких приміщень, зокрема спосіб і порядок їх використання.

Отже, для правильного вирішення цього спору суд повинен, зокрема, з`ясувати та визначити правовий статус спірних приміщень у багатоквартирному будинку, а саме встановити, чи належать усі спірні приміщення до числа допоміжних чи є нежитловими приміщеннями в структурі житлового будинку, з урахуванням характеристик таких приміщень за відповідними документами.

5.4. У справі, що розглядається, суть позовних вимог ОСББ "Садовий 34" зводиться до оскарження рішення виконкому Миколаївської міськради в частині оформлення за ТОВ "Телец-ВАК" права власності на нежитлові приміщення підвалу, технічного поверху, надбудови, сходових клітин, ліфтових шахт, нежитлові приміщення з першого по дев`ятий поверхи загальною площею 3 417,3 м2 у житловому будинку літ. А-9, розташованому по АДРЕСА_1, та свідоцтва про право власності на них, виданого ТОВ "Телец-ВАК", чим, на думку позивача, порушено права співвласників спільного майна багатоквартирного будинку.

Однак ухвалюючи судові рішення у справі, суди попередніх інстанцій питання правового статусу спірного майна достеменно не дослідили; не перевірили, чи є усі (без винятку) приміщення, щодо яких виник спір, допоміжними у розумінні положень Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", чи вони є нежилими, а отже чи поширюється/не поширюється на них правовий режим спільної власності мешканців будинку, що має значення для правильного вирішення цього спору. Суди не навели будь-яких доказів на підтвердження своїх висновків, обмежилися лише застереженням про відсутність у переліку документів, наданих виконкому Миколаївської міськради при прийнятті рішення щодо оформлення права власності за ТОВ "Телец-ВАК", матеріалів технічної інвентаризації, а також про недоведення відповідачем того, що спірні приміщення є самостійними об`єктами цивільно-правових відносин і не є приміщеннями загального користування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом статті 76 зазначеного Кодексу належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 86 зазначеного Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Водночас статтею 99 Господарського процесуального кодексу України унормовано призначення судом у справі експертизи, що відбувається як за клопотанням учасника справи, так із власної ініціативи суду за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

5.5. Поза тим, як уже зазначалося, позивач обґрунтував позовні вимоги наявністю у співвласників багатоквартирного житлового будинку права власності на спірні приміщення і відсутністю такого права у ТОВ "Телец-ВАК"; просив визнати незаконним і скасувати спірне рішення виконкому Миколаївської міськради в частині, що стосується спірного майна та свідоцтво про право власності, видане ТОВ "Телец-ВАК" виконкомом на підставі зазначеного рішення.

Таким чином, підґрунтям і метою пред`явлення позову у цій справі є визнання недійсними й скасування актів, які, за твердженням позивача, порушують права співвласників спільного майна багатоквартирного будинку на належне їм майно, тобто має місце оспорювання цивільного речового права особи на таке майно.

Водночас як убачається з матеріалів справи та встановили суди, ТОВ "Телец-ВАК" на час звернення із цим позовом і наразі є власником 8003/10000 часток спірних нежитлових приміщень, а іншими співвласниками у відповідних частках є фізичні особи, які набули право власності на такі об`єкти на підставі відповідних договорів, укладених з відповідачем (ТОВ "Телец-ВАК") упродовж 2012 - 2013, 2017 років, що підтверджується договорами та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наявними у справі. Однак, належної оцінки цим обставинам та їх правовим наслідкам надано не було, суди не з`ясували, виходячи із наведеного та з урахуванням наявних у справі доказів, між ким у цьому випадку фактично існує спір про право цивільне; не дослідили та не перевірили, чи буде у разі задоволення заявленого позову відновлено права власників квартир у житловому будинку, від імені яких діє позивач у спірних правовідносинах.

Наведене узгоджується із висновками, наведеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 907/1215/15, від 03.10.2018 у справі № 357/14358/15-а (К/9901/13506/18).

5.6. З огляду на вищевикладене, висновки господарських судів про наявність правових підстав для задоволення позову без установлення всіх фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, є передчасними.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Таким чином, суду для правильного вирішення цього спору необхідно урахувати наведене, визначити характер спірних правовідносин, встановити усі обставини, що належать до предмета доведення такого позову, достеменно з`ясувати правовий статус спірного майна, дійсні права та обов`язки сторін щодо предмета спору, і виходячи з установленого, застосувати норми права, якими регулюються спірні правовідносини.

6.2. Положеннями статті 300 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

За змістом статті 236 цього Кодексу законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частиною 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.

6.3. Оскільки суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції в межах наданих йому повноважень не усунув зазначені порушення, а суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, оскаржені у справі судові рішення необхідно скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду першої інстанції, а касаційну скаргу частково задовольнити.

7. Розподіл судових витрат

7.1. У зв`язку зі скасуванням оскаржених рішення, додаткового рішення і постанови у справі та передачею справи на новий розгляд розподіл судових витрат здійснюватиме господарський суд, який прийматиме рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 2 частини 1 статті 308, статтями 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" задовольнити частково.

Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2019, рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.12.2018 і додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2019 у справі № 915/691/18 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Миколаївської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Дроботова

Судді К. М. Пільков

Ю. Я. Чумак