РІШЕННЯ

Іменем України

01 липня 2019 року м. Чернігів

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Оленич Т. Г.

за участю секретаря судового засідання Хіловської І. Д.

розглянуто у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу №927/316/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл», вул. Смольна, 9Б, м. Київ, 03022

до відповідача: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Крупичпільське», вул. Ковалівка, буд.49, місто Ічня, Ічнянський район, Чернігівська область, 16700

про стягнення 1518518грн.76коп.,

за відсутності представників сторін, які в судове засідання не з`явились.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 1129764грн.60коп. основного боргу, 26177грн.10коп. інфляційних втрат, обчислених за період з 16.11.2018 по 08.04.2019, 160457грн.53коп. пені, нарахованої за період з 16.11.2018 по 08.04.2019, 89143грн.07коп. відсотків річних, нарахованих за період з 16.11.2018 по 08.04.2019 та 112976грн.46 коп. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу № 18 HX 53/КВЛА від 19.02.2018 по видатковим накладним №AI000004086 від 27.03.2018, №AI000008534 від 12.04.2018, №AI000009786 від 16.04.2018 передано відповідачу товар загальною вартістю 1410154грн.27коп. За повідомленням позивача, відповідач здійснив лише часткову оплату поставленої продукції в сумі 280389грн.67коп., внаслідок чого виник заявлений до стягнення борг, який він і просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також застосувати до нього за прострочення оплати товару передбачені договором та законом заходи відповідальності у вигляді стягнення пені, інфляційних нарахувань, процентів річних та штрафу.

Ухвалою господарського суду від 16.04.2019 про відкриття провадження у справі відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов та доказів, що підтверджують викладені у відзиві обставини, а саме протягом п`ятнадцяти календарних днів з моменту отримання цієї ухвали.

Як свідчить наявне у справі рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 584 вищевказана ухвала суду від 16.04.2019 вручена відповідачу 18.04.2019.

Враховуючи, що ухвала суду від 16.04.2019 отримана відповідачем 18.04.2019, тому останнім днем подання до суду відзиву є 03.05.2019.

У вказаний строк відповідач відзив не надав, доказів наявності поважних причин його ненадання суду не представив.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки відповідачем відзив на позов не подано у встановлений судом строк без поважних причин, тому в силу приписів ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України справа вирішується судом за наявними у ній матеріалами.

29 травня 2019 року позивачем через канцелярію суду подано до справи клопотання, в якому позивач просить поновити строк для подання додаткових доказів у справі та залучити до справи акту звірки взаєморозрахунків, підписаний сторонами.

В підготовчому засіданні, яке відбулось 06 червня 2019 року, судом з метою виконання завдання підготовчого провадження та задля належної підготовки справи до її розгляду по суті, постановлено протокольну ухвалу про продовження позивачу строку для подання доказів та залучено документ до матеріалів справи, що відображено у протоколі судового засідання від 06.06.2019.

Протокольною ухвалою від 06 червня 2019 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.06.2019.

До початку судового засідання, призначеного на 14.06.2019, від позивача надійшло клопотання про відкладення засідання в зв`язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника. В судовому засіданні судом постановлено протокольну ухвалу про задоволення клопотання та відкладення судового засідання в зв`язку з неявкою представників сторін.

В судове засідання по розгляду справи по суті, призначене на 01.07.2019, представники сторін не з`явились.

Як вбачається із матеріалів справи ухвали суду від 14.06.2019 про виклик учасників справи в судове засідання отримані сторонами, що підтверджується наявними у справі рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Отже, учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

26.06.2019 на електронну адресу суду від позивача надійшов електронний лист, до якого прикріплена сканкопія клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Згідно з відміткою відповідального працівника канцелярії суду електронний лист не підписаний електронним цифровим підписом, що є порушенням приписів ч.8 ст.42 Господарського процесуального кодексу України та свідчить про непідписання клопотання уповноваженим представником позивача. На момент проведення судового засідання по розгляду справи по суті таке клопотання в паперовій формі з власноручним підписом учасника справи не надійшло. Відтак вказане клопотання судом залишено без розгляду.

Від відповідача будь-яких повідомлень про наявність поважних причин неможливості забезпечити явку уповноваженого представника не надходило, клопотань з процесуальних питань не подано.

Відповідно до ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За правилами п.1 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, доказів наявності поважних причин неявки представників сторонами не подано, тому з метою уникнення затягування вирішення спору, суд доходить висновку про можливість здійснення розгляду справи по суті у відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх доказами, суд ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОСКОП ІНТЕРНЕШНЛ» (позивач у справі, продавець за договором) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Крупичпільське» (відповідач у справі, покупець за договором) укладено договір купівлі-продажу №18 НХ 53/КВЛА (далі по тексту договір), за умовами якого позивач зобов`язався поставити та передати у власність відповідача товар, найменування та асортимент якого вказуються в специфікації додатку до даного договору, яка становить невід`ємну його частину, а відповідач зобов`язався прийняти товар та оплатити його вартість згідно з умовами договору.

В розділі 2 договору сторонами узгоджено умови щодо ціни на товар то порядку оплати товару, і врегульовано, що ціни, загальна вартість, найменування товару визначаються в еквіваленті національної валюти України гривні до долара США/Євро або в гривні та зазначаються у додатку(ах) до договору. В ціну товару входить вартість тари, упаковки та маркування (п.2.1.). Ціна товару вказується в Специфікаціях до даного договору в еквіваленті долара США/Євро до гривні або тільки в гривні за Правилом визначення курсу валют за договором. Дана ціна товару є первинною, яка підлягає коригуванню на умовах, визначених договором (п.2.2.). У випадку проведення попередньої оплати за товар вартість товару в гривні на момент поставки визначається наступним чином: попередні оплати зараховуються за правилом визначення курсу валют за договором. Оплачена до моменту відвантаження частина вартості товару у еквіваленті долара США/Євро визначається за середньозваженим курсом всіх здійснених оплат. Неоплачена до моменту відвантаження частина вартості товару у національній валюті України на дату поставки товару визначається за правилом визначення курсу валют за договором. (п.2.2.2.)

В п. 2.3. договору сторонами передбачено проведення оплати за графіком, який вказується в додатках до цього договору. Згідно з п.2.4. договору оплата здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок продавця на підставі умов даного договору або на підставі рахунку-фактури, який дійсний протягом 3-х календарних днів з дня його виписки. Датою оплати вважається дата зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок Продавця.

За умовами, передбаченими в п.3.1. договору, поставка товару за цим договором може здійснюватися окремими частинами - партіями. Партією товару сторони визнають кількість, асортимент товару, зазначеного в окремій видатковій накладній. До фактичного отримання товару (партії товару) покупець зобов`язаний надати продавцю довіреність на отримання відповідного товару (партії товару), згідно з формою, затвердженою сторонами в додатку до договору.

Відповідно до п.3.3. договору поставка товару здійснюється в терміни, зазначені в договорі, за умови відсутності заборгованості покупця.

В пункті 3.7. договору сторонами узгоджено про здійснення поставки товару на умовах та за адресою (-ами), визначеними сторонами в додатковій угоді до договору.

Відповідно до п.8.1. договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та його скріплення печатками сторін і діє до остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Як вбачається з наданої до матеріалів справи позивачем копії примірника договору купівлі-продажу №18 НХ 53/КВЛА від 19.02.2018, останній підписаний сторонами та скріплений їх печатками, що свідчить про набрання ним чинності.

19 лютого 2018 року сторонами договору складено та підписано специфікацію, який є додатком № 1 ЗК до договору купівлі-продажу № 18 НХ 53/КВЛА від 19 лютого 2018 року, в якій сторонами визначено найменування товару (препаратів), їх кількість, ціну за одиницю виміру, загальну суму по кожному виду товару, загальну вартість поставки.

Крім того в специфікації передбачені умови щодо оплати товару, зокрема, здійснення попередньої оплати в розмірі 20% вартості кожної окремої партії товару, зазначеної в Додатку до договору або замовленні покупця, - не пізніше 10.03.2018. Решта вартості товару (вартість товару зменшена на суму здійсненої передоплати) має сплачуватися покупцем згідно з графіком: - до 15 жовтня 2018 40 відсотків вартості партії товару, отриманого покупцем (що наростаючим підсумком складає 60 % вартості партії товару); - до 15 листопада 2018 40 відсотків вартості партії товару отриманого покупцем (що наростаючим підсумком складає 100% вартості партії товару). Повний розрахунок за товар здійснюється покупцем не пізніше 15 листопада 2018 року.

Доказів розірвання або визнання недійсним вказаного договору в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст.629 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу №18 НХ 53/КВЛА від 19.02.2018 є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналіз змісту та суб`єктного складу договору свідчить, що, незважаючи на назву договору як договір купівлі-продажу, у зв`язку з його укладенням між сторонами виникли правовідносини поставки, які регулюються нормами §1 глави 30 Господарського кодексу України та §3 глави 54 Цивільного кодексу України.

За змістом ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Відповідно до ч.6 ст.265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В силу ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Аналіз договору свідчить, що в ньому відсутні будь-які застереження щодо застосування до правовідносин, які виникли між сторонами у зв`язку з його укладенням, положень про купівлю-продаж, а тому судом при вирішенні даного спору застосовуються також норми чинного законодавства, які регулюють відносини купівлі-продажу.

На виконання договору купівлі-продажу №18 НХ 53/КВЛА від 19.02.2018 з урахуванням умов, викладених у специфікації від 19.02.2018, яка є невід`ємною частиною договору, позивачем передано відповідачу товар по видаткових накладних № АІ000004086 від 27.03.2018 на суму 78096грн.08коп., № АІ000008534 від 12.04.2018 на суму 444202грн.13коп., № АІ000009786 від 16.04.2018 на суму 887856грн.06коп. Загальна вартість переданого по вказаним видатковим накладним товару становить 1410154грн.27коп.

При цьому суд звертає увагу, що найменування товару, переданого по цих видаткових накладних, повністю збігається з найменуванням товару, перелік якого наведений у специфікації від 19.02.2018.

Про погодження відповідачем з визначеною у гривневому еквіваленті ціною поставленого товару та про отримання відповідачем товару свідчать відбиток печатки відповідача та підписи представників відповідача на вищевказаних видаткових накладних, повноваження яких на отримання цінностей від позивача для відповідача підтверджуються довіреностями №106 від 27.03.2018, №107 від 12.04.2018 та №108 від 16.04.2018.

В ході судового розгляду даної справи відповідачем не подані до справи заперечення щодо факту отримання ним від позивача по видатковим накладним, покладеним в основу позову, товару загальною вартістю 1410154грн.27коп., а також не надано доказів, що спростовують даний факт.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем належним чином виконано взяті на себе за договором зобов`язання в частині поставки товару відповідачу.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За відсутністю в договорі умов щодо строків оплати товару, такі умови на підставі п.2.3. договору узгоджені сторонами в специфікації від 19.02.2018, відповідно до якої товар мав бути оплачений таким чином: не пізніше 10.03.2018 належало до сплати 20% вартості кожної окремої партії товару, 40% вартості партії товару належало до сплати в строк до 15.10.2018 та 40% вартості партії товару мало бути сплачено в строк до 15.11.2018.

Повний розрахунок за товар відповідач мав здійснити не пізніше 15.11.2018.

За змістом ч.1 ст.693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з п. 3.1. договору партією товару визначається кількість та асортимент товару, зазначеного в окремій видатковій накладній.

Отже, враховуючи умови оплати товару, встановлені сторонами в специфікації від 19.02.2019 до договору, відповідач був зобов`язаний в строк до 10.03.2018 здійснити попередню оплату товару в розмірі 20% вартості кожної окремої партії товару, а саме:

- 15619грн.22коп. по рахунку-фактурі до договору № 18 НХ 53/КВЛА № АІ000007845 від 06.03.2018;

- 88840грн.43коп. по видатковій накладній №АІ000008534 від 12.04.2018;

- 177571грн.21коп. по видатковій накладній № АІ 000009786 від 16.04.2018.

Отже, всього в строк до 10.03.2018 відповідач був зобов`язаний сплатити 282030грн.86коп.

Відповідно до доданих позивачем до позовної заяви банківських виписок з рахунку позивача від 07.03.2018 та від 13.03.2018 відповідачем в рахунок оплати товару за договором №18 НХ 53/КВЛА від 19.02.2018 сплачено:

- 07.03.2018 грошові кошти в сумі 15164грн.34коп.;

- 13.03.2018 грошові кошти в сумі 264775грн.33коп.

Тобто, всього відповідачем сплачено 280389грн.67коп., що на 1641грн.19коп. менше суми, яку належало сплатити як попередню оплату.

Поряд з цим, відповідно до порядку оплати товару, визначеного сторонами у специфікації від 19.02.2018 до договору купівлі-продажу № 18 НХ 53/КВЛА від 19.02.2018, відповідач був зобов`язаний у строк до 15.10.2018 сплатити 40% вартості отриманого товару, що становить 564061грн.71коп., та не пізніше 15.11.2018 сплатити решту 40% вартості отриманого товару, що становить 564061грн.71коп., тобто здійснити повний розрахунок за товар.

При цьому, з урахуванням сплаченої відповідачем суми попередньої оплати, в строк до 15.11.2018 відповідач мав сплатити в рахунок оплати товару 1129764грн.60коп.

За твердженням позивача, відповідач у встановлений строк залишок коштів в рахунок оплати отриманого товару не сплатив, внаслідок чого за відповідачем обліковується борг у сумі 1129764грн.60коп., який позивач і просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідач будь-яких доказів оплати вартості отриманого товару в повному обсязі, а також доказів, які спростовують наявність боргу в заявленій до стягнення сумі - 1129764грн.60коп., в ході розгляду даної справи в місцевому господарському суді не надав.

Отже, матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача заборгованості в сумі 1129764грн.60коп. по оплаті товару, отриманому від позивача на підставі договору купівлі-продажу № 18 НХ 53/КВЛА від 19.02.2019 по покладених в основу позову видаткових накладних.

В силу ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань.

За змістом ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки на момент звернення позивача до суду з даним позовом строк виконання зобов`язання сплив, суд доходить висновку, що відповідачем порушено умови договору в частині своєчасної оплати товару, що свідчить про неналежне виконання відповідачем взятих на себе за договором зобов`язань.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання по оплаті товару, отриманого від позивача на підставі договору купівлі-продажу № 18 НХ 53/КВЛА від 19.02.2019 по видатковим накладним, покладеним в основу позову, на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості за отриманий товар відповідач суду не представив, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 1129764грн.60коп. боргу є правомірною, в зв`язку з чим задовольняється судом в повному обсязі.

За змістом п.6.1., 6.2. договору у випадку порушення покупцем термінів оплати, обумовлених в договорі покупець сплачує продавцю неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежів по оплаті товару, від несвоєчасно неоплаченої суми заборгованості, за кожний день прострочення оплати до моменту повної оплати, а також 20% процентів річних від простроченої суми. Крім того, в разі порушення покупцем строків попередньої оплати та/або оплати за товар відповідно до графіку, встановленого договором, продавець має право стягнути з покупця штраф у розмірі 10% від суми несплаченої або несвоєчасно сплаченої вартості товару.

З посиланням на вказані умови договору позивач просить стягнути з відповідача 160457грн.53коп. пені, нарахованої за період з 16.11.2018 по 08.04.2019, а також 112976грн.46коп. штрафу за порушення строків проведення оплати.

В силу ст.611 Цивільного кодексу України правовим наслідком порушення зобов`язання є, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з приписами ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Таким чином, видами штрафних санкцій є штраф та пеня.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, ч.6 ст.231 Господарського кодексу України та ст.1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», а право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч.4 ст.231 Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч.2 ст.231 Господарського кодексу України.

При цьому, в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою ст.627 Цивільного кодексу України, тобто, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З урахуванням викладеного, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст.61 Конституції України, оскільки згідно зі ст.549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст.230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто, не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Вищенаведені висновки щодо можливості застосування до боржника, який порушив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару у правовідносинах поставки, відповідальності у вигляді пені та штрафу одночасно викладені в постанові Верховного Суду від 09.07.2018 у справі №903/647/17.

Відповідно до ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Здійснивши перевірку правильності обчислення позивачем штрафу та пені, судом встановлено, що розрахунок здійснений з урахуванням умов договору та фактичних обставин і є арифметично вірним.

При цьому суд звертає увагу, що відповідачем не заперечувалось обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку шляхом подання до суду відповідного контррозрахунку.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем строків оплати вартості одержаного від позивача товару, а тому суд доходить висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 112976грн.46коп. штрафу та 160457грн.53коп. пені є правомірними і задовольняються судом в повному обсязі.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено судом вище, в п.6.1. договору сторони дійшли згоди, що у випадку порушення покупцем термінів оплати покупець сплачує продавцю 20 (двадцять) процентів річних від простроченої суми.

З посиланням на вищевказані норму цивільного права та умову договору позивач просить стягнути з відповідача 89143грн.07коп. 20% річних, нарахованих за період з 16.11.2018 по 08.04.2019 включно.

Здійснивши перевірку розрахунку позивача процентів річних, судом встановлено, що розрахунок відповідає встановленим обставинам справи, здійснений з дотриманням норм матеріального права та є арифметично вірним.

До того ж матеріали справи не містять заперечень відповідача проти обґрунтованості здійсненого позивачем розрахунку шляхом подання до суду відповідного контррозрахунку.

Враховуючи, що факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання підтверджується матеріалами справи, суд доходить висновку, що вимога позивача в частині стягнення з відповідача 20% річних є правомірною, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивач, з посиланням на приписи ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 26177грн.10коп. інфляційних втрат.

Перевіривши наведений позивачем у позовній заяві розрахунок інфляційних втрат, суд доходить висновку про допущення позивачем помилки при визначенні суми інфляційного збільшення суми боргу, а саме: 1129764грн.60коп. * 1.023 (визначений позивачем сукупний індекс інфляції за період прострочення) = 1155749грн.19коп., а не 1155941грн.70коп., як зазначено позивачем в розрахунку.

Відтак, сума інфляційного збільшення боргу становить 25984грн.56коп. (1155749,19-1129764,60=25984,56).

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, тому вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань є правомірною, але з огляду на допущену позивачем помилку в розрахунку задовольняються судом частково в сумі 25984грн.56коп.

З урахуванням вищевикладеного позовні вимоги належить задовольнити частково і з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 1129764грн.60коп. боргу, 160457грн.53коп. пені, 112976грн.46коп. штрафу, 89143грн.07коп. 20% річних та 25984грн.56коп. інфляційних втрат.

Згідно із ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається із змісту позовної заяви єдиною сумою судових витрат, які позивач зазначив в попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат є судовий збір в сумі 22777грн.79коп.

За подання даної позовної заяви до господарського суду позивачем платіжним дорученням №913 від 05.04.2019 сплачено судовий збір у сумі 22777грн.79коп.

Відповідно до ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог сплачений за подання цього позову судовий збір у сумі 22774грн.90коп. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а решта (2грн.89коп.) покладається на позивача.

Керуючись ст. 13, 42, 73, 74, 129, 165, 202, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» (вул. Смольна, 9 Б, м. Київ, 03022, ідентифікаційний код 38948033) до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Крупичпільське» (вул. Ковалівка, б.49, м. Ічня, Ічнянський район, Чернігівська область, 16700, ідентифікаційний код 32570188) про стягнення 1518518грн.76коп. задовольнити частково.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Крупичпільське», вул. Ковалівка, б.49, м. Ічня, Ічнянський район, Чернігівська область, 16700 (ідентифікаційний код 32570188) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл», вул. Смольна, 9 Б, м. Київ, 03022 (ідентифікаційний код 38948033) 1129764грн.60коп. боргу, 160457грн.53коп. пені, 112976грн.46коп. штрафу, 89143грн.07коп. 20% річних та 25984грн.56коп. інфляційних втрат та 22774грн.90коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 192грн.54коп. інфляційних втрат відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

В судовому засіданні 01.07.2019 на підставі ч.1 ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 04 липня 2019 року.

Суддя Т. Г. Оленич