ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" червня 2019 р. м. ХарківСправа № 922/3142/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Каземчук М.Т.

за участю представників:

скаржника (боржника): Черкасов О.В., ордер серія ХФ № 1225 від 17.12.2018 р., Андрійко О.В., ордер серія ХВ № 1419 від 10.12.2018 р.

приватного виконавця: не з`явився

стягувача: Чумаченко А . В ., ордер серія ХВ № 000044 від 17.12.2018 р.

розглянувши скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст 2012" на дії приватного виконавця (вх. № 9730 від 18 квітня 2019 року) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Афаліна", м. Харків, до товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст 2012", м. Харків, про стягнення коштів у розмірі 638 000,00 грн.

здійснюється фіксування судового процесу технічними засобами - програмно

апаратним комплексом "Діловодство суду", серійний номер диска CD-R 922/3142/18

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області перебувала справа № 922/3142/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Афаліна" до товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст 2012" про стягнення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 11/06 від 11 червня 2018 року у розмірі 638 000,00 грн. 04 лютого 2019 року, рішенням господарського суду Харківської області, позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

18 квітня 2019 року, через канцелярію суду від товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст 2012" надійшла скарга на дії приватного виконавця (вх. № 9730). 22 квітня 2019 року, ухвалою господарського суду Харківської області, відкладено вирішення питання щодо поданої товариством з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст 2012" скарги на дії приватного виконавця (вх. № 9730 від 18 квітня 2019 року) до повернення матеріалів справи № 922/3142/18 із Східного апеляційного господарського суду. 06 червня 2019 року, за наслідками розгляду апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст 2012", повернуто матеріали даної справи до господарського суду Харківської області. Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 червня 2019 року прийнято скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст 2012" (вх. № 9730 від 18 квітня 2019 року) на дії приватного виконавця до розгляду, розгляд призначено на 18 червня 2019 року. 18 червня 2019 року, протокольною ухвалою суду, задоволено клопотання приватного виконавця про перенесення розгляду скарги та відкладено розгляд скарги до 24 червня 2019 року. При цьому, суд зазначає, що згідно ст. 342 ГПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні Водночас, як вбачається з матеріалів справи, 06 червня 2019 року, ухвалою суду було призначено скаргу до розгляду в судовому засіданні. Таким чином, строк на розгляд скарги на дії приватного виконавця закінчується 18 червня 2019 року (з урахування вихідних днів). Однак, суд вважає, що в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, розумний строк розгляду справи - це такий строк, який гарантує всім учасникам справи права на судовий захист, разом з цим, враховуючи, що приватним виконавцем було заявлено клопотання про перенесення розгляду скарги через зайнятість приватного виконавця в іншому судовому засідання та виходячи з права приватного виконавця на участь в судовому засіданні при розгляді скарги, суд вважає що в даному випадку процесуального строку, визначеного ст. 342 ГПК України, недостатньо для повного та всебічного розгляду скарги на дії приватного виконавця, у зв`язку з чим судом й було задоволено клопотання приватного виконавця про перенесення судового засідання та відкладено розгляд скарги на 24 червня 2019 року.

В призначене судове засідання 24 червня 2019 року з`явилися представники скаржника (боржника) та стягувача, приватний виконавець в дане судове засідання не з`явився. Приписами ч. 2 ст. 342 ГПК України встановлено, що неявка приватного виконавця, якого належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду скарги, не є перешкодою для розгляду скарги. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути скаргу в засіданні суду 24 червня 2019 року за відсутністю приватного виконавця.

Дослідивши матеріали скарги, суд встановив наступне.

Скаржник (боржник) звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця в якій просить суд визнати дії приватного виконавця Попляка Володимира Володимировича у межах виконавчого провадження № 58822949 протиправними та скасувати: 1) постанову приватного виконавця Попляка В.В. від 05 квітня 2019 року (виконавче провадження № 58822949) про арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст 2012" в: АТ "Пумб", МФО 334851; , рахунок № НОМЕР_1 , Харків, ГРУ АТ КБ "Приватбанк", м. Харків, МФО 351533, , рахунок № НОМЕР_2 ; АТ "Альфа-Банк" у м. Києві, МФО 300346, , рахунок № НОМЕР_3 ; АТ "Укрсиббанк", МФО 351005, , рахунок № НОМЕР_4 ; АТ "Укрсиббанк", МФО 351005, , рахунок № НОМЕР_5 ; АТ "Укрсиббанк", МФО 351005, , рахунок № НОМЕР_6 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди виконавця 712 327,00 грн. 2) постанову приватного виконавця Попляка В.В. від 05 квітня 2019 року (виконавче провадження № 58822949) про арешт всього рухомого та нерухомого майна товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст 2012"; 3) постанову приватного виконавця Попляка В.В. від 12 квітня 2019 року (виконавче провадження № 58822949) про арешт на належні товариству з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст 2012" () речові права (майнові права), як іпотекодержателя, за іпотечним договором № 010-2/02/1-478-07 від 19 квітня 2017 року. Скаргу мотивовано тим, що постановою приватного виконавця Попляка В.В. від 28 листопада 2018 року, при примусовому виконанні ухвали господарського суду Харківської області від 23 листопада 2019 року по справі № 922/3142/18 про забезпечення позову, накладено арешт на грошові кошти боржника у межах суми 647 570,00 грн. Проте, не бурчи до уваги, що в межах забезпечення позову у справі № 922/3242/18 вже було накладено арешт на грошові кошти боржника, 05 квітня 2019 року, постановою приватного виконавця, при примусовому виконанні рішення господарського суду Харківської області від 04 лютого 2019 року по справі № 922/3142/18 накладено арешт на грошові кошти боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди виконавця у розмірі 712 327,00 грн. Вказані обставини призвели до того, що на цей час на підставі двох постанов про накладення арешту на рахунки боржника, накладено арешт на грошові кошти, які містяться на рахунках боржника на суму, яка майже в два ради перевищує розмір стягнення (647 570,00 грн.+712 327,00 грн.=1 359 897,00 грн.). Постанови приватного виконавця Попляка В.В. від 05 квітня 2019 року про арешт майна боржника та від 12 квітня 2019 року про арешт майна боржника є передчасними та таким, що суперечать вимогам ст.ст. 48, 52 Закону України "Про виконавче провадження". Вказані вище обставини й стали підставою для скаржника (боржника) звернутися з даною скаргою до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав скарги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Ця норма є відтворенням норми ст. 129-1 Конституції України, згідно якої судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст. 1 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приватний виконавець за ч. 2 ст. 4 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 ЗУ "Про виконавче провадження", заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п.п. 6, 7 ч. 3 ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження"). Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця (ч.ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження"). Згідно ч.ч. 2, 5 ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

З огляду на вимоги вище вказаних норма вбачається, що приватний виконавець при примусовому виконанні рішення суду має право накладати арешт на грошові кошти боржника, а також на майно боржника у разі недостатності у боржника коштів необхідних для покриття заборгованості.

Як вбачається з матеріалів скарги, приватним виконавцем було направлено запити до банківських установ про надання інформації щодо ТОВ "Автомобіліст 2012" та вимоги про арешт коштів боржника, відповіді на які отримано 15 квітня 2019 року, 16 квітня 2019 року, 23 квітня 2019 року та 26 квітня 2019 року. Водночас, постанови про арешт майна боржника приватним виконавцем винесено 05 та 12 квітня 2019 року, тобто до отримання інформації з банківських установ про наявність на рахунках боржника грошових коштів, сума яких недостатня для покриття заборгованості. З огляду на наведене вбачається, що приватним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника (05 та 12 квітня 2019 року) всупереч ч. 5 ст. 48 та ч. 5 ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження" - за відсутності інформації про недостатність у боржника грошових коштів для покриття заборгованості.

Водночас, при зверненні зі даною скаргою скаржником (боржником) не враховано приписи ст. 343 ГПК України, відповідно до якої (ч. 2 вказаної статті) у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує, зокрема, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Скаржник (боржник) ставить питання, зокрема, скасування постанов про арешт майна боржника від 05 та 12 квітня 2019 року, а до компетенції суду не віднесено повноваження щодо скасування в зв`язку з тим, що господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість приватного виконавця.

Твердження скаржника (боржника) про те, що приватний виконавець не мав права накладати арешт на грошові кошти боржника при примусовому виконанні рішення господарського суду Харківської області від 04 лютого 2019 року по справі № 922/3142/18 з огляду на накладений арешт на грошові кошти боржника в межах виконання ухвали господарського суду Харківської області від 23 листопада 2018 року про забезпечення позову є необґрунтованим та безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно до приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, ухвал у господарських справах, у випадках, передбачених законом. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Харківської області від 23 листопада 2018 року накладено арешт на грошові кошти в сукупному розмірі 647 570,00 грн., що належать товариству з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст 2012". Постановою ж приватного виконавця від 28 листопада 2018 року накладено арешт на грошові кошти боржника в межах суми звернення стягнення у розмірі 647 570,00 грн. Тобто, постановою приватного виконавця від 28 листопада 2018 року виконано ухвалу господарського суду Харківської області від 23 листопада 2018 року. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. З огляду на вище викладене вбачається, що приватний виконавець мав винести постанову про закінчення виконавчого провадження при примусовому виконанні ухали суду від 23 листопада 2019 року по справі № 922/3142/18 у зв`язку з фактичним виконанням ухвали, не знімаючи арешт з грошових коштів при цьому.

Також необґрунтованим є твердження скаржника, висловлене в судовому засіданні 24 червня 2019 року про те, що приватний виконавець мав здійснювати виконання ухвали господарського суду від 23 листопада 2018 року та наказу суду від 05 квітня 2019 року у рамках зведеного виконавчого провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 30 ЗУ "Про виконавче провадження", виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження. Тобто, у рамках зведеного виконавчого провадження здійснюється виконання кількох рішень про стягнення з боржника грошових коштів; накладення арешту на грошові кошти на підставі ухвали суду про забезпечення позову не є рішенням про стягнення коштів, і відповідно, приватний виконавець не мав об`єднувати у зведене виконавче провадження виконання ухвали про забезпечення позову та рішення суду про стягнення з боржника заборгованості (грошових коштів).

Враховуючи вище викладене в сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст 2012" на дії приватного виконавця та визнає дії приватного виконавця Попляка Володимира Володимировича у межах виконавчого провадження № 58822949 протиправними (неправомірними) в частині винесення постанов від 05 квітня 2019 року та від 12 квітня 2019 року про арешт майна боржника. Решта вимог скарги не підлягає задоволення, з огляду на вище викладене.

Керуючись статтями 232-235, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати дії приватного виконавця Попляка Володимира Володимировича у межах виконавчого провадження № 58822949 протиправними (неправомірними) в частині винесення постанов від 05 квітня 2019 року та від 12 квітня 2019 року про арешт майна боржника.

В решті скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і може бути оскаржена протягом десяти днів відповідно до ст.ст. 255-257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повний текст ухвали складено 01 липня 2019 року.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/3142/18