ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/480/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод", м. Лозова
про стягнення коштів в розмірі 183300,00 грн
за участю представників сторін:

позивача - Шевцов О.М., договір про надання правничої допомоги № 01/18 від 07.11.2018; довіреність № 49/ю від 09.11.2018; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ПТ № 2442 від 30.10.2018;

відповідача - Савві Л.Є., дов. № 3 від 20.12.2018.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державне підприємство "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова", м. Харків, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод", м. Лозова, про стягнення пені в розмірі 183300,00 грн., з підстав несвоєчасного виконання відповідачем умов договору поставки №3838-ХКБМ від 22.01.2018, укладеного між сторонами даного спору. Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду від 25.02.2019 призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 18.03.2019 о 10:30 год.

18.03.2019 відповідачем, через канцелярію суду, надано відзив на позов (вх. № 6604), в якому відповідач проти позову заперечує, та зазначає, що за змістом положень ст. 538 ЦК України та погоджених сторонами умов договору, у спірних правовідносинах має місце зустрічне виконання зобов`язання, відповідно до якого виконання обов`язку Товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" (надалі - ТОВ «ЛКМЗ») поставити продукцію на погоджених умовах, обумовлене своєчасним виконанням Державним підприємством "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова" (надалі -ДП «ХКБМ») свого обов`язку. Відповідач зазначає, що позивач повинен був здійснити в обумовлені строки попередню оплату, передати за Актом приймання-передачі давальницьку сировину (спецсталь) у номенклатурі й кількості, відповідно до погоджених норм витрат, передати в обумовлені строки за Актом комплект КД або надати вказівку на придатність раніше переданої документації, провести упродовж 10 робочих днів з моменту отримання перевірки службових характеристик броньованих деталей товщиною 16 мм. Відповідач посилається на те, що позивач не виконав належним чином зазначені зобов`язання та не надав доказів їх виконання суду. Позивачем не надано доказів повідомлення відповідача про актуальність конструкторської документації. Позивач протягом дії Договору надіслав відповідачу 17 сповіщень про внесення змін до конструкторської документації, наслідком чого є зміна кількості, вигляду/розміру (але не виключно) окремих складових готового корпусу, кількості та розміру наявних на корпусі БТР отворів, зварювальних швів та, як наслідок, зміни кількості видів витратних матеріалів, інструменту, тощо, необхідних для виконання робіт за зміненою конструкторською документацією. Відповідач зазначив, що виконанню зазначених робіт завжди передує необхідність розроблення змін до існуючих технологічних процесів та їх логістичне забезпечення (пошук постачальників витратних матеріалів, інструменту, в окремих випадках додаткового обладнання, тощо). Відповідач посилається на несвоєчасне проведення позивачем випробувань броньованих листів.

09.04.2019 позивачем, через канцелярію суду, надано відповідь на відзив на позов (вх. № 8677). У відповіді на відзив позивач зазначає, що помилково не надав до позовної заяви лист повідомлення про актуальність конструкторської документації та надав разом з відповіддю на відзив копії листів № 1776/21 від 27.03.2018, № 6392/47 від 19.11.2015, зазначив що листи підтверджують повідомлення відповідача про актуальність конструкторської документації. Зазначив, що додаткових угод, щодо внесення змін до конструкторської документації сторонами не підписувалось, тому відлік строку поставки продукції слід рахувати з 28.03.2018. Позивач зазначає, що перевірка службових характеристик броньованих деталей здійснюється за окремою угодою, яку він надав до матеріалів справи, та на те, що не має можливості встановити кількість перевірок, оскільки відповідачем в специфікаціях до цього договору не вказується в рамках якого саме договору позивачу необхідно провести перевірки деталей.

Ухвалою господарського суду від 18.04.2019 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 25 травня 2019 року.

22.04.2019 відповідачем, через канцелярію суду, надано заперечення на відповідь на відзив (вх. № 9914), з додатковими доказами в обґрунтування викладеної у запереченнях позиції. Так, зазначає, що наявні у матеріалах справи копії документів не дають можливість встановити граничну дату постачання відповідачем готової продукції на адресу ДП «ХКБМ», з урахування положень п.3.1. договору поставки №3838-ХКБМ та встановлення періоду прострочення поставки, за який нараховано пеню, з огляду на те, що строки виникнення зобов`язань з виготовлення та поставки продукції за умовами договору, відраховуються саме з моменту фактичного отримання ТОВ «ЛКМЗ» підтвердження актуальності раніше наданої конструкторської документації, а дата внутрішньої реєстрації указаного листа позивачем не можна вважати датою фактичного вручення такого листа ТОВ «ЛКМЗ». Відповідач зазначає, що Акт приймання давальницької сировини № 1 не є підтвердженням належного виконання позивачем своїх зобов`язань, щодо забезпечення відповідача давальницькою сировиною у повному обсязі, оскільки сировина в указаному Акті №1 приймання-передачі давальницької сировини передавалась за двома договорами, кількість якої та номенклатура за товщинами повинна відповідати кількості за номенклатурою та товщинами, необхідними для виготовлення корпусів до БТР у кількості 11 одиниць за двома договорами від 22.01.2018, а саме №3838-ХКБМ та №3835-ХКБМ. Відповідач надав до матеріалів справи копію договору №3835-ХКБМ від 22.01.2018 на виготовлення 7 корпусів БТР та навів розрахунок необхідної кількості спецсталі певних товщин, необхідних для виготовлення всього об`єму продукції. Відповідач посилається на надані до матеріалів справи лист від 11.05.2018 № 252/428-04, яким він повідомляв позивача про недостатність давальницької сировини за договорами №3838-ХКБМ та №3835-ХКБМ. Позивач зазначив, що з суті указаного Акту № 1 неможливо встановити дату, яку позивач вважає датою фактичної передачі відповідачеві давальницької сировини. Відповідач посилається на затримку проведення позивачем випробувань деталей та надає копії листів, які адресовані позивачу та ДК «Укроборонпрому» про зривання строків проведення випробувань за договорами №3838-ХКБМ та №3835-ХКБМ від 22.01.2018.

13.05.2019 позивачем надано до суду додаткові пояснення по справі (вї. № 11440), в яких зазначає, що починаючі з 2010 року, у відповідача постійно знаходиться актуальний комплект КД для виготовлення корпусу, котрий регулярно відстежується позивачем, шляхом направлення конструкторських сповіщень, про що відповідачу зазначалось в листах від 27.03.2018 № 1776/21, від 19.06.2018 № 3542/20 та на те, що продукція у відповідності з п.п. 2.2 спірного договору приймається представництвом замовника № 85, який здійснює контроль продукції відповідно до вимог у тому числі й конструкторської документації. Позивач зазначає, що якщо б відповідач не мав актуальний комплект КД, то не мав би права приступати до виконання договору. Позивач зазначає, що переданої спецсталі марки 71 за Актом приймання передачі вистачало для виготовлення 4 корпусів БТР за спірним договором, а договір №3835-ХКБМ від 22.01.2018 не є предметом позову, крім того у відповідача була в наявності спецсталь марки 71, що підтверджується Актом звірки, який було направлено листом від 17.10.2017 вих. № 6737/20. Позивач зазначає, що доказів порушення позивачем строків випробувань відповідачем не надано та надав до матеріалів справи копію специфікацію №14 до Договору №1575-ХКБМ від 21.06.2016.

22.05.2019 відповідачем надано до суду додаткові пояснення по справі (вї. № 12526), в яких зазначає, що в Акті №1 приймання-передачі давальницької сировини передавалась на виготовлення корпусів БТР в кількості 11 одиниць за двома договорами від 22.01.2018д, №3838-ХКБМ та №3835-ХКБМ та надав до матеріалів справи видаткові накладні на підтвердження поставки корпусів за договором №3835-ХКБМ. Відповідач зазначив, що позивач не надав документів на підтвердження своєї позиції. Натомість, додав до своїх додаткових пояснень копію Специфікації №14, яка підписана лише однією стороною Договору №1575-ХКБМ від 21.06.2016. З урахуванням вищевикладеного, відповідач вважає незаконною і необґрунтованою вимогу позивача про стягнення пені за порушення зобов`язань.

Ухвалою господарського суду від 22.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/480/19 до судового розгляду по суті на 22.05.2019 о 13:45 год.

Протокольними ухвалами від 22.05.2019, 20.06.2019 у судових засіданнях оголошувалась перерва, в порядку ст. 216 ГПК України.

У судовому засіданні 24.06.2019 представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні 24.06.2019 проти позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві на позов та додатково поданих запереченнях.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутні в судовому засіданні представники сторін погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 24.06.2019, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, 22.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" (надалі - ТОВ «ЛКМЗ», відповідач, постачальник) та Державним підприємством "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова" (надалі - ДП «ХКБМ», позивач, покупець) укладено договір поставки за №3838-ХКБМ та протокол розбіжностей до договору поставки за №3838-ХКБМ від 22.01.2018.

У відповідності до п.п. 1.1. договору поставки, відповідач зобов`язався виготовити по поставити позивачу 4 корпуси В1318Е.01сб-2 з комплектом складальних одиниць і деталей, стандартних виробів і матеріалів розсипом (надалі - продукція), в номенклатурі, що зазначена у відомості комплектувальній (додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього договору.

У відповідності до п.1.2. договору, продукція виготовлюється з спецсталі покупця і матеріалів постачальника. Для виконання зазначених умов покупець за Актом приймання-передачі давальницької сировини передає постачальнику сталь марки 71 по ТУ У 27.1-1-2009 з твердістю не більш НВ 321 та у кількості, що необхідна для виконання постачальником своїх зобов`язань за договором у повному обсязі. Місцем передачі спецсталі встановлюється склад постачальника.

Продукція, що поставляється за цим договором (п. 1.7) використовується у виробництві продукції оборонного призначення, визначеної відповідно до Закону України «Про державне оборонне замовлення» в інтересах Національної Гвардії України.

Відповідно до пункту 3.1. договору, поставка продукції здійснюється постачальником на умовах DDP згідно міжнародних правил тлумачення торгових термінів «Інкотермс» (в редакції 2000 року) на склад покупця, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська , 126 в термін 90 робочих днів після отримання постачальником авансового платежу згідно п.п. 5.1.1, передачі покупцем спецсталі згідно п.1.2. та передачі необхідного комплекту КД або підтвердження придатності раніш переданого.

Уразі несвоєчасного виконання покупцем п.1.2., п. 1.2.1, п. 3.5., п. 5.1.1. договору, поставка продукції відтерміновується пропорційно строкам, на які покупець затримає виконання вказаних зобов`язань.

Договірна вартість одиниці продукції, що поставляється за цим договором, згідно з протоколом узгодження договірної ціни по договору поставки № 3838-ХКБМ від 22.01.2018 становить: 2444000,00 грн. без ПДВ (пільга згідно Закону України від 02.09.2014 №1658-VII), тобто загальна вартість 4-х корпусів В1318Е.01сб-2 становить 9776000,00 грн.

Відповідно до п. 9.2 договору, у випадку порушення строків поставки продукції, постачальник за кожен день прострочки зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% вартості продукції, по якій допущена прострочка, а за прострочку більше 30 днів постачальник зобов`язаний додатково сплатити штраф у розмірі 7% вказаної вартості продукції.

Відповідно до п. 5 договору ДП «ХКБМ» платіжним дорученням № 902 від 23.02.18 сплачено на рахунок TOB «ЛKM3» 50% авансовий платіж від загальної вартості продукції, що постачається за цим договором у сумі - 888000,00 грн., платіжним дорученням № 5007 від 20.12.18 сплачено частковий розрахунок у розмірі 2700000,00 грн. та платіжним дорученням № 5102 від 22.12.18 остаточний розрахунок у розмірі 2188000,00 грн.

Актом приймання-передачі давальницької сировини № 1 згідно видаткової накладної № 3 на виконання п. 1.2 договору відповідачу у повному обсязі передано спец сталь марки 71.

Як вказує позивач, листом від 27.03.2018 за вих. № 1776/21, на виконання п. 3.5 договору, ним підтверджено придатність раніш переданого комплекту конструкторської документації для подальшого використання.

Таким чином, за твердженням позивача, починаючи з 28.03.2018, у відповідача, згідно п. 3.1 договору виникли зобов`язання з поставки 4-х корпусів В1318Е.01сб-2 з комплектом складальних одиниць і деталей, з кінцевою датою поставки 06.08.2018 (28.03.2018 + 90роб.дн.).

Натомість, як зазначає позивач, постачальником поставлено 4-ри корпуси В1318Е.01сб-2, з порушенням строків обумовлених договором (06.08.2018 (28.03.2018 + 90 роб. дн.), а саме:

Два корпуси В1318Е.01сб-2 поставлено 22.08.2018, згідно видаткової накладної № ЗТ-24, з запізненням на 12 календарних днів, (з 06.08.18 по 22.08.18);

Один корпус В1318Е.01сб-2 поставлено 11.09.2018, згідно видаткової накладної № ЗТ-25, з запізненням на 25 календарних днів, (з 06.08.18 по 11.09.18);

Один корпус В1318Е.01сб-2 поставлено 12.09.2018, згідно видаткової накладної № ЗТ-27, з запізненням на 26 календарних днів (3 06.08.18 по 12.09.18).

Таким чином, підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду стало несвоєчасне виконання відповідачем умов п. 3.1 договору, у зв`язку з чим, згідно п. 9.2 договору, позивач просить стягнути на свою користь пеню в загальному розмірі 183300,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. ст. 662, 664 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар" Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві..

В силу положень ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

За частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас, суд зазначає, що цивільно-правову відповідальність можна розглядати, як застосування до правопорушника у разі вчинення ним протиправних дій або бездіяльності передбачених договором чи законом заходів державно го примусу у вигляді додаткових цивільно-правових обов`язків майнового характеру (санкцій).

При цьому, слід зауважити, що вина у цивільному праві - це невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання або для запо бігання заподіянню шкоди.

Відсутність вини, звільняє особу - порушника зобов`язання від відповідальності.

Сплату неустойки слід розглядати, як правовий наслідок пору шення виключно договірного зобов`язання й лише у тих випадках, коли цей обов`язок встановлено договором або актом цивільного за конодавства.

Як стверджує позивач, звертаючись до господарського суду з відповідним позовом, постачальником, на виконання умов договору поставки № 3838-ХКБМ, поставлено 4-ри корпуси В1318Е.01сб-2, з порушенням строків обумовлених п. 3.1. договору (06.08.2018 (28.03.2018 + 90 роб. дн.), а саме:

Два корпуси В1318Е.01сб-2 поставлено 22.08.2018, згідно видаткової накладної № ЗТ-24, з запізненням на 12 календарних днів, (з 06.08.18 по 22.08.18);

Один корпус В1318Е.01сб-2 поставлено 11.09.2018, згідно видаткової накладної № ЗТ-25, з запізненням на 25 календарних днів, (з 06.08.18 по 11.09.18);

Один корпус В1318Е.01сб-2 поставлено 12.09.2018, згідно видаткової накладної № ЗТ-27, з запізненням на 26 календарних днів (3 06.08.18 по 12.09.18).

Так, суд зазначає, що при укладенні спірного договору поставки, сторони узгодили, що відповідно до пункту 3.1. Договору, поставка продукції здійснюється Постачальником на умовах DDP згідно міжнародних правил тлумачення торгових термінів «Інкотермс» (в редакції 2000 р.) на склад покупця, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська , 126 в термін 90 робочих днів після отримання постачальником авансового платежу згідно п.п. 5.1.1, передачі покупцем спецсталі згідно п.1.2. та передачі необхідного комплекту КД або підтвердження придатності раніш переданого.

Уразі несвоєчасного виконання покупцем п.1.2., п. 1.2.1, п. 3.5., п. 5.1.1. договору, поставка продукції відтерміновується пропорційно строкам, на які покупець затримає виконання вказаних зобов`язань.

Судом встановлено, що позивачем здійснено попередню оплату продукції у розмірі 4888000,00 грн. що становить 50% вартості продукції, оплата підтверджується платіжним дорученням № 902 від 23.02.2018.

Поставка продукції здійснена відповідачем наступним чином: 2 корпуси В1318Е.01сб-2 передано позивачу 22.08.2018 року за видатковою накладною ЗТ-24, 1 корпус В1318Е.01сб-2 передано позивачу 11.09.2018 року за видатковою накладною ЗТ-25, 1 корпус В1318Е.01сб-2 передано позивачу 12.09.2018 року за видатковою накладною ЗТ-27.

Після поставки, позивачем здійснено повну оплату продукції на суму 4888000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 5007 від 20.12.2018 на суму 2700000 грн. та платіжним дорученням № 5102 від 22.12.2018 року на суму 2188000 грн.

В позовній заяві та усних поясненнях позивач зазначає, що відлік строку поставки слід вважати з 28.03.2018, наступний день після повідомлення відповідача листом № 1776/21 від 27.03.2018, у відповідності до п.п.3.5 договору поставки, про підтвердження придатності раніш переданого комплекту конструкторської документації.

Натомість, суд зауважує, що дата внутрішньої реєстрації вказаного листа позивачем, не може вважатись датою фактичного вручення такого листа відповідачу, доказів направлення відповідачу зазначеного листа поштою або вручення відповідачу іншим чином, позивач не надав, тобто не довів належне виконання обов`язку за договором, щодо підтвердження придатності раніш переданого комплекту конструкторської документації.

У відповідності до п.1.2. договору, продукція виготовлюється з спецсталі покупця і матеріалів постачальника. Для виконання зазначених умов покупець за Актом приймання-передачі давальницької сировини передає постачальнику сталь марки 71 по ТУ У 27.1-1-2009 з твердістю не більш НВ 321 та у кількості, що необхідна для виконання постачальником своїх зобов`язань за договором у повному обсязі. Місцем передачі спецсталі встановлюється склад постачальника.

В якості доказу виконання передачі покупцем спецсталі згідно п.1.2. договору, позивач наводить Акт № 1 приймання-передачі давальницької сировини (листа горячекатаного марки «71») у переробку згідно договорів №3835-ХКБМ та №3838-ХКБМ від 22.01.2018. В позовній заяві позивач зазначає, що давальницька сировина передана відповідачу згідно видаткової накладної № 3 від 05.03.2018.

Натомість, до матеріалів справи зазначена видаткова накладна позивачем не надана.

Відповідач в судовому засіданні в усних поясненнях зазначив, що накладної № 3 від 05.03.2018 не існує.

В усних поясненнях позивач зазначив, що Акт № 1 підписано в січні 2018 року.

Дослідивши Акт № 1 приймання-передачі давальницької сировини, з моменту підписання якого, позивач починає розрахунок порушеного відповідачем зобовязання за договором, судом встановлено, що по-перше, Акт не містить дати його складання сторонами, по-друге, в Акті містіться посилання на видаткові накладні від 05.03.2018, які не надані до матеріалів справи, по-третє, у примітки до Акту містіться посилання на лист від 29.03.2018 (пізніше, ніж підписано Акт), що спростовує доводи позивача, що передача давальницької сировини відбулась в січні 2018 року або 05.03.2018, як зазначено в позові, по-четверте, зазначеним Актом № 1 передавалась давальницька сировина для виготовлення продукції за двома договорами №3835-ХКБМ та №3838-ХКБМ від 22.01.2018.

До матеріалів справи надано копію договору №3835-ХКБМ від 22.01.2018 з додатками. Дослідивши зазначений договір, судом встановлено , що він укладений на виготовлення тотожній продукції, а саме: корпусів В1318Е.01сб-2 в кількості 7 одиниць, норми витрат, згідно додатків № 3 до договорів №3835-ХКБМ та №3838-ХКБМ від 22.01.2018 встановлені однакові норми витрат спецсталі для виготовлення корпусу В1318Е.01сб-2, тобто для виготовлення 11 корпусів В1318Е.01сб-2 позивачу необхідно було передати відповідачу спецсталь: товщиною 6 мм 17166,820 кг при нормі витрат 1 560,620 кг на 1 корпус, а передано лише 12 634,399 кг; товщиною 8 мм - 37 375,437 кг при нормі витрат 3 397,767 кг на 1 корпус, а передано лише 35 952,015 кг; товщиною 10 мм -19 036,270кг при нормі витрат 1 730,570 кг на 1 корпус, а передано лише 12 759,39 кг; товщиною 12 мм - 28 378,361кг при нормі витрат 2 579,851 кг на 1 корпус, а передано лише 19 216,8 кг; товщиною 16 мм - 25 994,485 кг при нормі витрат 2 363,135 кг на 1 корпус, а передано лише 13 885,080 кг.

Інших Актів приймання-передачі давальницької сировини (листа горячекатаного марки «71») у переробку, згідно договорів №3835-ХКБМ та №3838-ХКБМ від 22.01.2018 до матеріалів справи не надано.

До матеріалів справи відповідачем надані докази поставки продукції за договором №3835-ХКБМ від 22.01.2018 в кількості 7 одиниць (видаткові накладні № ЗТ-23 від 22.08.2018, № ЗТ-28 від 29.09.2018, № ЗТ-30 від 24.10.2018, № ЗТ-36 від 6.12.2018, № ЗТ-27 від 6.12.2018), тобто доведено фактичне виконання відповідачем договору №3835-ХКБМ від 22.01.2018.

Актом звірки спецсталі давальницької сировини, станом на 30.09.2017, який, як стверджує позивач, було направлено відповідачу листом від 17.10.2017 вих. № 6737/20, не є належним доказом, який підтверджує наявність у відповідача необхідної кількості спецсталі, оскільки він не підписаний відповідачем, а також не надано доказів надсилання цього листа відповідачу та доказів, що у відповідача дійсно була ця сталь в наявності станом на день укладення спірного договору.

Ст. 538 ЦК України встановлено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

В свою чергу, зі змісту договору вбачається, що у спірних правовідносинах має місце зустрічне виконання зобов`язання, відповідно до якого, виконання обов`язку відповідачем поставки продукції, пов`язується сторонами договору із своєчасним виконанням позивачем обов`язків щодо здійснення у встановлені в договорі строки попередньої оплати ( п.п. 5.1.1. договору), передачі за Актом приймання-передачі давальницької сировини ( п.п. 1.2. договору), передачі у встановлені строки за Актом приймання передачі комплекту конструкторської документації або підтвердження придатності раніше переданої документації.

Лише з моменту виконання позивачем зазначених обов`язків, договір пов`язує визначення дати, з якої визначається строк поставки 90 робочих днів.

Суд зазначає, що жодних доказів виконання позивачем своїх зобов`язань за договором щодо передачі давальницької сировини до матеріалів справи не надано, що унеможливлює встановлення судом дати виконання позивачем п.п.1.2. договору.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, суд зазначає, що позивачем доведено лише здійснення одного з перелічених обов`язків - здійснено 50% попередньої оплати, щодо строків виконання обов`язків позивача по передачі за Актом приймання-передачі давальницької сировини ( п.п. 1.2. договору), передачі у встановлені строки за Актом приймання передачі комплекту конструкторської документації або підтвердження придатності раніше переданої документації належних та допустимих доказів позивачем до матеріалів справи не надано. В зв`язку з чим, вимога про стягнення з відповідача суми пені в розмірі 183300,00 грн., є безпідставною, та такою, що спростовується матеріалами справи, а, отже, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2749,50 грн. залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, 177, 183, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 256 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Позивач - Державне підприємство "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, );

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" (64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Свободи, 2, ).

Повне рішення складено 04.07.2019

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/480/19