ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2019 Справа № 914/552/19

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Фартушка Н.Б., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «НАМОРТРАНС»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКЕМА УКРАЇНА»

про: стягнення 409270,95грн.

Представники:

позивача: не з`явився;

відповідача: Мельник Х.С. (договір про надання послуг з юридичного консультування та юридичного представництва №3 від 15.11.2017р., ордер серії ЛВ №166067 від 23.04.2019р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №001348 від 20.02.2019р.),

ВСТАНОВИВ:

28.03.2019р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «НАМОРТРАНС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКЕМА УКРАЇНА» про стягнення 409270,95грн.

02.04.2019р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою ухвалив, зокрема, прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 24.04.2019р.

18.04.2018р. відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, який зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№16313/19.

23.04.2019р. на адресу суду від представника позивача надійшла заява б/н від 22.04.2019р. про уточнення розміру позовних вимог, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№1132/19.

Представники сторін у підготовче засідання 24.04.2019р. з`явилися. При цьому, представником позивача подано до суду відповідь на відзив, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№17052/19.

Також, представник відповідача у підготовчому засіданні повідомила суд про можливість мирного врегулювання спору, про що не заперечив представник позивача.

Представник позивача у підготовчому засіданні усно заявила клопотання про оголошення перерви, проти задоволення якого представник відповідача не заперечила.

24.04.2019р. Господарський суд Львівської області ухвалив прийняти заяву позивача про уточнення розміру позовних вимог (вх.№1132/19 від 23.04.2019р.), яка за своєю суттю є заявою про зменшення розміру позовних вимог.

У підготовчому засіданні 24.04.2019р. оголошено перерву до 29.05.2019р.

Крім того, 24.04.2019р. від позивача на адресу суду надійшов ще один примірник відповіді на відзив, зміст якого аналогічний поданому у підготовчому засіданні представником позивача, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№17052/19.

28.05.2019р. відповідачем до суду подано заперечення, які зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№22209/19.

Після завершення перерви, представники сторін у підготовче засідання 29.05.2019р. з`явилися. При цьому, представником позивача у підготовчому засіданні подано заяву про уточнення розміру позовних вимог, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№1411/19.

29.05.2019р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, зокрема, ухвалив: прийняти заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НАМОРТРАНС» про збільшення розміру позовних вимог (вх.№1411/19 від 29.05.2019р.); закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті; призначити судове засідання з розгляду спору по суті на 12.06.2019р.

У судове засідання 12.06.2019р. учасники справи участь повноважних представників не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. При цьому, 12.06.2019р. відповідач подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№244479/19.

Протокольною ухвалою від 12.06.2019р. Господарський суд Львівської області відклав розгляд справи на 20.06.2019р. Водночас, ухвалами від 13.06.2019р., Господарський суд Львівської області, в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, викликав сторін й повідомив про дату, час і місце судового засідання.

У судове засідання 20.06.2019р. з розгляду спору по суті представники сторін з`явилися.

У судовому засідання 26.06.2019р. оголошено перерву до 26.06.2019р.

Після завершення перерви, у судове засідання 26.06.2019р. з розгляду спору по суті з`явився представник відповідача, який проти позову заперечив повністю.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Враховуючи те, що норми ст.81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Позиція позивача:

Позивач з підстав неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості послуг, що виникло на підставі укладеного між сторонами договору транспортного перевезення №03/04/03.04.2017 від 03.04.2017, просить суд, з врахуванням прийнятих судом заяв про уточнення розміру позовних вимог, стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 242686,00грн.

Крім того, позивачем нараховано 37918,83грн. пені, 3178,74грн. трьох процентів річних, 5630,32грн. інфляційних втрат.

Позиція відповідача:

Відповідач проти позову заперечує повністю, зокрема, з підстав невчинення позивачем дій, спрямованих на врегулювання спору в позасудовому порядку, а також, зазначаючи, що обчислення строку, наданого відповідачу для здійснення оплати отриманих послуг, здійснено позивачем з порушенням досягнутих між сторонами домовленостей, оскільки підписання актів приймання-передачі наданих послуг передувало даті отримання відповідачем оригіналів документів, з якої розпочинається відлік вищевказаного строку.

За результатами дослідження наданих сторонами доказів та матеріалів справи, пояснень представників сторін, суд встановив таке:

03.04.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «НАМОРТРАНС» (надалі по тексту «позивач», «Експедитор») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОВЕРЛАК», найменування якого було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «ОКЕМА УКРАЇНА» (надалі по тексту «відповідач», «Замовник») укладено договір транспортного перевезення №03/04/03.04.2017 (надалі по тексту «Договір»), згідно з п.1.2. якого Замовник доручає а Експедитор бере на себе зобов`язання надати відповідні транспортні послуги та від свого імені, за рахунок Замовника забезпечити організацію та здійснення перевезень вантажу Замовника автомобільним транспортом в межах території України та Європи.

Відповідно до п.6.1. Договору, Договір вступає в дію з моменту його підписання, або з моменту фактичного виконання сторонами обов`язків згідно цього Договору та діє до 31 грудня поточного року. У випадку, якщо жодна із сторін не виявила бажання розірвати Договір до 31 грудня поточного року, Договір автоматично вважається продовженим ще на рік. Аналогічно Договір пролонгується на усі наступні роки.

Згідно з п.1.5. Договору, виконання кожного перевезення, що здійснюється в рамках даного Договору, здійснюється на підставі окремих заявок на конкретні перевезення, узгоджених Сторонами.

При цьому, відповідно до п.п.2.1., 2.2. Договору, вартість послуг, які включають у себе провізну плату й винагороду, що належить Експедитору, а також розмір зборів за виконання Експедитором пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення операцій та послуг, визначаються за взаємною згодою сторін у відповідних заявках і фіксуються у рахунках; загальна сума Договору складається з сум згідно рахунків, заявок за період дії цього Договору.

Як зазначає позивач, у відповідності до умов Договору, між позивачем та відповідачем підписано заявки на здійснення перевезення вантажу, відповідно до яких, загальна вартість послуг Експедитора становить 424786,00грн. з ПДВ, а саме заявки: №73 від 06.11.2018р., відповідно до умов якої, вартість послуг Експедитора становить 51000,00грн. з ПДВ; №74 від 12.11.2018р., відповідно до умов якої, вартість послуг Експедитора становить 57000,00грн. з ПДВ; №75 від 13.11.2018р., відповідно до умов якої, вартість послуг Експедитора становить 17000,00грн. з ПДВ; №76 від 21.11.2018р., відповідно до умов якої, вартість послуг Експедитора становить 57100,00грн. з ПДВ; №77 від 26.11.2018р., відповідно до умов якої, вартість послуг Експедитора становить 53700,00грн. з ПДВ; №78 від 15.01.2019р., відповідно до умов якої, вартість послуг Експедитора становить 37000,00грн. з ПДВ; №79 від 15.01.2019р., відповідно до умов якої, вартість послуг Експедитора становить 91586,00грн. з ПДВ; №80 від 31.01.2019р., відповідно до умов якої, вартість послуг Експедитора становить 14400,00грн. з ПДВ; №81 від 22.02.2019р., відповідно до умов якої, вартість послуг Експедитора становить 46000,00грн. з ПДВ.

У відповідності до умов Договору та вищевказаних заявок на здійснення перевезення вантажу позивачем надано, а відповідачем прийнято транспортно-експедиційні послуги, загальна вартість яких становить 424786,00грн. з ПДВ, що підтверджується підписаними між сторонами актами надання послуг №318-004700 від 12.11.2018р. на суму 51000,00грн. з ПДВ, №318-004807 від 20.11.2018р. на суму 57000,00грн. з ПДВ, №318-004846 від 16.11.2018р. на суму 17000,00грн. з ПДВ, №318-004861 від 29.11.2018р. на суму 57100,00грн. з ПДВ, №318-005059 від 04.12.2018р. на суму 53700,00грн. з ПДВ, №319-000099 від 24.01.2019р. на суму 37000,00грн. з ПДВ, №319-000112 від 31.01.2019р. на суму 91586,00грн. з ПДВ, №319-000324 від 01.02.2019р. на суму 14400,00грн. з ПДВ, №319-000700 від 04.03.2019р. на суму 46000,00грн. з ПДВ,

Згідно з п.2.4. Договору, в редакції, викладеній у п.1. укладеної 26.06.2018р. між сторонами додаткової угоди до Договору, Замовник оплачує послуги Експедитора протягом 20 (двадцяти) календарних днів від дати розвантаження вантажу Замовника у пункті призначення. Замовник має право затримати оплату послуг Експедитора до моменту одержання оригіналів акту виконаних робіт та рахунку на оплату.

При цьому, відповідно до п.2.5. Договору, сторони погоджують, що всі оплати, здійснені Замовником незалежно від їх призначення, приймаються у залік оплати боргів перед Експедитором, що хронологічно виникли раніше належного строку оплати.

Як зазначає позивач, свої зобов`язання, передбачені Договором, з оплати наданих позивачем послуг відповідач виконав частково, сплативши загалом 182100,00грн. (а саме: 06.03.2019р. 20000грн., 07.03.2019р. 10000грн., 13.03.2019р. 10000грн., 15.03.2019р. 11000грн., 20.03.2019р. 20000грн., 22.03.2019р. 30000грн., 25.03.2019р. 7000грн., 26.03.2019р. 17000грн., 28.03.2019р. 17100грн., 01.04.2019р. 20000грн., 02.04.2019р. 20000грн.), в результаті чого виник борг у розмірі 242686,00грн.

Зважаючи на викладене, з врахуванням заяв про уточнення розміру позовних вимог, позивач звернувся із позовом про стягнення 242686,00грн. боргу. Крім того, у зв`язку із простроченням виконання відповідачем грошових зобов`язань, позивачем нараховано 37918,83грн. пені, 3178,74грн. трьох процентів річних та 5630,32грн. інфляційних втрат.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з такого:

згідно зі статтею 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до приписів ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.316 ГК України, яка кореспондується зі ст. 929 ЦК України та зі ст.9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, 03.04.2017р. між сторонами укладено Договір, згідно з п.1.2. якого Замовник доручає а Експедитор бере на себе зобов`язання надати відповідні транспортні послуги та від свого імені, за рахунок Замовника забезпечити організацію та здійснення перевезень вантажу Замовника автомобільним транспортом в межах території України та Європи.

Відповідно до п.6.1. Договору, Договір вступає в дію з моменту його підписання, або з моменту фактичного виконання сторонами обов`язків згідно цього Договору та діє до 31 грудня поточного року. У випадку, якщо жодна із сторін не виявила бажання розірвати Договір до 31 грудня поточного року, Договір автоматично вважається продовженим ще на рік. Аналогічно Договір пролонгується на усі наступні роки.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні та сторонами не подано доказів розірвання Договору, а тому, умови такого є обов`язковими до виконання.

Згідно з п.1.5. Договору, виконання кожного перевезення, що здійснюється в рамках даного Договору, здійснюється на підставі окремих заявок на конкретні перевезення, узгоджених Сторонами.

При цьому, відповідно до п.п.2.1., 2.2. Договору, вартість послуг, які включають у себе провізну плату й винагороду, що належить Експедитору, а також розмір зборів за виконання Експедитором пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення операцій та послуг, визначаються за взаємною згодою сторін у відповідних заявках і фіксуються у рахунках; загальна сума Договору складається з сум згідно рахунків, заявок за період дії цього Договору.

У відповідності до умов Договору, між сторонами підписано заявки на здійснення перевезення вантажу (копії яких містяться в матеріалах справи), відповідно до яких, загальна вартість послуг Експедитора становить 424786,00грн. з ПДВ, а саме заявки: №73 від 06.11.2018р., відповідно до умов якої, вартість послуг Експедитора становить 51000,00грн. з ПДВ; №74 від 12.11.2018р., відповідно до умов якої, вартість послуг Експедитора становить 57000,00грн. з ПДВ; №75 від 13.11.2018р., відповідно до умов якої, вартість послуг Експедитора становить 17000,00грн. з ПДВ; №76 від 21.11.2018р., відповідно до умов якої, вартість послуг Експедитора становить 57100,00грн. з ПДВ; №77 від 26.11.2018р., відповідно до умов якої, вартість послуг Експедитора становить 53700,00грн. з ПДВ; №78 від 15.01.2019р., відповідно до умов якої, вартість послуг Експедитора становить 37000,00грн. з ПДВ; №79 від 15.01.2019р., відповідно до умов якої, вартість послуг Експедитора становить 91586,00грн. з ПДВ; №80 від 31.01.2019р., відповідно до умов якої, вартість послуг Експедитора становить 14400,00грн. з ПДВ; №81 від 22.02.2019р., відповідно до умов якої, вартість послуг Експедитора становить 46000,00грн. з ПДВ.

Позивач свої зобов`язання щодо надання відповідачу транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів виконав належним чином, що підтверджується підписаними Сторонами актами надання послуг на загальну суму 424786,00грн. з ПДВ, а саме: №318-004700 від 12.11.2018р. на суму 51000,00грн. з ПДВ, №318-004807 від 20.11.2018р. на суму 57000,00грн. з ПДВ, №318-004846 від 16.11.2018р. на суму 17000,00грн. з ПДВ, №318-004861 від 29.11.2018р. на суму 57100,00грн. з ПДВ, №318-005059 від 04.12.2018р. на суму 53700,00грн. з ПДВ, №319-000099 від 24.01.2019р. на суму 37000,00грн. з ПДВ, №319-000112 від 31.01.2019р. на суму 91586,00грн. з ПДВ, №319-000324 від 01.02.2019р. на суму 14400,00грн. з ПДВ, №319-000700 від 04.03.2019р. на суму 46000,00грн. з ПДВ.

Відповідно до п.2.4. Договору, в редакції, викладеній у п.1. укладеної 26.06.2018р.між сторонами додаткової угоди до Договору, Замовник оплачує послуги Експедитора протягом 20 (двадцяти) календарних днів від дати розвантаження вантажу Замовника у пункті призначення. Замовник має право затримати оплату послуг Експедитора до моменту одержання оригіналів акту виконаних робіт та рахунку на оплату.

Факт повного виконання позивачем умов Договору та заявок, в тому числі отримання оригіналів відповідних документів, а також відсутність будь-яких претензій зі сторони відповідача щодо об`ємів, якості та строків надання послуг підтверджується відповідною відміткою, що міститься у кожному із вищевказаних підписаних обома сторонами актах надання послуг. При цьому, в матеріалах справи відсутні та відповідачем не подано доказів протилежного. Зазначене, а також те, що кожен з актів наданих послуг містить вказівку на дату його складення та підписання представниками обох сторін спростовує доводи відповідача про те, що підписання актів приймання-передачі наданих послуг передувало даті отримання відповідачем оригіналів документів, з якої розпочинається відлік вищевказаного строку.

Отже, відповідач був зобов`язаний здійснити оплату прийнятих послуг протягом 20 календарних днів з моменту прийняття таких шляхом підписання відповідних актів.

Відповідно до ст.526 ЦК України яка кореспондується зі ст.193 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, оплату вищевказаних, наданих позивачем, послуг відповідачем здійснено частково у загальному розмірі 182100,00грн., а саме: 06.03.2019р. 20000грн., 07.03.2019р. 10000грн., 13.03.2019р. 10000грн., 15.03.2019р. 11000грн., 20.03.2019р. 20000грн., 22.03.2019р. 30000грн., 25.03.2019р. 7000грн., 26.03.2019р. 17000грн., 28.03.2019р. 17100грн., 01.04.2019р. 20000грн., 02.04.2019р. 20000грн., що підтверджується сторонами, в тому числі і відповідачем, згідно з долученої до відзиву на позовну заяву довідки про платежі, проведені згідно окремих актів передачі-приймання наданих послуг б/н від 05.04.2019р., та платіжними дорученнями, внаслідок чого розмір основного боргу становить 242686,00грн.

Станом на момент ухвалення рішення у цій справі, доказів сплати відповідачем позивачу основного боргу у вищевказаному розмірі сторонами не подано та в матеріалах справи відсутні.

Тому, позовні вимоги, з врахуванням заяв про уточнення розміру таких, щодо стягнення 242686,00грн. суми основного боргу зі сплати вартості наданих позивачем, у відповідності до умов Договору, послуг є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач, з врахуванням заяв про уточнення розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь 37918,83грн. пені за протермінування оплати наданих послуг, нараховану за період з 03.12.2018р. по 29.05.2019р.

Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 ЦК України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

У відповідності до ч.1 ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Згідно норми ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 ст.549 ЦК України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Приписами ч.1 ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 5.8. Договору встановлено, що у випадку несвоєчасного виконання грошових зобов`язань, Замовник сплачує Експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день протермінування.

Оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, суд вбачає наявність правових підстав для нарахування пені.

Перевіривши правильність розрахунку пені суд зазначає, що такий здійснено позивачем невірно з огляду на наступне:

у ч.1 ст.255 ЦК України вказано, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Відповідно до п.2.3. Постанови Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», перебіг період часу, за який нараховується пеня починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане.

Як зазначено вище, відповідач був зобов`язаний здійснити оплату прийнятих у послуг протягом 20 календарних днів з моменту прийняття таких шляхом підписання відповідних актів.

Тому, позивач вправі здійснити нарахування пені окремо на кожну суму несвоєчасно виконаного відповідачем грошового зобов`язання, що виникло у зв`язку із прийняттям останнім шляхом підписання актів приймання наданих позивачем у відповідності до умов Договору послуг, починаючи з двадцять першого календарного дня з моменту підписання відповідного акту приймання наданих послуг.

Водночас, позивачем невірно визначено періоди, протягом яких існував борг.

Згідно з п.2.5. Договору, сторони погодили, що всі оплати, здійснені Замовником незалежно від їх призначення, приймаються у залік оплати боргів перед Експедитором, що хронологічно виникли раніше належного строку оплати.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що періодами протягом яких існував борг є:

Враховуючи підписаний сторонами акт наданих послуг (номер та дата) на суму (грн. з ПДВ)Період існування боргу (число.місяць.рік)Розмір боргу (грн.)
зпо
318-004700 від 12.11.2018р. на суму 51000,0003.12.201805.03.2.03.201906.03.2.03.201912.03.2.03.201914.03.28-004846 від 16.11.2018р. на суму 17000,0007.12.201819.03.28-004807 від 20.11.2018р. на суму 57000,0011.12.201819.03.2.03.201921.03.2.03.201924.03.2.03.201925.03.28-004861 від 29.11.2018р. на суму 57100,0020.12.201827.03.2.03.201931.03.2.04.201901.04.28-005059 від 04.12.2018р. на суму 53700,0025.12.2018борг не погашено5399 від 24.01.2019р. на суму 37000,0014.02.2019борг не погашено3712 від 31.01.2019р. на суму 91586,0021.02.2019борг не погашено9124 від 01.02.2019р. на суму 14400,0022.02.2019борг не погашено1400 від 04.03.2019р. на суму 46000,0025.03.2019борг не погашено46000
Враховуючи вищевказане, судом здійснено перерахунок пені:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
5100003.12.2018 - 13.12.20181118,0000 %0,099 %*553,32
5100014.12.2018 - 31.01.20194918,0000 %0,099 %*2464,77
5100001.02.2019 - 05.03.20193318,0000 %0,099 %*1659,95
3100006.03.2019 - 06.03.2019118,0000 %0,099 %*30,58
2100007.03.2019 - 12.03.2019618,0000 %0,099 %*124,27
1100013.03.2019 - 14.03.2019218,0000 %0,099 %*21,70
1700007.12.2018 - 13.12.2018718,0000 %0,099 %*117,37
1700014.12.2018 - 31.01.20194918,0000 %0,099 %*821,59
1700001.02.2019 - 14.03.20194218,0000 %0,099 %*704,22
1700015.03.2019 - 19.03.2019518,0000 %0,099 %*83,84
5700011.12.2018 - 13.12.2018318,0000 %0,099 %*168,66
5700014.12.2018 - 31.01.20194918,0000 %0,099 %*2754,74
5700001.02.2019 - 14.03.20194218,0000 %0,099 %*2361,21
5700015.03.2019 - 19.03.2019518,0000 %0,099 %*281,10
5400020.03.2019 - 21.03.2019218,0000 %0,099 %*106,52
2400022.03.2019 - 24.03.2019318,0000 %0,099 %*71,01
1700025.03.2019 - 25.03.2019118,0000 %0,099 %*16,77
5710020.12.2018 - 31.01.20194318,0000 %0,099 %*2421,67
5710001.02.2019 - 14.03.20194218,0000 %0,099 %*2365,35
5710015.03.2019 - 27.03.20191318,0000 %0,099 %*732,13
4000028.03.2019 - 31.03.2019418,0000 %0,099 %*157,81
2000001.04.2019 - 01.04.2019118,0000 %0,099 %*19,73
5370025.12.2018 - 31.01.20193818,0000 %0,099 %*2012,65
5370001.02.2019 - 14.03.20194218,0000 %0,099 %*2224,50
5370015.03.2019 - 25.04.20194218,0000 %0,099 %*2224,50
5370026.04.2019 - 29.05.20193417,5000 %0,096 %*1750,77
3700014.02.2019 - 14.03.20192918,0000 %0,099 %*1058,30
3700015.03.2019 - 25.04.20194218,0000 %0,099 %*1532,71
3700026.04.2019 - 29.05.20193417,5000 %0,096 %*1206,30
9158621.02.2019 - 14.03.20192218,0000 %0,099 %*1987,29
9158615.03.2019 - 25.04.20194218,0000 %0,099 %*3793,92
9158626.04.2019 - 29.05.20193417,5000 %0,096 %*2985,95
1440022.02.2019 - 14.03.20192118,0000 %0,099 %*298,26
1440015.03.2019 - 25.04.20194218,0000 %0,099 %*596,52
1440026.04.2019 - 29.05.20193417,5000 %0,096 %*469,48
4600025.03.2019 - 25.04.20193218,0000 %0,099 %*1451,84
4600026.04.2019 - 29.05.20193417,5000 %0,096 %*1499,73
Таким чином, загальна сума пені за заявлений позивачем період становить 43131,03грн.

Водночас, відповідно до ч.2 ст.237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 37918,83грн. пені підлягають задоволенню повністю.

Також, позивач, з врахуванням заяв про уточнення розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь 3178,74грн. трьох процентів річних та 5630,32грн. інфляційних втрат за період з 03.12.2018р. по 29.05.2019р.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність розрахунку трьох процентів річних та інфляційних втрат за заявлені періоди суд встановив, що такий здійснено невірно, оскільки позивач, як зазначено вище, визначив невірно суми боргу та періоди, за які вправі здійснювати відповідні нарахування.

Судом здійснено перерахунок трьох процентів річних:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
5100003.12.2018 - 05.03.2019933 %389,84
3100006.03.2019 - 06.03.201913 %2,55
2100007.03.2019 - 12.03.201963 %10,36
1100013.03.2019 - 14.03.201923 %1,81
1700007.12.2018 - 19.03.20191033 %143,92
5700011.12.2018 - 19.03.2019993 %463,81
5400020.03.2019 - 21.03.201923 %8,88
2400022.03.2019 - 24.03.201933 %5,92
1700025.03.2019 - 25.03.201913 %1,40
5710020.12.2018 - 27.03.2019983 %459,93
4000028.03.2019 - 31.03.201943 %13,15
2000001.04.2019 - 01.04.201913 %1,64
5370025.12.2018 - 29.05.20191563 %688,54
3700014.02.2019 - 29.05.20191053 %319,32
9158621.02.2019 - 29.05.2019983 %737,71
1440022.02.2019 - 29.05.2019973 %114,81
4600025.03.2019 - 29.05.2019663 %249,53
Таким чином, загальна сума процентів за договором складає 3613,12грн.

Враховуючи наведене, в тому числі положення ч.2 ст.237 ГПК України, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3178,74грн. трьох процентів річних підлягають задоволенню повністю.

Судом здійснено перерахунок інфляційних втрат:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
03.12.2018 - 05.03.,0231181,69
06.03.2019 - 06.03.,0000,00
07.03.2019 - 12.03.,0000,00
13.03.2019 - 14.03.,0000,00
07.12.2018 - 19.03.,032550,44
11.12.2018 - 19.03.,0321845,60
20.03.2019 - 21.03.,0000,00
22.03.2019 - 24.03.,0000,00
25.03.2019 - 25.03.,0000,00
20.12.2018 - 27.03.,0241380,99
28.03.2019 - 31.03.,0000,00
01.04.2019 - 01.04.,0000,00
25.12.2018 - 29.05.,0422237,59
14.02.2019 - 29.05.,0311160,13
21.02.2019 - 29.05.,0262401,72
22.02.2019 - 29.05.,026377,62
25.03.2019 - 29.05.,017785,22
Таким чином, загальна сума процентів за договором складає 11921,00грн.

Враховуючи наведене, в тому числі положення ч.2 ст.237 ГПК України, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 5630,32грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до статей 73, 74 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.5 ст.236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, від жодного учасника справи не надходило клопотання про витребування доказів, судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи вищенаведене, в тому числі факт підписання повноважними представниками та скріплення печатками юридичних осіб обох сторін заявок про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів, актів наданих послуг, відсутність заперечень відповідача проти самого факту надання позивачем послуг у відповідності до умов Договору, перевіривши правильність проведених розрахунків, заявлені позовні вимоги (з врахуванням заяв про уточнення таких) підлягають задоволенню повністю шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 242686,00грн. основного боргу, 37918,83грн. пені, 3178,74грн. трьох процентів річних, 5630,32грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Приписами частини другої вказаної статті встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як доказ сплати судових витрат позивач подав платіжне доручення №2462 від 20.03.2019р. 433 від 28.12.2018р. про сплату судового збору в розмірі 6139,07грн.

Доказів понесення інших судових витрат, окрім сплаченого за подання позовної заяви до господарського суду судового збору станом на момент прийняття рішення позивачем суду не заявлено та не подано.

При цьому, враховуючи прийняті судом заяви про уточнення розміру позовних вимог, ціна позову становить 289413,89грн., а тому, з врахуванням положень Закону України «Про судовий збір», сума судового збору, який позивач повинен був сплатити за подання позову у цій справі, становить 4341,21грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З підстав наведеного, а також враховуючи недоведення позивачем в порядку, визначеному главою 8 розділу 1 ГПК України розміру судових витрат, окрім суми сплаченого за подання позовної заяви до господарського суду судового збору, судові витрати у справі, а саме сплачений позивачем судовий збір в розмірі 4341,21грн. слід покласти відповідача.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що, відповідно до п.п.1,5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Проте, враховуючи відсутність клопотання позивача про повернення сплаченої суми судового збору у розмірі 1797,86грн. (сплаченого за подання позову в частині позовних вимог, про зменшення яких подано відповідну заяву), підстави для повернення такого судового збору станом на момент прийняття рішення у цій справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКЕМА УКРАЇНА» (місцезнаходження: 81100, Львівська обл., Пустомитівський район, місто Пустомити, вулиця Глинська, будинок 14-Г; ідентифікаційний код: 35472186) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НАМОРТРАНС» (місцезнаходження: 79024, Львівська обл., місто Львів, вулиця Промислова, будинок 50/52, офіс 624; ідентифікаційний код: 41171733) 242686,00грн. основного боргу, 37918,83грн. пені, 3178,74грн. трьох процентів річних, 5630,32грн. інфляційних втрат та 4380,13грн. судових витрат.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено та підписано 02.07.2019р.

Суддя Король М.Р.