ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року м. ОдесаСправа № 923/646/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді: Ярош А.І.

суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання Молодов В.С.,

за участю представників учасників справи:

Від позивача - Дмитрієв С.О., ордер ЧК № 72087, дата видачі : 28.11.18; Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонміськбуд";

Від відповідача - Верещака О.М., ордер № 118037, дата видачі : 21.03.19; Житлово-будівельного кооперативу "Нове місто";

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд»

на рішення Господарського суду Херсонської області від 27.11.2018 року, проголошене о 12:01:20 суддею Сулімовською М.Б. у м. Херсоні, повний текст якого складено 30.11.2018р.

у справі № 923/646/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд»

до відповідача Житлово-будівельного кооперативу «Нове місто»

про визнання договору суборенди земельної ділянки недійсним,

(ухвалене суддею суддею Сулімовською М.Б. 27.11.2018р., о 12-01 год. у приміщенні Господарського суду Херсонської області, м. Херсон, повний текст складено 30.11.2018р.)

В судовому засіданні 02.07.2019 року згідно з ст. 233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В липні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд» звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Нове місто» про визнання недійсним договору суборенди від 11.04.2016 земельної ділянки площею 0,2130 га, що розташована за адресою: м. Херсон, проспект Ушакова, 62-А, з кадастровим номером :01:01:1124, яукладного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд» та Житлово-будівельним кооперативом «Нове місто».

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що спірний договір з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд» підписано директором Криушиним О.В., який призначений на підставі рішення загальних зборів Товариства, визнаних недійсним згідно постанови Одеського апеляційного господарського суду від 27.10.2016 у справі № 923/635/16, а отже останній не був повноважним представником Товариства та не мав права підписувати договір. На думку позивача, Житлово-будівельний кооператив «Нове місто», в даному випадку, діяв недобросовісно та був обізнаний про наявність обмеження повноваження щодо представництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд» директором Криушним О.В. на укладення договору суборенди земельної ділянки від 11.04.2016, оскільки на час укладення договору: ОСОБА_1 обіймав посаду Голови ЖБК «Нове місто»; ОСОБА_2 В.М. був засновником/учасником ЖБК «Нове місто», Рожченко В ОСОБА_3 М. приймав участь у голосуванні під час протиправного призначення директора ТОВ «Херсонміськбуд» Криушина О.В. Крім того, позивач також наполягав, що оспорюваний правочин не був в наступному схвалений Товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд» в законному складі учасників та законно призначеним директором.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 27.11.2018 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позову місцевий господарський суд виходив з недоведеності обставини того, що ОСОБА_4 був обраний директором товариства з порушенням положень установчих документів та закону, оскільки рішення загальних зборів учасників ТОВ «Херсонміськбуд», оформлене протоколом б/н від 07.04.2016, яким було вирішено питання про: зміну складу учасників ТОВ «Херсонміськбуд», зміну директора ТОВ «Херсонміськбуд», затвердження Статуту ТОВ «Херсонміськбуд» в новій редакції, внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та уповноваження на це директора з правом передоручення третім особам, було скасовано у зв`язку із невиконанням відповідачем-1, ОСОБА_1 , усної домовленості з позивачем ОСОБА_5 щодо оплати переданої частки корпоративних прав останнього, а не у зв`язку із порушенням порядку проведення зборів, обрання директора товариства тощо.

Крім того, як слідує з постанови Одеського апеляційного господарського суду від 27.10.2016 у справі №923/635/16, якою скасовано рішення Господарського суду Херсонської області від 09.08.2016 в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав на 50 відсотків Статутного капіталу ТОВ «Херсонміськбуд», укладеного 04.04.2016р. між Мацарським ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , мовою оригіналу: «висновок господарського суду про те, що між позивачем ( ОСОБА_5 ) та відповідачем-1 ( ОСОБА_7 .М ОСОБА_3 ) 04.04.2016 дійсно було укладено договір про відчуження частки позивача у Статутному капіталі ТОВ «Херсонміськбуд» на користь відповідача-1, і цей договір було укладено під впливом обману з боку відповідача-1 - є помилковим».

При цьому, місцевий господарський суд відзначив, що відповідно до п.2.1 укладеного між сторонами договору суборенди земельної ділянки від 11.04.2016, даний договір є оплатним, орендна плата сплачується Орендарем (ЖБК «Нове місто», відповідач) в безготівковій формі на підставі рахунку, наданого Орендодавцем (ТОВ «Херсонміськбуд», позивач) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Орендодавця в строк до 25 числа кожного місяця. Доказів невиконання відповідачем цієї умови договору або ж неприйняття орендної плати позивачем, повернення коштів на розрахунковий рахунок відповідача, що свідчило б про не схвалення та не прийняття до виконання означеного договору позивачем, матеріали справи не містять. Присутня в судовому засіданні представник позивача на питання суду щодо надходження на рахунок товариства коштів в якості сплати орендної плати за спірним договором зазначила, що не володіє такою інформацією та будь-яких пояснень з цього питання надати не може.

Не погодившись з означеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій з урахуванням заяви про від 21.03.2019 просило рішення Господарського суду Херсонської області від 27.11.2018 у справі № 923/646/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд» задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при винесенні оскаржуваного рішення місцевий господарський суд неправильно визначився з характером спірних правовідносин, не застосував закон, який підлягає застосуванню, зокрема, ч. 3 ст. 92, ст. 241, ч. 2 ст. 203, ст.ст. 215, 216 Цивільного кодексу України, в зв`язку з чим прийняв помилкове рішення, яке підлягає скасуванню.

Апелянт наполягає, що оскільки рішення загальних зборів учасників ТОВ «Херсонміськбуд», оформлене протоколом б/н від 07.04.2016, яким було вирішено питання про: зміну складу учасників ТОВ «Херсонміськбуд», зміну директора ТОВ «Херсонміськбуд» (про призначення ОСОБА_4 директором), ін. визнано недійсним і скасовано, то відповідно до ст. 216 ЦК України не створило для ОСОБА_4 жодних юридичних наслідків, а тому останній не набув повноважень директора, не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності та не був правомочною особою на підписання оскаржуваного договору суборенди земельної ділянки.

Позивач у позовній заяві зазначав, що ЖБК «Нове місто» було обізнано про наявність обмеження повноважень щодо представництва директором ТОВ «Херсонміськбуд» Криушиним О.В. під час укладення Договору суборенди земельної ділянки від 11.04.2016, оскільки на час укладення Договору суборенди:

ОСОБА_1 обіймав посаду Голови ЖБК «НОВЕ МІСТО»;

ОСОБА_1 був засновником/учасником ЖБК «НОВЕ МІСТО»;

ОСОБА_1 був засновником/учасником ТОВ «ХЕРСОНМІСЬКБУД» і приймав участь у голосуванні під час протиправного призначення директора ТОВ «ХЕРСОНМІСЬКБУД» Криушина ОСОБА_8 .

Проте, вказаним фактам суд не надав належної оцінки, а саме ці факти і є підтвердженням того, що відповідач знав і за всіма обставинами не міг не знати про такі обмеження, оскільки порушуючи вимоги договору купівлі-продажу корпоративних прав від 04.04.2016 між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 та не маючи наміру на належне виконання взятих на себе зобов`язань ОСОБА_1 повинен був усвідомлювати, що невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань (щодо купівлі-продажу корпоративних прав) як наслідок тягнуть за собою, зокрема, визнання оскаржуваного правочину недійсним і застосування наслідків такої недійсності. Питання набуття прав внаслідок порушеного зобов`язання судом також не досліджено.

На думку апелянта, судом також проігноровано положення ч.3 ст. 92 ЦК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів».

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач звертав увагу на те, що оспорюваний правочин не був в наступному схвалений ТОВ «Херсонміськбуд» в законному складі учасників та законно призначеним директором, в тому числі не було вчинено дій стосовно прийняття Договору суборенди до виконання.

Суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що означені твердження взагалі не підтверджені жодними доказами.

Проте, судом не взято до уваги зазначені ним самим обґрунтування щодо подальшого схвалення правочину, а саме положення пункт 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», відповідно до якого господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з`ясовувати пов`язані з визнанням правочину недійсним обставини.

Крім того, апелянт також зазначає, що судом не враховано та не надано оцінку тій обставині, що внаслідок укладення оспорюваного Договору суборенди земельної ділянки його не тільки укладено з боку позивача особою, яка не мала необхідного обсягу правоздатності, але й те, що після укладення цього правочину через заявлення вимоги про його недійсність та в подальшому визнання судом недійсним рішення Загальних зборів позивача, яким незаконно призначено директора Товариства та змінено склад учасників, істотно змінились обставини, за яких чинний станом на сьогодні склад учасників та директор Товариства не уклали б оспорюваний договір або уклали б його на інших умовах. А отже, виконання оспорюваного договору порушило співвідношення майнових інтересів сторін.

Внаслідок вчинення оспорюваного правочину, щодо якого була пряма заінтересованість відповідача, договір укладено таким чином, що унеможливлює право позивача в законний спосіб забезпечити захист своїх законних інтересів і вимагати розірвання цього договору в односторонньому порядку внаслідок істотної зміни обставин.

Відповідач згідно поданого відзиву на апеляційну скаргу проти доводів апелянта заперечив, просив апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд» на рішення Господарського суду Херсонської області від 27.11.2018 № у справі № 923/646/18 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В ході апеляційного розгляду відповідачем 11.06.2019 та 19.06.2019 подані клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, згідно яких заявник з метою сприяння всебічному, повному та об`єктивному встановленню судом апеляційної інстанції всіх обставин справи просив суд приєднати до матеріалів справи копії платіжних доручень про сплату ЖБК «Нове місто» на користь ТОВ «Херсонміськбуд» із призначенням платежу «оплата за суборенду земельної ділянки»; договору суборенди земельної ділянки від 20.08.2015, листа ТОВ «Херсонміськбуд» вих. № 12/11-02/16 від 11.02.2016, постанови Одеського апеляційного господарського суду від 31.05.2018 у справі № 923/87/17, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 169942254, листа ТОВ «Херсонміськбуд» вих. № 14-05/116 від 11.05.2016, а також тексту постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.05.2018 у справі № 910/11163/17.

На думку заявника, представлені документи свідчать про фактичне виконання з боку ЖБК «Нове місто» грошових зобов`язань за договором суборенди земельної ділянки від 11.04.2016 та прийняття виконання ТОВ «Херсонміськбуд», а також про відсутність будь-яких інших договірних відносин окрім тих, що виникли із вказаного договору, що у сукупності дає підстави для ствердження про наступне схвалення оспорюваного правочину з боку ТОВ «Херсонміськбуд».

18.06.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд» надійшли пояснення по справі, в яких апелянт наполягав на задоволенні апеляційної скарги, зазначаючи, що Договір суборенди від 11.04.2016 р. підлягає визнанню недійсним, виходячи, зокрема з такого:

рішення Загальних зборів учасників ТОВ «Херсонміськбуд» (протокол б/н від 07.04.2016 р.), яким протиправно змінено склад учасників та керівника Товариства: ОСОБА_5 виключено зі складу учасників, звільнено з посади директора. ОСОБА_1 став єдиним учасником Товариства визнане недійсним в судовому порядку, а отже, в силу ст.92,203,215,241 ЦК України таке рішення є недійсним з моменту прийняття. При чому, не має жодного юридичного значення, з яких підстав виходив суд, ухвалюючи рішення про визнання недійсним вказаного Рішення загальних зборів учасників;

третя особа - контрагент, ЖБК «Нове місто», за всіма обставинами не могла не знати про обмеження в повноваженнях виконавчого органу, оскільки ОСОБА_1 одночасно обіймав посаду Голови ЖБК «Нове місто», був його засновником/учасником ЖБК «Нове місто»; ввів Мацарського ОСОБА_9 . в оману щодо наміру законно придбати його частину бізнесу; спонукав ОСОБА_5 . вийти зі складу учасників ТОВ «Херсонміськбуд»; спонукав ОСОБА_5 звільнитись з посади директора ТОВ «Херсонміськбуд».

Тобто, оспорюваний Договір суборенди земельної ділянки від 11.04.2016 р. було укладено внаслідок послідовних протиправних дій ОСОБА_10

ТОВ «ХЕРСОНМІСЬКБУД» не було вчинено жодних дій щодо прийняття виконання оспорюваного Договору суборенди, що свідчить про відсутність схвалення Товариством цього правочину. Так, в матеріалах справи відсутні, зокрема, рахунки ТОВ «ХЕРСОНМІСЬКБУД», виставлення яких передбачено п. 2.1. Договору суборенди, та будь-які інші документи, які б свідчили про прийняття Договору від 11.04.2016 р. до виконання.

Крім того, апелянт повідомив про накладення арешту на банківські рахунки Товариства та вилучення банківських та інших фінансових документів правоохоронними органами в межах кримінального провадження та відсутність об`єктивної можливості повернути сплачені ЖБК «Нове місто» кошти, у випадку їх сплати за Договором від 20.08.2015 р.

З приводу клопотання відповідача про приєднання додаткових доказів апелянта зазначав про недоведеність відповідачем обставин неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а також неможливості подання цих доказів до суду апеляційної інстанції раніше.

19.06.2019 від Житлово-будівельного кооперативу «Нове місто» надійшли письмові пояснення, згідно яких останній зазначав, що докази, які він просить приєднати до матеріалів справи не були подані до суду першої інстанції через неотримання ухвали місцевого господарського суду від 06.08.2018 про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 269 ГПК України).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, в силу вимог ч. 3 ст. 269 ГПК України, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судова колегія зауважує, що в ухвалі про відкриття провадження Південно-західного апеляційного суду від 15.01.2019 року судом встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 30.01.2019 року згідно з нормами ст.263 ГПК України.

Доводи ЖБК «Нове місто» про неотримання ухвали суду від 15.01.2019 року спростовуються поштовим повідомленням про вручення ухвали представнику відповідача (т.2 а.с.4).

Відповідно до ч.2 ст.118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Оцінюючи зміст поданих клопотань про приєднання доказів до матеріалів справи та заперечень на нього, судова колегія зазначає, що заявником не подано додаткові докази з обґрунтуванням неможливості подання їх в суді першої інстанції у встановлений судом строк, тому залишає заяву ЖБК «Нове місто» про приєднання доказів до матеріалів справи від 11.06.2019 року без розгляду.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників учасників справи, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 06.08.2015р. між Херсонською міською радою (Орендодвець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд» (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (а.с.98-109), за умовами якого Орендодавець на підставі пункту 1.3 рішення міської ради від 31.07.2015р. №1964 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, з правом передачі в суборенду, площею 0,2130 га, під будівництво багатоквартирного житлового будинку, яка знаходиться в м.Херсоні, АДРЕСА_1 просп АДРЕСА_2 , 62-а, із земель комунальної власності. Кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:1124.

Відповідно до п.8 договір укладено на 5 років та діє до 31.07.2020р.

За актом про передачу та приймання земельної ділянки в натурі від 06.08.2015р. (а.с.110) земельну ділянку передано Орендарю.

07.04.2016р. відбулися загальні збори учасників ТОВ «Херсонміськбуд», оформлені протоколом б/н від 07.04.2016р. (а.с.32-34).

На зборах були присутні учасники, яким належить частка в Статутному капіталі товариства в розмірі 100%: ОСОБА_5 (50 % Статутного капіталу), який обіймав посаду директора товариства, та ОСОБА_1 (50 % Статутного капіталу).

Запрошені: Криушин О.В.

Збори учасників товариства були проведені з порядком денним:

1. Про обрання голови та секретаря зборів.

2. Зміна складу учасників ТОВ «Херсонміськбуд».

3. Про зміну директора ТОВ «Херсонміськбуд».

4. Про затвердження Статуту ТОВ «Херсонміськбуд» в новій редакції.

5. Про внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та уповноваження на це директора з правом передоручення третім особам.

З другого питання порядку денного було заслухано ОСОБА_5 , який повідомив про вихід зі складу учасників ТОВ «Херсонміськбуд» та відступлення належної йому частки в статутному капіталі товариства в розмірі 50 % (500 грн.) іншому учаснику товариства Рожченку В.М., про що ОСОБА_5 подана заява від 04.04.2016р., підпис на якій посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіним М.М. за реєстровим №218.

Учасниками, які у сукупності володіють 100% голосів товариства, було прийнято рішення задовольнити заяву учасника ТОВ «Херсонміськбуд» Мацарського ОСОБА_11 про вихід зі складу учасників ТОВ «Херсонміськбуд» та відступлення належної йому частки в статутному капіталі ТОВ «Херсонміськбуд» в розмірі 50% статутного капіталу (500 грн.) на користь іншого учасника ТОВ «Херсонміськбуд» ОСОБА_1 .

По третьому питанню слухали ОСОБА_5 , який повідомив про своє звільнення з посади директора, про що ним подана відповідна заява.

Учасниками товариства, які володіють 100% голосів (Рожченко В. ОСОБА_12 та ОСОБА_5 ) прийнято рішення про звільнення з 07.04.2016р. з посади директора ТОВ «Херсонміськбуд» ОСОБА_5 та призначення директором ТОВ «Херсонміськбуд» Криушина ОСОБА_13 з 08.04.2016р.

По четвертому питанню порядку денного, ті ж самі учасники товариства (100%), в зв`язку із зміною складу учасників затвердили Статут ТОВ «Херсонміськбуд» в новій редакції.

По п`ятому питанню учасники товариства (100%) прийняли рішення про внесення відповідних змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Херсонміськбуд», для чого уповноважено директора ТОВ «Херсонміськбуд» Криушина О.В. представляти інтереси товариства в державній реєстраційній службі, а також інших установах, організаціях з питань внесення змін до відомостей, що містяться в реєстрі, з правом передоручення вказаних повноважень третім особам.

Протокол загальних зборів від 07.07.2016р. підписано учасниками: ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Реєстраційною службою Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні було здійснено реєстраційні записи 08.04.2016р. №4017795; 17.05.2016р. № 6017795 - які стосуються державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи - ТОВ «Херсонміськбуд» щодо зміни складу засновників; щодо зміни керівника юридичної особи.

11.04.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд» в особі директора Криушина Олександра Вікторовича та Житлово-будівельним кооперативом "Нове місто" в особі Голови кооперативу Рожченко Віталія Миколайовича укладено договір суборенди земельної ділянки (а.с.13-15), за умовами якого ТОВ «Херсонміськбуд» передає, а ЖБК «Нове місто» приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,2130 га, що розташована за адресою: м. Херсон, проспект Ушакова, 62-а, з кадастровим номером :01: НОМЕР_1 .

Цільове призначення земельної ділянки: категорія земель - землі житлової та громадської забудови.

Строк дії Договору - 5 років, до 29 липня 2020 року.

Як слідує з означеного договору, сторонами вказано Орендодавця та Орендаря. Втім, проаналізувавши умови договору суд встановив, що в преамбулі договору сторони визначили, що останній є Договором суборенди земельної ділянки. предметом договору є земельна ділянка, передана ТОВ «Херсонміськбуд» в оренду Херсонською міською радою за договором оренди від 06.08.2015р., за наведених обставин суд констатує, що за своєю правовою природою укладений 11.04.2016р. між сторонами договір є Договором суборенди земельної ділянки.

Відповідно до Декларації про початок виконання будівельних робіт (а.с.76-79), договір суборенди земельної ділянки зареєстровано в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про що в ньому здійснено запис від 13.04.2016р. №14143626.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.10.2016р. у справі №923/635/16 (а.с.112-127), за позовом ОСОБА_5 до відповідача-1 Рожченка Віталія Миколайовича, відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2 Херсонська міська рада, про визнання договору купівлі-продажу корпоративних прав недійсним, визнання рішень загальних зборів недійсними, скасування реєстраційних записів, визнано недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд», оформлені протоколом б/н від 07.04.2016р.; скасовано реєстраційний запис № 4017795, внесений 08.04.2016р. державним реєстратором Бондаренко Д.О. до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд», скасовано реєстраційний запис № 6017795, внесений 17.05.2016р. державним реєстратором Павлюченко О.Ю. до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд».

Постановою Вищого господарського суду України від 11.01.2017р. (а.с.128-138) постанова Одеського апеляційного господарського суду від 27.10.2016р. у справі №923/635/16 залишена без змін.

Таким чином, на думку позивача, наявні всі фактичні та правові підстави для визнання недійсним Договору суборенди земельної ділянки від 11.04.2016 року, укладеного між ТОВ «Херсонміськбуд» в особі директора Криушина Олександра Вікторовича та ЖБК «Нове місто» в особі Голови кооперативу Рожченка Віталія Миколайовича.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст. 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Представництвом, відповідно до ч. 1 ст. 237 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

У відповідності до ч. 3 ст. 237 Цивільного кодексу України представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 Цивільного кодексу України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 Цивільного кодексу України).

Статтею 97 Цивільного кодексу України встановлено, що управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 145 Цивільного кодексу України, вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників.

Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад (ч. 1 ст. 99 Цивільного кодексу України).

Частиною 4 ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» встановлено, що дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися в межах корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним (пункт 3.2. рішення Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 Цивільного кодексу України).

З огляду на вищезазначене, дефекти в компетенції, обсязі повноважень виконавчого органу товариства, коли цей орган вступає в правовідносини із третіми особами, можуть залежати від дефектів реалізації учасниками товариства корпоративних прав. У такому випадку дефекти волі товариства, обмеження повноважень його виконавчого органу можуть перебувати поза межами розумного контролю з боку третьої особи, не викликаючи в третьої особи обґрунтованих сумнівів у правомірності дій виконавчого органу товариства.

З огляду на таке, на захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі й укладають із юридичними особами договори різних видів, частиною третьою статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

При цьому, частиною четвертою статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Таким чином, закон вимагає, щоб виконавчий орган товариства діяв добросовісно і розумно, керуючись інтересами товариства, а не власними. За порушення цієї вимоги на виконавчий орган може бути покладений обов`язок відшкодувати завдані товариству збитки.

Однак закон ураховує, що питання визначення обсягу повноважень виконавчого органу товариства та добросовісність його дій є внутрішніми взаємовідносинами юридичної особи та її органу, тому сам лише факт учинення виконавчим органом товариства протиправних, недобросовісних дій, перевищення ним своїх повноважень не може слугувати єдиною підставою для визнання недійсними договорів, укладених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами.

Частина третя статті 92 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником із перевищенням повноважень (статті 203, 241 Цивільного кодексу України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, в тому числі й повноважень виконавчого органу товариства, загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.

Разом із тим, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 Цивільного кодексу України.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а правочин - бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (стаття 203, частина перша статті 215 ЦК України).

За таких обставин, з урахуванням статті 98 Цивільного кодексу України та з огляду на приписи статей 92, 203, 215, 241 Цивільного кодексу України рішення загальних зборів учасників товариства є актами, що зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання відносин у різних питаннях діяльності товариства, і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Таким чином, у разі визнання судом недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, воно є недійсним з моменту його прийняття.

Проте для визнання недійсним договору, укладеного виконавчим органом товариства (директором) з третьою особою, з підстав порушення цим органом установленого обмеження повноважень щодо представництва, не має самостійного юридичного значення сам по собі той факт, що згодом визнано недійсним у судовому порядку рішення загальних зборів учасників товариства про обрання (призначення) виконавчого органу, згідно якого виконавчий орган діяв на момент укладення договору.

Такий договір може бути визнаний недійсним із зазначених підстав у тому разі, якщо буде встановлено, що сама третя особа, контрагент юридичної особи за договором, діяла недобросовісно і нерозумно. Тобто третя особа знала або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не могла не знати про обмеження в повноваженнях виконавчого органу товариства.

Закон не установлює виключного переліку обставин, які свідчать про недобросовісність чи нерозумність дій третьої особи у відносинах із юридичною особою. Тому з огляду на загальні засади здійснення цивільних прав (стаття 12 Цивільного кодексу України) висновок про добросовісність поведінки третьої особи залежить від того, чи відповідало укладення договору її внутрішній волі, чи бажала третя особа реального настання правових наслідків, що обумовлені договором, і чи настали такі наслідки насправді. Таким чином, підлягає оцінці не лише поведінка третьої особи до та в момент укладення оспорюваного договору, але й після його укладення, зокрема чи виконала третя особа свої обов`язки за договором, у який спосіб, як у подальшому третя особа розпорядилася одержаним за оспорюваним договором, чи не було залучення третьої особи до участі в укладенні договору формальною дією, спрямованою на подальше відчуження предмета договору з метою протиправного позбавлення юридичної особи права власності на майно.

Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний договір суборенди від 11.04.2016р. з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд» підписано ОСОБА_4 , який діяв на підставі Статуту.

ОСОБА_4 призначений директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд» на підставі рішення загальних зборів учасників Товариства, оформлених протоколом б/н від 07.04.2016р.

Судом встановлено, що господарськими судами у справі №923/635/16 рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд», оформлені протоколом б/н від 07.04.2016р. визнано недійсним, а також скасовано реєстраційний запис № 4017795, внесений 08.04.2016р. державним реєстратором Бондаренко Д.О. до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд», скасовано реєстраційний запис № 6017795, внесений 17.05.2016р. державним реєстратором Павлюченко О.Ю. до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд».

Проте, як зазначалось вище судовою колегією, визнання судом недійсним рішення загальних зборів учасників товариства саме по собі не може слугувати єдиною підставою для висновку про недійсність договору (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України у справі № 6-62цс16 від 27.04.2016, у справі № 6-2362цс16 від 30.11.2016, у справі № 910/31610/15 від 12.07.2017).

Для визнання недійсним договору з тієї підстави, що його було укладено представником юридичної особи з перевищенням повноважень, необхідно встановити, по-перше, наявність підтверджених належними і допустимими доказами обставин, які свідчать про те, що контрагент такої юридичної особи діяв недобросовісно або нерозумно. При цьому тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці контрагента за договором несе юридична особа. По-друге, дії сторін такого договору мають свідчити про відсутність реального наміру його укладення і виконання (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 668/13907/13-ц).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи наведені позивачем підстави недійсності оспорюваного договору суборенди від 11.04.2016 у світлі правових висновків суду касаційної інстанції щодо застосування статті 92 Цивільного кодексу України, а саме з аналізу поведінки відповідача: чи діяв він, укладаючи оспорюваний договір, добросовісно і розумно; чи виконав він обов`язки за договором; як у подальшому він розпорядився предметом оспорюваного договору; чи є обґрунтовані підстави для висновку, що участь відповідача в укладенні договору була формальною, спрямованою на протиправне позбавлення позивача майнових прав в зв`язку з перебуванням учасників товариства в корпоративному конфлікті, колегія суддів зазначає наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що, укладаючи оспорюваний договір суборенди від імені ТОВ «Херсонміськбуд» Криушин О.В ОСОБА_3 не був повноважним виконавчим органом товариства і не мав повноважень на представництво даної юридичної особи, оскільки був обраний директором товариства з порушенням положень установчих документів та закону, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

При цьому, складаючи з себе повноваження директора та, усі права та обов`язки засновника ТОВ «Херсонміськбуд» з передачею своєї частки у Статутному капіталі Товариства на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_5 діяв під впливом обману з боку ОСОБА_1 .

Разом з тим, судова колегія наголошує, що на момент укладення оспорюваного договору суборенди від 11.04.2016, протокол від 07.04.2016р. був чинним, отже Криушин ОСОБА_8 . правомірно діяв як законний представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд» на підставі рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд», оформленого протоколом б/н від 07.04.2016р. та згідно Статуту Товариства.

Житлово-будівельний кооператив «Нове місто» не знав і не міг знати про наявність обмежень повноважень Криушина О.В. на представництво Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд» 11.04.2016, оскільки на той час протокол не був скасований, що спростовує доводи апелянта про недобросовісність контрагента.

Зі змісту судових рішень у справі № 923/635/16 вбачається, що підставою для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд» від 07.04.2016р., стало те, що письмова угода купівлі-продажу корпоративних прав між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 не укладалася.

Висновків щодо порушення порядку скликання та проведення зборів, у тому числі, й щодо порушення порядку обрання виконавчого органу Товариства, наведені судові рішення не містять.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відхилення тверджень позивача про те, що ОСОБА_5 , складаючи з себе повноваження директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд», діяв під впливом обману, оскільки судом апеляційної інстанції у справі №923/635/16 визнано помилковим висновок господарського суду про те, що між позивачем ( ОСОБА_5 ) та відповідачем-1 ( ОСОБА_1 ) 04.04.2016р. дійсно було укладено договір про відчуження частки позивача у Статутному капіталі ТОВ «Херсонміськбуд» на користь відповідача-1, і що цей договір було укладено під впливом обману з боку відповідача-1.

Доводи заявника апеляційної скарги про відсутність юридичного значення обставин, з яких саме підстав виходив суд, ухвалюючи рішення про визнання недійсним вказаного рішення загальних зборів учасників, не можуть бути прийняті до уваги, адже такі обставини впливають на оцінку доводів та заперечень сторін щодо волевиявлення учасників на встановлення чи зміну правовідносин.

Необхідно також зазначити, що вимогами чинного законодавства не встановлено заборони одній і тій ж особі бути директором (головою) і учасником в одній юридичній особі та учасником в іншій. Наявність у однієї і тієї ж особи вказаного статусу, в випадку відсутності у законодавстві заборон, не свідчить про те, що правочин укладений між такими юридичними особами є направленим на реалізацію інтересів однієї особи та бути підставою для визнання його недійсним.

При вирішенні питання щодо протиправності укладеного правочину та завдання шкоди інтересам позивача колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не є власником земельної ділянки, а здійснює щодо неї право користування на підставі договору оренди від 06.08.2015р., укладеного з Херсонською міською радою, терміном до 31.07.2020р.

Оспорюваним в межах даного судового провадження правочином не вирішувалось питання щодо безоплатного вилучення земельної ділянки на користь відповідача; правочин є оплатним та врегульовує відносини суборенди спірної земельної ділянки.

Так, предметом спірного договору суборенди є земельна ділянка площею 0,2130 га, що розташована за адресою: м. Херсон, проспект Ушакова, 62-а, з кадастровим номером :01: НОМЕР_1 ; цільове призначення земельної ділянки: категорія земель - землі житлової та громадської забудови; строк дії договору до 29.07.2020р., що не перевищує строку дії договору оренди.

Як в суді першої, так і апеляційної інстанції відповідач наполягав, що не ухиляється від виконання умов спірного договору суборенди та на протязі всього часу продовжує сплачувати оренді платежі, а також здійснює використання земельної ділянки відповідно до її цільового призначення.

Наведене було предметом дослідження суду першої інстанції у світлі положень ст. 241 Цивільного кодексу України. Так, при ухваленні судового рішення місцевий господарський суд зазначав, що відповідно до п.2.1 укладеного між сторонами спірного договору суборенди земельної ділянки від 11.04.2016р. даний договір є оплатним. Доказів невиконання відповідачем цієї умови договору або ж неприйняття орендної плати позивачем, матеріали справи не містять.

Дослідивши умови спірного правочину, взявши до уваги те, що цей правочин був укладений відповідно до вимог Статуту позивача, жодним чином не порушує його права, місцевий господарський суд, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання договору суборенди недійсним.

Щодо доводів апеляційної скарги про незастосування судом закону, який підлягав застосуванню, зокрема, ч. 3 ст. 92, ст. 241, ч. 2 ст. 203, ст.ст. 215, 216 Цивільного кодексу України, то необхідно зазначити, що такі доводи спростовуються змістом судового рішення. Господарським судом було правильно застосовано ті норми матеріального і процесуального права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, а незгода позивача з рішенням господарського суду, яке відповідає вимогам ст. 236 ГПК України, не може свідчити про неправильне застосування чи неврахування судом вказаних позивачем норм матеріального права.

Решта доводів та зауважень скаржника судовою колегією розглянута та відхилена, оскільки не спростовує наведених вище висновків.

За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд доходить висновку, що рішення Господарського суду Херсонської області від 27.11.2018 року у справі №923/646/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд» без задоволення.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, судовий збір за апеляційний перегляд рішення покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст. 276, 282, 287-288 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонміськбуд» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 27.11.2018 року у справі №923/646/18 залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду відповідно до приписів ст.ст.287-288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписаний 09.07.2019 року.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді Н.М. Принцевська

Я.Ф. Савицький