СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2019 р. Справа № 922/850/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді: при секретарі судового засідання:Зубченко І.В. (доповідач), Білецька А.М., Пушай В.І. Трубниковій Ю.О.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Герасімова Ігоря Вікторовича, м.Харків (вх.№1159 Х/3 від 09.04.2019р.)
на рішення господарського суду Харківської області
ухвалене21.05.2018р. (повний текст складено та підписано 29.05.2018р. у м.Харкові)
у справі№922/850/18 (суддя Светлічний Ю.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Торговельна Компанія "Економ Плюс", м.Запоріжжя
до Фізичної особи - підприємця Герасімова Ігоря Вікторовича, м.Харків
простягнення 107141,33грн.
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговельна Компанія "Економ Плюс", м.Запоріжжя, позивач, звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача, Фізичної особи - підприємця Герасімова Ігоря Вікторовича, м.Харків, про стягнення 107141,33грн., які складаються з основного боргу за договором суборенди №9 від 01.12.2015р. у розмірі 83913,68грн. (сума гарантійного платежу в розмірі 31700,00грн. та переплата з комунальних платежів у розмірі 52213,68грн.), інфляційних у розмірі 10061,25грн., 3% річних у розмірі 2462,23грн. та пені в розмірі 10704,17грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 21.05.2018р. (повний текст складено та підписано 29.05.2018р.) у справі №922/850/18 позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Герасімова І.В. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельна Компанія "Економ Плюс" суму основного боргу у розмірі 83913,68грн., інфляційні у розмірі 9222,78грн., 3% річних у розмірі 2462,23грн., пеню у розмірі 10580,04грн. та судовий збір у розмірі 1746,17грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення основного боргу, суд першої інстанції, з урахуванням п.3.4 договору суборенди №9 від 01.12.2015р. та додаткової угоди від 01.12.2015р., дійшов висновку про наявність обов`язку відповідача повернути позивачу спірні грошові кошти у розмірі 83913,68грн. Крім того, враховуючи наявність простроченого виконанням грошового зобов`язання і, відповідно, наявність правових підстав для нарахування 3% річних, інфляційних та пені на суму простроченого грошового зобов`язання, здійснивши перевірку розрахунку позивача, господарський суд Харківської області частково задовольнив позовні вимоги щодо стягнення відповідних нарахувань.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Фізична особа - підприємець Герасімов І.В. звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати частково рішення господарського суду Харківської області від 21.05.2018р. (повний текст складено та підписано 29.05.2018р.) у справі №922/850/18 та прийняти нове рішення в частині відмови повного стягнення з відповідача переплат з комунальних платежів у розмірі 52213,68грн. та нарахованого індексу інфляції, 3% річних та пені.

Згідно доводів апелянта, оскаржуване рішення є необґрунтованим та незаконним, таким, що винесене за наслідками неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, без надання належної правової оцінки доказам позивача. В обґрунтування своєї позиції апелянт звертає увагу на сукупність наступних обставин:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговельна Компанія "Економ Плюс" приховало від суду дійсні обставини по несплаті саме позивачем отриманих експлуатаційних та комунальних послуг відповідно до п.п.3.7, 3.9, 8.5 договору суборенди №9 від 01.12.2015р.;

- позивач не повідомив суд про отримані і не сплачені рахунки-фактури, не підписання і неповернення одного примірнику акту виконаних робіт від 28.02.2017р. за лютий 2017р.;

- у результаті перевірки повноти та правильності оплати відповідачем виявлена недоплата за отримані позивачем під час дії договору суборенди комунальні послуги за період з 01.12.2015р. по 28.02.2017р. на суму 132133,26грн.;

- суд першої інстанції не дослідив, за який період та з яких сум склалася переплата за комунальні послуги у позивача у розмірі 52213,68грн.;

- господарський суд Харківської області не дослідив обґрунтованість зазначених у акті звірки сум 144381,74грн. та 10061,48грн., зазначення яких сприяло створенню штучної переплати;

- у наданих позивачем платіжних дорученнях у призначенні платежу зазначений інший договір суборенди №3 від 01.12.2012р.

На підтвердження доводів, викладених у апеляційній скарзі, відповідачем до апеляційної скарги додано, зокрема, наступні документи: заява №19 від 04.04.2019р. про оплату комунальних послуг згідно акту виконаних робіт №4 від 28.02.2017р. та підписання актів звірки взаємних розрахунків по договору суборенди №9 від 01.12.2015р.; рахунки-фактури; листи; квитанція до прибуткового касового ордеру; гарантійний талон; акти виконаних робіт; акт зірки взаємних розрахунків за договором суборенди №9 від 01.12.2015р. за період з 01.12.2015р. по 28.02.2017р. (експлуатаційні та комунальні витрати); описи вкладення; поштові накладні; виписка по рахунку Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.12.2015р. по 31.10.2018р.; довідка про закриття рахунку №ДЗ-В1/62/594 від 19.11.2018р.

Для розгляду справи згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Зубченко І.В., судді Попков Д.О., Пушай В.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.04.2019р. апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Герасімова І.В. залишено без руху.

Після усунення скаржником недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги, ухвалою суду від 06.05.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Герасімова І.В. на рішення господарського суду Харківської області від 21.05.2018р. (повний текст складено та підписано 29.05.2018р.) у справі №922/850/18, зобов`язано позивача у строк до 21.05.2019р. включно надати до суду відзив на апеляційну скаргу.

Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 22.05.2019р. призначив вищевказану апеляційну скаргу до розгляду без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) відповідно до ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

23.05.2019р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельна Компанія "Економ Плюс" отримано відзив на апеляційну скаргу, який було направлено на адресу суду 21.05.2019р. (як свідчить поштовий штемпель, наявний на конверті, в якому надійшов документ), тобто, з дотриманням визначеного судом строку. Згідно резолютивної частини відзиву позивач просить залишити апеляційну скагу без задоволення, оскаржуване рішення - без змін. За коротким змістом відзиву Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговельна Компанія "Економ Плюс" зауважує, що господарський суд та позивач здійснили усі належні дії для повідомлення Фізичної особи - підприємця Герасімова І.В. про дату та час судового засідання. Крім того, позивач стверджує, що про наявність заборгованості відповідач повідомив одночасно з поданням апеляційної скарги, у той час як питання наявності заборгованості позивача не є предметом розгляду у справі №922/850/18. Разом з іншим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговельна Компанія "Економ Плюс" звертає увагу суду, що, підписавши додаткову угоду від 28.02.2017р., відповідач визнав наявність переплат позивача.

Від Фізичної особи - підприємця Герасімова І.В. надійшло клопотання про виклик та розгляд апеляційної скарги за участю відповідача.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді - члена колегії Попкова Д.О., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 04.06.2019р., згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя (доповідач) Зубченко І.В., судді Білецька А.М., Пушай В.І.

Розглянувши клопотання про виклик та розгляд апеляційної скарги за участю відповідача, судова колегія ухвалою від 04.06.2019р. відмовила у задоволенні названого клопотання з викладених в ухвалі підстав.

Через канцелярію суду від апелянта отримано клопотання про приєднання документів до справи, а саме: супровідного листа №18 від 04.04.2019р.; акту звірки взаємних розрахунків за договором суборенди №9 від 01.12.2015р. за період з 01.12.2015р. по 31.01.2017р. (експлуатаційні та комунальні витрати); поштових квитанцій, описів вкладення, накладних, рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень; заяви №19 від 04.04.2019р. про оплату комунальних послуг згідно акту виконаних робіт №4 від 28.02.2017р. та підписання актів звірки взаємних розрахунків по договору суборенди №9 від 01.12.2015р.; заяви про негайне повернення оформленої додаткової угоди від 28.02.2017р. до договору суборенди №9 від 01.12.2015р. (повторно).

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.12.2015р. між Фізичною особою-підприємцем Герасімовим Ігорем Вікторовичем (далі - орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельна Компанія "Економ Плюс" (далі - суборендар) був укладений договір суборенди №9 (далі - договір) з додатковою угодою до нього б/н від 01.12.2015р.

За умовами п.1.1 договору орендар зобов`язується передати у зворотнє, строкове, платне володіння та користування нерухоме майно у належному справному стані - нежитлове приміщення (далі - об`єкт оренди), а суборендар зобов`язується прийняти дане майно та сплачувати орендарю орендну плату.

Згідно з п.1.2.1 договору об`єкт становить нежитлове приміщення 1-го поверху №1-4, 6-13, 35, 36 та пів 14 в житловому будинку літ. "А-5". Вищезгадане майно належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Тігріс» - орендодавцеві на підставі договору №3700-В-С купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого Ємельяновою І.Г., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 06.07.2006р., реєстр №1203, зареєстрованого Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 14.07.2006р., реєстр №13136061, номер запису:6173 в книзі 1. Орендар користується нежитловим приміщенням на підставі договору оренди №5 від 01.12.215р.

За умовами п.1.2.2 та п.1.2.3 адреса: Харківська обл., м.Харків, вул.Шекспіра, буд.7. Загальна площа об`єкту оренди: 286,7кв.м.

Відповідно до п.3.4 договору (у редакції додаткової угоди від 01.12.2015р.), якщо після закінчення строку дії договору суборенди або в разі його дострокового припинення за згодою сторін, сума сплачених суборендних платежів і гарантійного платежу за останній місяць суборенди перевищать передбачені договором платежі за період фактичної суборенди, то це перевищення розглядається як сума, що підлягає поверненню орендарем на поточний рахунок суборендаря після підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкту оренди.

Згідно з п.8.1 договір укладено строком до 31.10.2018р. включно.

За актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 01.12.2015р. об`єкт оренди було передано Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговельна Компанія "Економ Плюс".

Додатковою угодою від 28.02.2017р. до договору суборенди сторони погодили достроково розірвати договір 28.02.2017р.

Акт прийому-передачі нежитлового приміщення підписано сторонами 28.02.2017р., що є датою фактичного повернення відповідачем позивачу об`єкту оренди.

Посилаючись на п.3.4 договору та стверджуючи про наявність переплат, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговельна Компанія "Економ Плюс" звернулось з розглядуваним позовом до суду.

Східний апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, вважає хибними висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором оренди, який підпадає під правове регулювання норм параграфу 5 глави 30 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та глави 58 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Об`єктом оренди може бути, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

У договорі суборенди №9 від 01.12.2015р. сторонами погоджено розмір орендної плати та строки її внесення. Разом з тим, сторонами в договорі погоджено, що суборендар відшкодовує орендарю витрати за надання постачальниками комунальних послуг відповідно до умов цього договору (п.1.4 договору у редакції додаткової угоди від 01.12.2015р.).

Пунктом 3.2 договору сторони погодили, що окрім орендної плати суборендар сплачує орендарю вартість комунальних послуг по утриманню об`єкту оренди згідно умов п.1.4 даного договору (якщо суборендар не уклав самостійні прямі договори з постачальниками електричної, теплової енергій, води та ін.).

Судова колегія Східного апеляційного господарського суду зауважує, що зазначені кошти (вартість комунальних послуг) не є орендною платою, певний їх розмір не погоджений сторонами в договорі.

За умовами п.3.7 договору сторони щомісяця, не пізніше десяти робочих днів після закінчення звітного місяця, підписують акт виконаних робіт до даного договору, в якому відображають розмір орендної плати, а також не пізніше двадцяти робочих днів після закінчення звітного місяця підписують акт виконаних робіт до даного договору, в якому відображають вартість послуг по утриманню об`єкту оренди, наданих орендарем у звітному місяці. Складання таких актів виконаних робіт покладається на орендаря.

Своєю чергою, додані Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельна Компанія "Економ Плюс" до позовної заяви акти виконаних робіт (т.1 а.с.127-147), які, на переконання останнього, підтверджують факт надання комунальних послуг у певному розмірі, не містять посилань на спірний договір суборенди №9 від 01.12.2015р., що, відповідно, не дає можливості віднесення актів виконаних робіт до спірного договору Крім того, за змістом названих актів вони складені про те, «що були надані послуги по комунальним послугам», у той час як орендар не є постачальником комунальних і інших послуг, що, разом з іншим, відображено у п.3.9 договору (у редакції додаткової угоди від 01.12.2015р.).

Згідно з п.3.9 договору (додано додатковою угодою від 01.12.2015р.) суборендар відшкодовує орендарю за цінами постачальників таких послуг експлуатаційні витрати за фактично використані або спожиті ним електричну енергію, теплову енергію, інші комунальні витрати, такі як:

- оплату послуг по постачанню електричної енергії в приміщенні об`єкту оренди - згідно показань прибору обліку електричної енергії;

- оплату послуг по постачанню теплової енергії в приміщенні об`єкту оренди;

- оплату послуг по водопостачанню та водовідведенню в приміщенні об`єкту оренди - згідно показань приборів обліку води;

- оплату за послуги по експлуатації житлових будинків, споруд і прибудинкових територій об`єкту оренди (КП «Жилкомсервіс»);

- оплату за послуги по технічному обслуговуванню, поточному ремонту та усуненню аварійних ситуацій внутрішньо-будинкових електромереж та обладнання об`єкту оренди (КП «Жилкомсервіс»);

- оплату послуг телефонного зв`язку і послуг мережі Інтернет в приміщенні об`єкту оренди (ВАТ «Укртелеком»);

- заміну та держперевірку приладів обліку.

Суборендар зобов`язується щомісяця здійснювати 100% (стопроцентну) передоплату за постачання електричної енергії та теплової енергії авансом, не пізніше 1-ого числа поточного місяця на наступний місяць з моменту отримання рахунків від орендаря (рахунок діє 3 (три) банківських дні).

Відшкодування суборендарем інших послуг здійснюється за цінами (тарифами) організацій, які надають послуги, не пізніше 15 (п`ятнадцятого) числа поточного місяця на підставі рахунку орендаря.

Отже, відшкодування суборендарем орендарю експлуатаційних витрат за фактично використані або спожиті ним електричну енергію, теплову енергію, інші комунальні витрати здійснюється на підставі рахунків орендаря згідно показань приборів обліку за цінами постачальників таких послуг. Разом з тим, як встановлено судовою колегією, в акті прийому-передачі нежитлового приміщення від 01.12.2015р. не зазначено номер електричного лічильника та номер лічильника води, а вказано лише покази таких лічильників. У свою чергу, в акті прийому-передачі нежитлового приміщення від 28.02.2017р. сторонами зазначено номери відповідних лічильників, що виключає можливість ототожнення лічильників станом на момент передачі об`єкту оренди Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговельна Компанія "Економ Плюс" та станом на момент повернення об`єкту оренди Фізичній особі - підприємцю Герасімову І.В. і, відповідно, виключає можливість визначення належних показань приборів обліку. Крім того, у матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували обсяг інших спожитих позивачем комунальних послуг та ціни постачальників відповідних послуг.

Пунктом 3.9 договору (у редакції додаткової угоди від 01.12.2015р.) сторони, разом з іншим, погодили, що орендар, одночасно з наданням суборендарю рахунків на оплату витрат за спожиті комунальні послуги, надає суборендарю також розрахунок фактичних витрат на комунальні послуги та копії підтверджених цей розрахунок документів за попередній місяць.

Проте, матеріали справи не містять рахунків на оплату витрат за спожиті комунальні послуги, розрахунку фактичних витрат на комунальні послуги та копій відповідних підтверджуючих цей розрахунок документів, тобто, не містять переліку документів, узгоджених сторонами у п.3.9 договору.

Таким чином, сукупність викладених вище обставин свідчить про відсутність можливості визначити розмір фактично понесених відповідачем витрат на оплату комунальних послуг.

На підтвердження факту здійснення переплат за фактично спожиті комунальні послуги Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельна Компанія "Економ Плюс" надано платіжні доручення, які долучені до матеріалів справи. Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що у призначенні платежу частини платіжних доручень міститься посилання на договір суборенди №3 (у межах справи №922/850/18 спірним є договір суборенди №9 від 01.12.2015р.), а у призначенні платежу ще частини платіжних доручень міститься посилання на рахунки, що за відсутності у матеріалах справи відповідних рахунків, виключає можливість віднесення здійснених позивачем оплат до оплат саме за договором суборенди №9 від 01.12.2015р.

Як зазначалося раніше, за умовами п.3.4 договору (у редакції додаткової угоди від 01.12.2015р.), на який посилається позивач як на підставу для задоволення позовних вимог, узгоджено, що якщо після закінчення строку дії договору суборенди або в разі його дострокового припинення за згодою сторін, сума сплачених суборендних платежів і гарантійного платежу за останній місяць суборенди перевищать передбачені договором платежі за період фактичної суборенди, то це перевищення розглядається як сума, що підлягає поверненню орендарем на поточний рахунок суборендаря після підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкту оренди.

Згідно з ч.3 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши надані позивачем на підтвердження позовних вимог докази, судова колегія дійшла висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельна Компанія "Економ Плюс" не доведено належними та допустимими доказами у розумінні норм ГПК України факту перевищення (і, як наслідок, розміру такого перевищення) суми сплачених суборендних платежів і гарантійного платежу за останній місяць суборенди над передбаченими договором платежами за період фактичної суборенди, і, відповідно, не доведено наявності правових підстав для повернення орендарем заявленої суборендарем суми після підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкту оренди.

При цьому хибним є посилання позивача на те, що, підписавши додаткову угоду від 28.02.2017р. Фізична особа - підприємець Герасімов І.В. визнав наявність переплат позивача. Так, за змістом п.3 названої угоди на підставі п.3.4 договору орендар зобов`язується сплатити суборендарю суму переплат (у т.ч. гарантійного платежу, компенсації витрат на комунальні послуги) до 01.04.2017р. шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок суборендаря, зазначений у договорі. Оплата суми переплати по компенсації витрат на комунальні послуги, передбачені договором, здійснюється на підставі підписаного сторонами акту звірки взаємних розрахунків щодо цього. Тобто, з наведеного пункту вбачається обов`язок орендаря у випадку наявності переплат відповідно до п.3.4 договору здійснити перерахування суми таких переплат на рахунок суборендаря за наслідками підписання сторонами акту звірки. Східний апеляційний господарський суд звертає увагу, що у додатковій угоді від 28.02.2017р. сторонами не погоджено розмір таких переплат, а наявний у матеріалах справи акт звірки не підписаний з боку відповідача.

Враховуючи сукупність викладених вище висновків суду апеляційної інстанції, помилковим та таким, що не ґрунтується на наявних у матеріалах справи документах, є висновок господарського суду Харківської області про наявність обов`язку відповідача повернути позивачу грошові кошти у розмірі 83913,68грн., що складаються з суми гарантійного платежу у розмірі 31700,00грн. та переплат з комунальних платежів у розмірі 52213,68грн.

Крім того, враховуючи недоведеність позивачем прострочення відповідачем грошового зобов`язання, відсутні правові підстави для нарахування інфляційних у розмірі 10061,25грн., 3% річних у розмірі 2462,23грн. та пені в розмірі 10704,17грн. і, відповідно, відсутні правові підстави для стягнення з Фізичної особи - підприємця Герасімова І.В. заявлених до стягнення сум.

Посилання скаржника на те, що у рішенні суду неправильно зазначено номер будинку (№45), та на те, що відповідач жодного дня не проживав у будинку АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю водопостачання та водовідведення, судовою колегією не приймаються з огляду на наступне.

Сам лише факт невірного зазначення у резолютивній частині рішення номеру будинку не свідчить про неналежне повідомлення судом відповідача про час та місце судового засідання.

Так, місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи-підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців").

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцепроживання Фізичної особи - підприємця Герасімова І.В. визначено: АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвали господарського суду Харківської області про відкриття провадження у справі від 05.04.2018р. та про виклик у судове засідання від 26.04.2018р. були направлені відповідачу за вищевказаною адресою та повернуті підприємством зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Поряд з тим, судова колегія констатує, що частиною 3 ст.120 ГПК України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Слід зазначити, що неотримання адресатом кореспонденції від судового органу зумовлене не об`єктивними причинами, а суто суб`єктивними причинами (залежало від власної ініціативи Фізичної особи - підприємця Герасімова І.В.).

Таким чином, враховуючи, що відповідач не повідомляв органи реєстрації та суд про зміну свого місцепроживання, та беручи до уваги, що ухвали місцевого господарського суду надсилались на адресу скаржника, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на переконання колегія суддів, апелянт був належним чином повідомлений судом про розгляд спору за його участю.

У той же час, відповідач не був позбавлений можливості скористатися вільним доступом до електронного реєстру судових рішень в Україні, в силу статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" та ознайомитися з процесуальними документами по даній справі.

Усе вищевказане вказує на відсутність у діях місцевого господарського суду процесуальних порушень щодо повідомлення відповідача про час та місце судових засідань. Отже, колегія суддів вважає посилання відповідача в цій частині, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими.

За приписами ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи викладені вище висновки суду апеляційної інстанції про належне та своєчасне повідомлення судом першої інстанції відповідача про час та місце судових засідань, судова колегія дійшла висновку, що апелянтом не доведено неможливості подання до господарського суду Харківської області доказів з причин, що об`єктивно не залежали від нього, що, у свою чергу, виключає наявність підстав для їх прийняття та оцінки судом апеляційної інстанції. Крім того, суд звертає увагу, що частина наданих апелянтом документів датована вже після прийняття оскаржуваного рішення. За таких обставин, Східний апеляційний господарський суд повертає документи, додані до апеляційної скарги, заявнику.

За таких же підстав суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про приєднання документів до справи та їх повернення на адресу заявника без надання їм правової оцінки.

Отже, Східний апеляційний господарський суд зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та визнано встановленими обставини, що мають значення для справи, при їх недоведеності, що у підсумку призвело до прийняття помилкового рішення, тому апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця Герасімова І.В. підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Харківської області від 21.05.2018р. (повний текст складено та підписано 29.05.2018р.) у справі №922/850/18 - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельна Компанія "Економ Плюс".

За змістом ст.129 ГПК України такий результат апеляційного перегляду має наслідком покладення судових витрат на позивача. При цьому, судом апеляційної інстанції враховано, що при зверненні до господарського суду Харківської області позивачем сплачено судовий збір не у повному обсязі, а саме сплачено 1760,00грн., у зв`язку з чим судовий збір у розмірі 2,00грн. підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Герасімова Ігоря Вікторовича, м.Харків, на рішення господарського суду Харківської області від 21.05.2018р. (повний текст складено та підписано 29.05.2018р.) у справі №922/850/18 - задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 21.05.2018р. (повний текст складено та підписано 29.05.2018р.) у справі №922/850/18 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельна Компанія "Економ Плюс", м.Запоріжжя, до Фізичної особи - підприємця Герасімова Ігоря Вікторовича, м.Харків, про стягнення 107141,33грн. - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельна Компанія "Економ Плюс" (69002, м.Запоріжжя, вул.Грязнова, 10а; ) на користь Фізичної особи - підприємця Герасімова Ігоря Вікторовича ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2643,00грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельна Компанія "Економ Плюс" (69002, м.Запоріжжя, вул.Грязнова, 10а; ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2,00грн.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 05.07.2019р.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Суддя А.М. Білецька

Суддя В.І. Пушай