РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.07.2019Справа № 910/5833/19

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маліал» (вул. Марка Озерного, буд. 1-А, м. Дніпро, 49000) до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Тверська, буд. 5, м. Київ, 03680) про стягнення 10 235,43 грн., -

Без виклику сторін

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Маліал», звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця», в якому просить суд стягнути з АТ «Українська залізниця» штрафні санкції за договором № УЗ/ЦБМЕС-18530/Ю від 28.09.2018: пеню у розмірі 4652,32 грн., 3% річних у розмірі 775,38 грн., інфляційні втрати у розмірі 4807,73 грн., судові витрати, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 28.09.2018 між ТОВ «Маліал» та АТ «Українська залізниця» укладено договір № УЗ/ЦБМЕС-18530/Ю від 28.09.2018 на поставку фурнітури поворотно-відкидної, дверної, москітної, матеріалів для виробництва склопакетів, супутніх матеріалів для виготовлення металопластикових вікон та дверей зі специфікацією № 1 до даного договору. Замовником було прострочено здійснення оплати за поставлений товар на загальну суму 343409,28 грн. на строк від 73 до 90 днів. При цьому у провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа про стягнення з АТ «Українська залізниця» заборгованості за договором № УЗ/ЦБМЕС-18530/Ю від 28.09.2018 року в сумі 343409,28 грн. та штрафних санкцій за прострочення оплати за даним договором, які розраховані на день подачі до суду позову, а саме 04.03.2019. Після подання вищевказаного позову до суду АТ «Українська залізниця» здійснило оплату основного боргу в сумі 343409,28 грн. двома платежами, а саме 293489,28 грн. сплачено 29.03.2019 та 49920,00 грн. сплачено 15.04.2019. Поданням даного позову ТОВ «Маліал» скористалось своїм правом стягнення з боржника штрафних санкцій за весь період прострочення оплати. У даному випадку це штрафні санкції за несвоєчасну оплату 343409,28 грн. за 25 та 42 днів, починаючи з 05.03.2019, а саме: 293489,28 грн. за період до 29.03.2019 та 49920,00 грн. за період до 15.04.2019. Сума пені за вказані періоди становить 4652,32 грн., 3% річних - 775,38 грн.; інфляційних втрат за період з 15.01.2019 по 15.04.2019 - 4807,73 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2019 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, позивачу надано строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, відповідачу надано строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (у разі подання такого) подати заперечення на відповідь на відзив.

Копію даної ухвали про відкриття провадження у справі позивачем отримано 16.05.2019, відповідачем - 15.05.2019, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

03.06.2019 до Господарського суду міста Києва від представника відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» Шпилєвої О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить суд зменшити розмір пені, оскільки позовна заява не містить доказів, які б свідчили про ймовірність збитків позивача у зв`язку з діями відповідача щодо несвоєчасної оплати за даним договором.

06.06.2019 до Господарського суду міста Києва від уповноваженого представника позивача ТОВ «Маліал» надійшла відповідь на відзив відповідача, який в даному випадку суд не бере до уваги у зв`язку із недотриманням позивачем вимог ч. 5 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України щодо направлення копії відповіді на відзив відповідачу.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

28.09.2018 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маліал» укладено договір поставки № УЗ/ЦБМЕС-18530/Ю, за умовами якого постачальник ТОВ «Маліал» передає у власність замовника ПАТ «Українська залізниця» , а замовник оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації (Додаток № 1), що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною.

Згідно із п. 1.2. Розділу 1 укладеного договору найменуванням товару за договором виступає: фурнітура поворотно-відкидна, дверна, москітна, матеріали для виробництва склопакетів, супутні матеріали та підвіконня для виготовлення металопластикових вікон та дверей.

Відповідно до Специфікації № 1 (Додаток № 1 до договору) загальна сума поставки за укладеним між сторонами договором складає 3660000,00 грн. з урахуванням ПДВ 20% 610000,00 грн. (а.с. 12-14).

Згідно із відомостями видаткової накладної № 110 від 29.12.2018 ТОВ «Маліал» здійснило відповідачу поставку підвіконня ПВХ-внутрішнього 500 мм у кількості 696 м.п., підвіконня ПВХ-внутрішнього 700 мм у кількості 480 м.п., пластини анкерної оцинкованої UT № 0 у кількості 32000 шт., всього на загальну суму з ПДВ 343409,28 грн. (а.с. 15).

29.12.2018 позивачем на користь відповідача було здійснено поставку вказаного товару, що підтверджується актом № 110 приймання-передачі товару від 29.12.2018 та товарно-транспортними накладними № 2912-9, № 2912-11, № 2912-14 від 29.12.2018 (а.с. 16-22).

29.12.2018 позивачем було виставлено рахунок на оплату № М-109 про сплату за товар у розмірі 343409,28 грн. (а.с. 23).

В подальшому ТОВ «Маліал» звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до АТ «Українська залізниця» про стягнення 418048,86 грн., з яких 343409,28 грн. - основний борг; 32506,11 грн. - пеня, 5417,70 грн. - 3% річних та 36715,77 грн. - інфляційні втрати (справа № 910/2886/19).

27.03.2019 відповідачем на користь позивача здійснено частково оплату за товар за укладеним договором поставки у розмірі 293489,28 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1706725 (а.с. 26)

15.04.2019 відповідачем сплачено суму коштів за поставлений товар у розмірі 49920,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1759546 (а.с. 27).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.05.2019 позов ТОВ «Маліал» до АТ «Українська залізниця» про стягнення 418048,86 грн. задоволено частково. Закрито провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 49920,00 грн.; стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маліал» пеню у розмірі 32506 грн. 11 коп., 3 % річних у розмірі 5417 грн. 70 коп., інфляційні втрати у розмірі 1717 грн. 04 коп., судовий збір у розмірі 5745 грн. 75 коп. та витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 947 грн 60 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.05.2019 у справі № 910/2886/19 з відповідача на користь позивача стягнуто суму пені, 3% річних та інфляційні втрати за період прострочення сплати заборгованості по договору до подання даної позовної заяви до суду, тобто до 04.03.2019.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 266 Господарського кодексу України передбачено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За правилами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 552 Цивільного кодексу України визначено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законодавчо кредитор має право вимагати від боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, повернення не тільки основного боргу, а й сплати встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три відсотки річних від простроченої суми, які є фактично платою за користування боржником грошовими коштами кредитора за весь період прострочки виконання грошового зобов`язання, а також пені. Зазначені норми не обмежують права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується і після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Відповідно до п. 11.2. Розділу 11 укладеного договору поставки замовник за даним договором несе наступну відповідальність: у разі порушення строків оплати замовник сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочки, включаючи день оплати.

За умовами п. 7.1. Розділу 7 договору поставки розрахунки за поставлений товар здійснюються замовником протягом 10 банківських днів з дати поставки товару, але не раніше дати реєстрації постачальником податкової накладної, які підлягають оплаті, в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлених чинним законодавством порядку та строки.

Згідно відомостей податкової накладної, податковий номер № 52 від 29.12.2018 загальна сума коштів, що підлягала сплаті відповідачем, з урахуванням податку на додану вартість, складала 343409,28 грн. Вказана накладна було доставлена до центрального рівня Державної податкової служби України 15.01.2019.

Таким чином, строк оплати за договором поставки, укладеним між сторонами, сплив 15.01.2019, при цьому відповідачем у повному обсязі було здійснено погашення заборгованості за укладеним договором поставки 27.03.2019 у сумі 293489,28 грн. та 15.04.2019 у сумі 49920,00 грн.

За рішенням Господарського суду міста Києва від 08.05.2019 період нарахування штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат складав 48 днів з розрахунку на день подачі відповідного позову 04.03.2019. В той же час загальний період нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат складає 73 дні та 90 дні відповідно, враховуючи строки погашення боргу за договором, у зв`язку з чим з вирахуванням періоду звернення до суду із даними вимогами період нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат складає 25 днів (за період з 15.01.2019 по 29.03.2019 з вирахуванням 48 днів) та 42 дні (за період з 15.01.2019 по 15.04.2019 з вирахуванням 48 днів).

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму пені та 3% річних: за період прострочення оплати заборгованості з 05.03.2019 по 29.03.2019 на суму 3 618,36 грн., за період з 05.03.2019 по 15.04.2019 на суму 1 033,96 грн., 3% річних за період з 05.03.2019 по 29.03.2019 на суму 603,06 грн., за період з 05.03.2019 по 15.04.2019 на суму 172,32 грн., а також інфляційні нарахування за період з 15.01.2019 по 15.04.2019 на загальну суму 4 807,73 грн.

Наданий позивачем розрахунок вказаних нарахувань відповідає фактичним обставинам справи, а тому вимога про стягнення з відповідача пені у розмірі 4652,32 грн., 3% річних за період прострочення оплати заборгованості на суму 775,38 грн., а також інфляційних нарахувань у сумі 4807,73 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо обгрунтування зменшення пені, наведеного відповідачем у поданому відзиві на позовну заяву, суд доходить до такого висновку.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом наведених норм зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені, а також розмір, до якого підлягає їх зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Вказана правова позиція взаємоузгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 19.03.2019 у справі № 908/856/18.

В обгрунтування підстав для зменшення розміру пені, відповідач у поданому відзиві посилається на те, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін на підставі оцінки усіх матеріалів справи, в той час як в позовній заяві немає доказів, які б свідчили про ймовірність збитків позивача у зв`язку з діями відповідача щодо несвоєчасної оплати за даним договором.

В той же час, наявність або відсутність обставин понесення позивачем збитків у зв`язку з порушенням боржником умов зобов`язання не являється підставою для відмови у стягнення пені за прострочення сплати по зобов`язанню, при цьому заявлений розмір пені не перевищує суми заборгованості за укладеним договором.

З огляду на вищевикладене беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, суд доходить висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Маліал» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 10235,43 грн.

В порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем під час звернення до суду, у розмірі 1 921,00 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40075815, вул. Тверська, буд. 5, м. Київ, 03680) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маліал» (ідентифікаційний код 37538490, вул. Марка Озерного, буд. 1-А, м. Дніпро, 49000) пеню у розмірі 4652 грн. 32 коп., 3% річних у розмірі 775 грн. 38 коп., інфляційні втрати у розмірі 4807 грн. 73 коп. та судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп., а всього 12156 (дванадцять тисяч сто п`ятдесят шість) грн. 43 (сорок три) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено та підписано 08.07.2019.

Суддя: В.О.Демидов