ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2019 р.м. ХарківСправа № 914/561/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання Деньковичі А.Й.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Філії управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" АТ "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України", м. Львів
до Приватного акціонерного товариства "Енергооблік", м. Харків
про стягнення коштів в сумі 1145134,38 грн.
за участю представників:

позивача Кухтика В.М., довіреність №1-303 від 29.12.2018 року;

відповідача Загребельного М.С., ордер №001405 від 20.05.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Укртрансгаз" від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" до Приватного акціонерного товариства "Енергооблік" про стягнення 384264,40 грн. пені та 760869,98 грн. штрафу, у зв`язку з неналежним виконанням ПАТ "Енергооблік" своїх зобов`язань в частині строків виконання робіт за договором підряду від 04.09.2018 року (зареєстрований в УМГ "Львівтрансгаз" 16.01.2018 року за № ). Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.04.2019 року було прийнято позовну заяву та призначено справу № 914/561/19 до розгляду за правилами загального позовного провадження на 22.05.2019 року о 10:45 годині.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.05.2019 року підготовче засідання відкладено на 10.06.2019 року на 12:00 год.

28.05.2019 року відповідач подав відзив (вх.№ 13070), в якому, з позовною заявою не погодився, вважає розмір штрафних санкцій необґрунтованим, надмірно великим та просив зменшити їх на 90 %.

В судовому засіданні 10.06.2019 року оголошено перерву до 18.06.2019 року до 10:45 год.

12.06.2019 року позивач надав пояснення щодо суми позовних вимог (вх.№14460), які досліджено судом та приєднано до матеріалів справи.

18.06.2019 року позивач надав відповідь на відзив (вх.№ 14707), в якій вказав, що порушення відповідачем господарського зобов`язання за викладених ним обставин, які не вважаються тим випадком, за який сторона може бути звільнена від відповідальності, про що прямо встановлено нормою матеріального права (ст. 617 ЦК України), тобто не є винятковим випадком, який надає право суду застосовувати ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.06.2019 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.07.2019 року на 11:30 год.

Представник позивача у судовому засіданні 01.07.2019 року підтримав позов та відповідь на відзив, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 01.07.2019 року підтримав відзив, просив зменшити розмір штрафних санкцій на 90%.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані ними докази, суд встановив наступне.

04.09.2018 року між акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі Філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" (позивач, замовник) та приватним акціонерним товариством "Енергооблік" (відповідач, підрядник) укладено договір підряду (зареєстрований в УМГ "Львівтрансгаз" 16.01.2018 року за №) (далі - Договір), відповідно до умов якого, підрядник зобов`язувався в порядку та на умовах визначених Договором, за завданням замовника, на свій ризик, власними та залученими силами і засобами, матеріалами і механізмами виконати: "Ремонт пунктів вимірювання витрати газу ГРС Новояворівськ, ГРС Холодновітка, ГРС Дрогобич, ГРС Жидачів, ГРС Новоград-Волинський, ГРС Володимир-Волинський, ГРС Кам`янка-Бузька, ГРС Луцьк, а замовник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених в ньому Договорі, прийняти і оплатити роботи.

Умовами Договору встановлені строки виконання робіт, а саме 360 днів після підписання сторонами цього договору (п.4.1 Договору), тобто кінцевий строк виконання усіх робіт по Договору закінчується 11.01.2019 року.

Зміст і строки виконання основних етапів робіт, що виконуються за цим Договором, визначаються календарним планом, який є невід`ємною частиною цього Договору і оформляється як додаток № 2 (п.4.2 Договору).

Ціна Договору - 7608699, 80 грн., в т.ч. ПДВ 1268116,33 грн.

Строк дії Договору - з 16.01.2018 року по 11.01.2019 року, а в частині розрахунків - до повного виконання (п. 11.1. Договору).

Позивач зазначає, що станом на 06.03.2019 року, роботи по другому етапу календарного плану (Додаткова угода № 1) виконані не у повному обсязі, а саме не поставлено обладнання, не виконані монтажні та пусконалагоджувальні роботи на газорозподільних станціях (далі - ГРС) Новояворівськ, ГРС Холодновітка, ГРС Жидачів, ГРС Новоград-Волинський, ГРС Володимир-Волинський, ГРС Кам`янка-Бузька, ГРС Луцьк.

Умовами Договору (п. 14.5.) встановлено, що у разі порушення підрядником строків виконання, він сплачує замовнику неустойку у розмірі 0,1 %, окрім того, за прострочення понад 30 днів - додатково сплачує штраф у розмірі 10% від суми Договору.

Враховуючи те, що відповідачем виконано частину робіт, що підтверджують акти приймання виконання робіт № 1 за серпень 2018 року, №2 за вересень 2018 року, №3 за січень 2019 року та № 4 за січень 2019 року, акти №№ 1-8 від 15.05.2018 року, позивачем нараховано пеню за період з 15.01.2019 року по 25.03.2019 року в сумі 384264,40 грн. та штраф у розмірі 10% від суми Договору 760869,98 грн. за прострочення виконання робіт більш ніж на 30 днів.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

За приписами ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В силу ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч. 1 ст. 846 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже було зазначено, у відповідності до календарного плану строк виконання усіх етапів робіт по Договору становить 360 днів з моменту підписання Договору, тобто кінцевий строк виконання усіх робіт по Договору закінчився 11.01.2019 року.

Проте, всупереч умовам Договору, у встановлені строки відповідач не виконав свої зобов`язання, чим припустився порушення господарського зобов`язання.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України вказано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. (ч.ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

При цьому, право учасників господарських правовідносин встановлювати інші, ніж передбачено Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобов`язань, у тому числі, встановлювати неустойку за порушення негрошового зобов`язання, визначено частиною 2 ст. 546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору, яка передбачена ст. 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності - договірної санкції за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань.

Аналогічну позицію висловлено Вищим господарським судом України в інформаційному листі №01-06/249 від 15.03.2011 року та Верховним Судом України у постанові від 22.11.2010 року по справі №14/80-09-2056.

Умовами Договору (п. 14.5.) встановлено, що у разі порушення підрядником строків виконання, він сплачує замовнику неустойку у розмірі 0,1 %, окрім того, за прострочення понад 30 днів - додатково сплачує штраф у розмірі 10% від суми Договору.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені та штрафу, суд вважає його арифметично вірним та обґрунтованим.

Водночас, відповідачем заявлено клопотання про зменшення штрафних санкцій на 90%.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій (частина друга названої статті).

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд також зауважує, що цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (пункт 3.2 рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 року).

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з розміром збитків кредитора, а також повинен врахувати інші інтереси сторін.

Щодо причин несвоєчасного виконання відповідачем визначених Договором робіт, останній зазначив, що на виконання вимог Договору, ПАТ "Енергооблік" встановлює автоматичні потокові вологоміри ТОРОС 3-1. У складі вологоміра ТОРОС 3-1 для визначення вологовмісту використовуються датчики вологості, основною складовою частиною котрого є мікроохолоджувач ТЄМО. При цьому від виробника ПП "Прилад-Центр" була затримка з постачанням полімерних кристалів, які використовуються у виробництві датчиків вологості ТОРОС 3-1, у зв`язку з чим ПАТ "Енергооблік" не мало змогу виконати ряд робіт, визначених у договорі підряду, у визначені сторонами строки.

Вищевказані обставини підтверджуються листом ПП "Прилад-Центр" від 26.11.2018 року № 1012, який міститься в матеріалах справи.

Суд також враховує, що позивачу у зв`язку з несвоєчасним виконанням робіт відповідачем, не було завдано збитків.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач продовжує виконувати визначені у Договорі підряду роботи, станом на 27 травня 2019 року, майже всі роботи виконані в повному обсязі, що підтверджується актами виконаних робіт, будь-яких зауважень з боку позивача щодо якості робіт не надходило.

З наданих відповідачем документів також вбачається, що ПАТ "Енергооблік" наразі перебуває у скрутному фінансовому становищі, сукупний залишок коштів на його рахунках відкритих у банківських установах складає 15813,10 грн. При цьому, відповідно до штатного розпису відповідача, на підприємстві працює більше 150 осіб. Отже, стягнення непропорційно високих штрафних санкцій може призвести до затримки виплати заробітної плати, а згодом і до банкрутства підприємства відповідача.

Суд наголошує, що неустойка (пеня, штраф) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак після порушення боржником свого обов`язку неустойка виконує штрафну і компенсаційну функції.

Суд вважає, що у цьому випадку, її розмір як штрафу, тобто майнової відповідальності боржника за невиконання обов`язку, очевидно, є непропорційним, оскільки становить майже 20% від загальної ціни Договору. Як компенсація - також, безсумнівно, значно перевищує збитки, заподіяні позивачу внаслідок прострочення відповідачем строків виконання робіт.

Таким чином, завищений, непропорційний розмір штрафних санкцій, жодним чином не стимулює відповідача, а навпаки, заганяє його у "боргову яму", по суті ставить у безвихідне становище, позбавляючи як фактичної можливості, так і мотивації для подальшого виконання робіт.

З огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги ступінь виконання зобов`язання відповідачем, майновий стан сторін, відсутність доказів понесення позивачем збитків в результаті дій відповідача та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру штрафних санкцій на 80%.

На підставі ст.ст. 6, 11, 15, 16, 525, 530, 551, 626, 613, 625, 837, 846 Цивільного кодексу України, ст. 173, ч. 1 ст. 174, ст.ст. 230-233 Господарського кодексу України та керуючись статтями 73-74, 76-80, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Енергооблік" (61052, м.Харків, вул. Мала Панасівська, 1, ) на користь Філії управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" (79026, м. Львів, вул. Рубчака, 3, ) АТ "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) пеню в сумі 76852,88 грн., штраф в сумі 152174,00 грн. та судовий збір в сумі 17177,02 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили, відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду в установленому законом порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09.07.2019 року.

Суддя О.В. Смірнова