УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

08.07.2019Справа № 910/6974/19

Суддя Маринченко Я.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бівер С» (03150, м. Київ, вул. Євгена Коновальця (Щорса), буд. 15, корп. 3; ідентифікаційний код 39483377) про вжиття заходів забезпечення позову до Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест» (01011, м. Київ, пров. Євгена Гуцала, буд. 3; ідентифікаційний код 19199961), без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бівер С» звернулось до господарського суду міста Києва із вказаною позовною заявою, пославшись на те, що 01.11.2017 між позивачем та відповідачем було укладено Договір на виконання будівельно-монтажних робіт № за умовами якого позивачем, протягом 2017-2018 років було виконано роботи на загальні суму 539280,09 грн. Так позивач зазначає, що відповідачем на в повному обсязі було виконано взятих на себе зобов`язань з оплати виконаних робіт, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 336764,26 грн. Крім того позивачем нараховано до стягнення пеню в сумі 30188,84 грн., 3% річних в розмірі 6034,08 грн. та інфляційні втрати в сумі 19296,78 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.06.2019 відкрито провадження у справі №910/6974/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

05.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Бівер С» звернулося до господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на рахунках Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест» у розмірі 428168,22 грн.

Заява обґрунтована тим, що на думку позивача існує загроза ухилення Приватним акціонерним товариством «Фарлеп-Інвест» від виконання рішення суду у разі задоволення позову. Зокрема позивач вказує, що із засобів масової інформації останньому стало відомо про наміри відповідача, а саме власника істотної участі ПП «Фарлеп-Інвест», яке є власником оператора фіксованого зв`язку Vega, продати свої активи іншому лідеру на ринку, мобільному оператору Vodafone Ukraine. Крім того, заявник зазначає, що наразі існує декілька судових рішень про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в загальному розмірі 1338246,60 грн., які на даний час не виконані відповідачем. На підставі викладеного позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може суттєво ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бівер С» про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається, зокрема, після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України).

Так, обґрунтовуючи подану заяву заявник посилається на те, що на думку останнього існує загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення у даній справі у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість зникнення/знищення певних доказів або імовірність порушення прав особи без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Судом зазначається, що в поданій заяві, заявник посилається на інформацію, яка розміщена у засобах масової інформації, проте заявник жодним чином не обґрунтовує та жодним чином не підтверджує достовірності вказаної інформації та реальних намірів власника істотної участі відповідача реалізувати свої права на користь іншої юридичної особи. Крім того, суд зазначає, що наявність інших судових рішень про стягнення з відповідача грошових коштів не може свідчити про ухилення відповідачем від сплати заборгованості у разі задоволення позову у даній справі.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Враховуючи вище зазначене, суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не наведено належних обґрунтувань та не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви.

Відповідно до ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 960,50 грн. за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника Товариство з обмеженою відповідальністю «Бівер С».

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Бівер С» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дата підписання: 08.07.2019.

Суддя Я.В. Маринченко