ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2019 Справа № 904/201/19

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Орєшкіна Е.В., Дармін М.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2019 у справі №904/201/19 (суддя Ліпинський О.В.; рішення ухвалене в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін у місті Дніпро, повне рішення складено 21.03.2019)

за позовом Комунального підприємства "Кривбасводоканал", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, м.Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 23225,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості у розмірі 23225,53 грн., з яких: борг за надані послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 17738,69 грн., пеня у розмірі 3207,54 грн., три проценти річних у розмірі 540,91 грн., інфляційні втрати у розмірі 1738,39 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на порушення відповідачем зобов`язань передбачених п. 5.1. договору про надання послуг з централізованого постачання холодної питної води і водовідведення №210 від 30.03.2017 в частині повної та своєчасної оплати суми по рахунку №49623/05/2172б на суму 17738,69 грн. Вказана в рахунку плата розрахована позивачем у відповідності до пунктів 3.2., 3.3., 3.4. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України на підставі акту технічного обстеження систем водопостачання та водовідведення ТІ від 14.11.2017, яким зафіксоване порушення відповідачем п. 4.3. вказаних Правил.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2019 у справі №904/201/19 (суддя Ліпинський О.В.) позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь Комунального підприємства "Кривбасводоканал" борг за надані послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 17738,69 грн., три проценти річних у розмірі 540,91 грн., інфляційні втрати у розмірі 1738,39 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 1655,70 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду вмотивоване обґрунтованістю позовних вимог в частині нарахованої до стягнення суми заборгованості, на час вирішення спору відповідачем доказів сплати заборгованості суду не надано. Судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку трьох процентів річних та інфляційних втрат, визнано його правильним та таким, що підлягає задоволенню. Суд відмовив позивачу в частині вимог щодо стягнення нарахованої ним пені, оскільки наданий розрахунок позивачем було зроблено після закінчення строку, встановленого законом для такого нарахування.

ГТУЮ у Дніпропетровській області (відповідач) звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2019 у справі №904/201/19 в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення.

Апелянт вважає оскаржене рішення суду необґрунтованим та таким, що прийняте з неповним встановленням обставин справи, які мають значення для справи, а також таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права.

ГТУЮ у Дніпропетровській області зазначає, що між сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого постачання питної води та водовідведення №210 від 30.03.2017 загальною вартістю послуг з урахуванням додаткової угоди до договору №01 від 28.09.2017 на суму 1948,00 грн. терміном дії з 01.01.2017 до 31.12.2017. Розрахунки з постачальником послуг у 2017 році проведені по жовтень 2017 року на суму 958,85 грн. Залишок коштів за договором станом на 01.11.2017 становив 989,15 грн. Оскільки після виявлення інспекторами відділу по роботі з юридичними особами КП "Кривбасводоканал" самовільного підключення після точки балансового розмежування до приладу обліку, кульового крану діаметром 20 мм, від якого підключений шланг (про що складено Акт технічного обстеження систем водопостачання та водовідведення від 14.11.2017), позивач надав рахунок та рахунок-акт на суму 17738,69 грн., а залишок за договором становив 989,15 грн., тому у ГТУЮ була відсутня можливість здійснити оплату за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за листопад-грудень 2017 року. Крім того, згідно з пунктом 1 статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних зобов`язань, узятих на облік органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. У своєму відзиві та у судовому засіданні відповідач зазначив про те, що ГТУЮ у Дніпропетровській області є бюджетною установою, розрахункове обслуговування якої здійснюється через органи державної казначейської служби у відповідності до вимог Бюджетного кодексу України, наголошував на тому, що у ГТУЮ у Дніпропетровській області в рамках умов даного договору була відсутня можливість провести оплату послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за листопад-грудень 2017 року у сумі 17738,69 грн., оскільки дана сума не відповідала умовам договору.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.05.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2019 у справі №904/201/19; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

КП "Кривбасводоканал" (позивач) у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що при розгляді даної справи суд першої інстанції повністю дослідив всі надані документи і матеріали, з`ясував фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду даної справи і вирішення спору по суті. Позивач акцентує увагу суду апеляційної інстанції на тому, що скаржник (відповідач) ні в тексті апеляційної скарги, ні в тексті відзиву на позов не заперечує наявність факту самовільних дій на мережах водопостачання, а саме факт самовільного приєднання до діючих систем централізованого водопостачання, перед приладом обліку, оскільки у термін до 05.12.2017 самовільний трубопровід демонтовано відповідачем та зафіксовано двостороннім Актом №2420 ТІ від 05.12.2017. Позивач вказує також на те, що твердження відповідача стосовно того, що залишок коштів за Договором станом на 01.11.2017 становив 989,15 грн. суперечить пунктам 1.3., 1.4. та 4.1. самого Договору. Зазначені пункти Договору входять в предмет Договору, є істотними умовами і є необхідними для даного виду договорів, але фактично встановити кількість послуги та визначити ціну їх на рік, яка буде спожита до закінчення дії Договору неможливо, оскільки облік відпущеної води та прийнятих стоків здійснюється виконавцем та споживачем на підставі показників засобів вимірювальної техніки.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено такі обставини.

Між Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" (Виробник) та Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області (Споживач) укладено договір про надання послуг з централізованого постачання питної води і водовідведення №210 від 30.03.2017 (далі - Договір, а.с.15-18).

Згідно з п. 1.1. Договору, Виробник зобов`язується у 2017 надати Споживачу послуги з централізованого постачання питної води і водовідведення до межі балансової належності мереж.

Виробництво питної води здійснює державне промислове підприємство "Кривбаспромводопостачання".

Пунктом 1.2. Договору визначено, що Споживач зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги за встановленими тарифами.

Загальний обсяг послуг з централізованого постачання питної води орієнтовно складає: 500м3 (на 2017) (пункт 1.3. Договору).

Загальний обсяг послуг централізованого водовідведення стічних вод орієнтовно складає: 500м3 (на 2017) (пункт 1.4. Договору).

Пунктом 3.1. Договору сторони встановили, що об`єктом користування послугами централізованого водопостачання та водовідведення є Сьома криворізька державна нотаріальна контора Криворізької філії Дніпропетровського державного нотаріального архіву за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Льотчиків, 36 А.

Відповідно до п. 3.3. Договору, вузли обліку повинні розташовуватись на мережі Споживача, а саме на межі балансової належності мереж Виробника та Споживача, що визначається відповідно до актів розмежуванні балансової належності мереж.

Засоби обліку води беруться Виробником на абонентський облік після їх опломбування представником Виробника в місцях їх приєднання до трубопроводів. Неопломбовані засоби обліку води до експлуатації не допускаються (пункт 3.6. Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору, орієнтовна загальна вартість послуг за цим Договором становить: 5448,00 грн. на 2017 рік, у тому числі ПДВ 908,00 грн.

Тарифи на послуги водопостачання та водовідведення на день підписання договору затверджені Згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №1238 від 07.07.2016 року складають з 02.08.2016 року за 1м3 без ПДВ:

- Централізоване водопостачання - 4,32 грн.

- Централізоване водовідведення - 4,76 грн.

Згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №1239 від 07.07.2016 складають з 02.08.2016 (з використанням внутрішньобудинкових систем) за 1м3 з ПДВ:

- Централізованого постачання холодної води - 5,50 грн.

- Централізованого водовідведення - 6,05 грн.

Вартість послуг може бути змінена відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно з п. 5.1. Договору, розрахунки за надані послуги споживач здійснює шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виробника по факту наданих послуг, в 10-ти денний термін від дати надходження оформлених належним чином рахунків та актів наданих послуг до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

У пункті 7.2. Договору сторони обумовили, що Споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим Договором за: недотримання вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.

Даний Договір набирає чинності з моменту підписання і діє в частині надання послуг водопостачання і водовідведення до 31 грудня 2017 р., а в частині здійснення розрахунків за надання послуги - до повного погашення заборгованості. На підставі ст. 631 ЦКУ сторони встановили, що умові договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання, а саме з 01.01.2017 (п. 11.1. Договору).

Сторонами складено Акт розмежування балансової належності мереж водопостачання та водовідведення та експлуатаційної відповідальності сторін за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Льотчиків, 36 А.

Відповідно до п.п. 1.2 зазначеного акту КП "Кривбасводоканал" несе відповідальність за експлуатацію та обслуговування водопроводу діаметром 100мм по вул. Льотчиків, 36 А.

Криворізьке міське управління юстиції несе відповідальність за експлуатацію та обслуговування водопроводу 50 мм, врізаного у водопровід 100 мм, включаючи засувку та водопровідний колодязь на врізки В.К. №1.

Межею розділу є фланці кріплення засувок на врізки зі сторони водопроводу 100 мм.

Відповідно до п. 2.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України №190, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 за № 936/15627 (надалі - Правила №190) договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду та питне водопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги".

Право виробника здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків та споруд, вимагати термінового усунення витоків з водопровідних мереж та обладнання, сприяти впровадженню засобів обліку та регулювання споживання питної води передбачено абзацем 2 частини 1 статті 23 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання".

Відповідно до Правил №190 та умов договору, виробник має право перевіряти технічний стан водопровідних мереж та обладнання.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 14.11.2017 уповноваженими представниками позивача в присутності представників відповідача здійснено обстеження мереж водопостачання та водовідведення об`єкту за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Льотчиків, 36А.

За результатами обстеження системи водопостачання встановлено, що на трубопроводі споживача, після точки балансового розмежування, до приладу обліку, виявлено самовільне, без погодження з КП "Кривбасводоканал", підключення кульовий кран ДУ 20 мм від якого підключений шланг, що є порушенням п. 4.3 Правил № 190, про що складено Акт технічного обстеження системи водопостачання та водовідведення від 14.11.2017. До зазначеного акта надано матеріали фото фіксації порушення, а також його схематичне зображення.

05.12.2017 відповідачем складено акт №2420 ТІ технічного обстеження системи водопостачання та водовідведення, яким зафіксовано усунення порушень встановлених актом від 14.11.2017.

Стаття 46 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" встановлює, що особи, винні у самовільному підключенні споживачів до об`єктів та систем питного водопостачання і водовідведення, притягаються до відповідальності згідно із законами України.

В пункті 7.2. Договору сторони також встановили, що відповідача ("Споживач") несе відповідальність згідно із законодавством та цим Договором за недотримання вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.

Пункт 3.2. Правил №190 визначає, що водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними.

Відповідно до пункту 3.3. Правил №190 у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Згідно пункту 3.4. Правил №190 розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

У разі відсутності у споживача засобів обліку на каналізаційних випусках кількість стічних вод визначається за кількістю води, що надходить з мереж централізованого водопостачання та з інших джерел (пункт 3.14. Правил №190).

Враховуючи виявлені порушення, на підставі норми чинного законодавства, позивачем здійснено розрахунок витрат води за період з 14.10.2017 по 14.11.2017 в обсязі 1628 м3 споживання води та 1628 м3 стоків на загальну суму 17 738,69 грн. (а.с. 25).

Для оплати визначеного обсягу витрат води, позивачем виставлено рахунок №49623/05/2172б, який направлено на адресу відповідача. В матеріалах справи наявні докази отримання відповідачем рахунку 26.12.2017 (а.с.27).

Відповідно до умов п. 5.1 договору, відповідач повинен був оплатити вказаний рахунок у строк до 04.01.2018 включно.

На час вирішення спору, доказів сплати означеного вище рахунку суду не надано.

Спірні правовідносини сторін виникли з приводу виконання сторонами господарського договору про надання послуг з централізованого постачання питної води і водовідведення, а тому підлягають регулюванню умовами такого договору та відповідними положеннями чинного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Згідно статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 7.2 договору, споживач несе відповідальність згідно зі законодавством і цим договором за: несвоєчасну оплату послуг з водовідведення у термін, зазначений у п. 4.1 цього договору, споживач сплачує на користь виробника пеню у розмірі 0,1% від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Позивачем надано розрахунок пені за період прострочення з 11.07.2018 по 11.01.2019, розмір якої склав суму 3207,54 грн.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем складено розрахунок трьох процентів річних за період прострочення з 05.01.2018 по 11.01.2019 у розмірі 540,91 грн. та інфляційних втрати за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 у розмірі 1738,39 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача задоволенню в частині стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 17738,69 грн., трьох процентів річних у розмірі 540,91 грн., інфляційних втрат у розмірі 1738,39 грн., суд першої інстанції виходив із того, що при перевірці наданого позивачем розрахунку відсотків річних та інфляційних втрат судом встановлено, що такі розрахунки здійснено правильно.

Щодо заявленої позивачем до стягнення суми 3207,54 грн. пені, суд першої інстанції встановив, що ця санкція розрахована за період, що починається після спливу шестимісячного строку від дня, коли мало бути виконано зобов`язання (04.01.2018), тобто, після закінчення строку, встановленого законом для такого нарахування. Тому за відсутності в договорі інших умов з цього приводу, вимоги в частині стягнення пені в розмірі 3207,54 грн. задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких мотивів.

Як правильно встановив суд першої інстанції, що не було спростоване відповідачем, позивачем було виявлено та зафіксовано факт самовільного підключення відповідача до систем водопостачання, що є порушенням умов укладеного між сторонами договору, а тому відповідно до зазначених вище положень чинного законодавства, у відповідача виникло зобов`язання сплатити відповідачеві вартість витрат води за період з 14.10.2017 по 14.11.2017 в обсязі 1628 м3 споживання води та 1628 м3 стоків, всього на загальну суму 17738,69 грн.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд першої інстанції правильно визначив, що датою, з якої слід обраховувати початок прострочення відповідачем свого зобов`язання, є 05.01.2018, а відтак нарахування пен в розмірі 3207,54 грн. за період з 11.07.2018 по 11.01.2019 суперечить приписам частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, а тому є неправомірним.

Щодо аргументів апеляційної скарги відповідача, то судом апеляційної інстанції встановлено, що за умовами пунктів 1.3., 1.4 та 4.1. договору відповідач, як споживач, зобов`язався прийняти та сплатити позивачеві за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення стічних вод, загальний обсяг яких орієнтовно складає 500 м куб. води та стоків відповідно. При цьому орієнтовна загальна вартість послуги за цим договором становить 5448,00 грн. на 2017 ріку тому числі ПДВ 908,00 грн.

За твердженням відповідача залишок коштів на 01.11.2017 становив 989,15 грн., що є перешкодою для взяття відповідачем таких зобов`язань через те, що Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області є бюджетною установою, розрахункове обслуговування якої здійснюється через органи державної казначейської служби у відповідності до вимог Бюджетного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації.

Так, частиною третьою статті 51 Бюджетного кодексу України передбачено, що розпорядники бюджетних коштів забезпечують у повному обсязі проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, водопостачання, водовідведення, природний газ та послуги зв`язку, які споживаються бюджетними установами, та укладають договори за кожним видом енергоносіїв у межах встановлених відповідним головним розпорядником бюджетних коштів обґрунтованих лімітів споживання.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.4. Наказу Міністерства фінансів України №309 від 02.03.2012 "Про затвердження Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України" бюджетне фінансове зобов`язання - це зобов`язання розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів) сплатити кошти за будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду відповідно до законодавства.

За приписами абзацу 1 пункту 2.1. означеного вище Наказу розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисами (планами використання бюджетних коштів), враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік органами Казначейства.

Як вказує відповідач ця особа є бюджетною установою, розрахункове обслуговування якої здійснюється через органи державної казначейської служби у відповідності до вимог Бюджетного кодексу України, однак відповідних доказів на підтвердження цієї обставини суду в матеріали справи не надано.

Втім особливості фінансування відповідача та взяття ним бюджетних зобов`язань у даному спірному випадку не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Так згідно з частиною 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не є підставою для звільнення відповідача, як замовника послуг за договором, від відповідальності за порушення свого договірного зобов`язання.

Відповідно до положень частин 1 і 2 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Стаття 617 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач не навів обставин та не надав доказів, які є підставою для звільнення його від відповідальності за порушення означених договірних зобов`язань у розумінні наведених вище положень законодавства.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати на оплату судового збору, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2019 у справі №904/201/19 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 04.07.2019.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя М.О. Дармін