ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2019м. ДніпроСправа № 904/1439/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е. за участю секретаря судового засідання Бондаренко О.М.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМПРОДУКТ", селище Холоднянське, Смілянський район, Черкаська область

до Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України, селище міського типу Вишневе, П`ятихатський район, Дніпропетровська область

про стягнення грошових коштів в сумі 1 454 864,21 грн. основного боргу, пені в сумі 452 841,37 грн., 3 % річних у сумі 38 025,76 грн., інфляційних втрат у сумі 139 237,60грн., штрафу у розмірі 145 486,40грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог)

Представники:

від позивача: Архіпенко О.А. представник на підставі ордеру №46533 від 01.04.2019

від відповідача: Жерьобкін О.М. представник за довіреністю №б/н від 08.04.2019

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМПРОДУКТ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів в сумі 1 454 864,21 грн., пені в сумі 363 995,02 грн., 3 % річних у сумі 30 492,36 грн., інфляційних втрат у сумі 109 376,25 грн.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнення доводів позовної заяви.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу № АХП 79-17/04/18 від 17.04.2018, в частині повної та своєчасної оплати за мінеральні добрива.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано три відсотки річних за період прострочення з 21.07.2018 по 01.04.2019 у сумі 30 492,36 грн.; інфляційних втрат за період з 21.07.2018 по 26.03.2019 у сумі 109 379,25грн.

Відповідно до п. 4 додатку 1 до договору № АХП 79-17/04/18 від 17.04.2018 позивачем нараховано пеню за порушення строку розрахунку за поставлений товар у розмірі 363 995,02 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2019справу №904/1439/19 передано судді Петренко Наталії Едуардівні.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2019 вказана позовна заява залишена без руху, позивачем надано строк для усунення недоліків.

25.04.2019 на виконання зазначеної ухвали позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Окрім цього, позивач у прохальній частині позову просив суд витребувати у відповідача для пред`явлення в суді оригінали наступних документів та їх копії, завірені печаткою про відповідність оригіналу, а саме:

- товарно-транспортні накладні від 27.04.2018 № 27/04, 27/04/1;

- видаткову накладну № 1556 від 17.08.2018;

- акт звіряння розрахунків між ТОВ "АГРОХІМПРОДУКТ" та Ерастівською дослідною станцією Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України за період з 01.08.2018 по 14.01.2019 за підписом і завірений печаткою відповідача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.05.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 03.06.2019.

13.05.219 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Короткий зміст відзиву на позов та узагальнення його доводів.

Відповідач є аграрним підприємством державної форми власності.

Внаслідок складного матеріального становища, що виникло в результаті специфіки та ризиковості виробничої діяльності, відповідач не мав можливості оплатити отриманий товар в повному обсязі. Відповідач зазначає, що не виконав зобов`язання за договором в наслідок складного матеріального становища, яке виникло в результаті слабкої врожайності сільськогосподарської продукції у 2018 році, а також відповідач не отримав запланованого прибутку від продажу сільськогосподарської продукції.

Відповідач наголошує, що задоволення позовної заяви в повному обсязі та стягнення такої значної суми штрафних санкцій призведе до фактичної неможливості виконання судового рішення та банкрутства підприємства, у зв`язку з чим, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Крім того, відповідач зазначає, що згідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки можу бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Також, відповідач, посилається на пункт 3.17.4 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 №18, в якому йдеться, що при вирішенні, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони.

Відповідач, вказує, що не мав можливості виконати зобов`язання за договором внаслідок складного матеріального становища, яке виникло в результаті слабкої врожайності сільськогосподарської продукції у 2018, а отже відповідачем не отримано запланованого прибутку від продажу сільськогосподарської продукції. Наведене, на думку відповідача, свідчить про складне матеріальне становище відповідача.

23.05.2019 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Короткий зміст відповіді позивача на відзив та узагальнення його доводів.

Позивач просить задовольнити позов у повному обсязі, оскільки доводи відповідача не підтверджуються ніякими доказами.

Позивач зазначає, що відповідач безпідставно ухиляється від виконання зобов`язання з оплати повної вартості товару. Позивач вказує на те, що відповідач не звертався до нього для підписання додаткових угод з приводу зміни строків оплати, не надав відповіді на пред`явлену претензію про сплату боргу, не повернув позивачу оригіналів товарно-транспортних накладних від 27.04.2018 № 27/04, 24/04/1, видаткових накладних №1556 від 17.08.2018. Відповідачем сплачено за поставлений за договором товар за період з 19.04.2018 по 30.04.2018 на суму 1 654 869,11грн. лише частину у розмірі 200 004,90грн. Наведене на думку позивача свідчить про недобросовісні дії з боку відповідача.

Крім того, позивач зазначає, що розмір неустойки у порівнянні з основною сумою боргу не є надмірно великим та відповідає умовам договору № АХП 79-17/04/18 від 17.04.2018, які встановлені за згодою сторін та не порушують Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Також, на думку позивача, відповідно до статуту відповідача та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вирощування сільськогосподарських культур не є єдиним видом діяльності відповідача, у зв`язку з чим, рівень врожайності не є тим основним фактором, що визначає його майновий стан.

Позивач зауважує, що матеріальне становище учасників господарських правовідносин може змінюватися, у зв`язку з чим відповідач, який не може виконати зобов`язання за договором зараз, зможе виконати його пізніше. Також, наявність судових спорів з контрагентами щодо стягнення заборгованості за укладеними, але не виконаними відповідачем господарськими договорами, та відсутність на даний час, відкритих виконавчих проваджень у господарських спорах, на думку позивача, є підтвердженням платоспроможності відповідача.

30.05.2019 від представника відповідача до суду надійшли заперечення по справі.

Короткий зміст заперечень та узагальнення їх доводів.

Відповідач вказує на те, що відповідно до п. 3 додатку 1 до договору № АХП 79-17/04/18 від 17.04.2018 продавець надає покупцю відстрочення остаточного розрахунку на термін до 20.07.2018. Таким чином, пеня нарахована за період з 20.01.2018 по 01.04.2019 стягненню не підлягає на підставі ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Крім того, відповідач зазначає, що заявлені у позовній заяві штрафні санкції є надмірно великими в порівняні із збитками позивача, а задоволення позовної заяви в повному обсязі та стягнення такої значної суми штрафних санкцій буде мати наслідки фактичної неплатоспроможності.

Також, в господарському судді Дніпропетровської області перебувають на розгляді справи №904/410/19, №904/638/19, №904/668/19 про стягнення з відповідача заборгованості та штрафних санкцій на загальну суму 5 427 883,31грн. Відповідач вказує, що згідно інформації державної служби України з питань праці, у відповідача станом на 01.04.2019 наявна заборгованість із заробітної плати в сумі 1 018 300,00грн. у зв`язку з тяжким фінансовим станом підприємства пов`язаним з сезонністю робіт.

На думку відповідача, тяжкий фінансовий стан за 2018 рік та за І квартал 2019 року підтверджується наданими копіями звітів про фінансові результати відповідача.

03.06.2019 представник позивача надав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме стягнення суми основного боргу у розмірі 1 454 864,21грн., штрафу у розмірі 145 486,40грн., пені у розмірі 452 841,37грн., 3% річних у розмірі 38 025,76грн. та 139 237,60грн. інфляційних втрат.

В підготовче судове засідання 03.06.2019 з`явились представники сторін.

В судовому засіданні представник відповідача просив суд відкласти розгляд справи та надати йому час для ознайомлення з заявою про збільшення розміру позовних вимог та складання письмових пояснень в обґрунтування своєї правової позиції.

Розглянувши матеріали справи та подані документи, Господарський суд вирішив надати сторонам час для складання письмових пояснень.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2019 відкладено підготовче судове засідання на 18.06.2019.

03.06.2019 від представника позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову.

05.06.2019 від представника відповідача до суду надійшли заперечення проти заяви про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2019 відмовлено у задоволенні заяви позивача по забезпечення позову.

В підготовче судове засідання 18.06.2019 з`явились представники сторін.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2019 закрито підготовче провадження; справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 04.07.2019.

В судовому засіданні, яке відбулося 04.07.2019, здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 04.07.2019, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу окремо, який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМПРОДУК" (далі - продавець, позивач) та Ерастівською дослідною станцією Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України (далі - покупець, відповідач) укладено договір купівлі-продажу на умовах товарного кредиту № АХП 79-17/04/18.

В порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передати (поставити) покупцеві мінеральні добрива (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість (п. 1.1.).

Відповідно до п.2.1. договору, найменування, кількість, ціна за одиницю товару, що підлягає поставі відповідно до цього договору, визначається сторонами у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно до п. 3.1. договору постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар на умовах та у спосіб, зазначеними в специфікація (додатках) до цього договору.

Пунктами 4.1., 4.2. договору, ціна на товар (із урахуванням ПДВ) та загальна вартість товару за даним договором вказується в рахунках-фактурах, які видаються постачальником. Загальна вартість товару за даним договором становить суму партій товару по всіх специфікаціях до договору. Покупець здійснює оплату вартості товару шляхом прямого банківського переказу грошових коштів в національній валюті України (гривні) на банківський рахунок постачальника на підставі виставлених ним рахунку, на умовах згідно додатків до договору.

Постачальник зобов`язаний згідно з умовами договору поставити товар відповідної якості, згідно ГОСТу 9-92, реєструвати податкові накладні, розрахунки коригувань кількісних і вартісних показників до податкової накладної в єдиному державному реєстрі податкових накладних відповідно до Податкового кодексу України (п. 6.1. договору).

Відповідно до п. 6.2. договору покупець зобов`язаний своєчасно прийняти товар та здійснити оплату за нього. ОСОБА_1 всі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту, коли він є поставленим.

У випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним законодавством України (п. 7.1. договору).

Згідно із п. 7.2. договору, у випадку порушення термінів оплати товару постачальник має право стягнути з покупця штраф в розмірі 10 % від загальної вартості неоплаченого товару з урахування ПДВ, передбаченої відповідною специфікацією на поставку товару до договору.

При несвоєчасній оплаті товару за даним договором покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу до моменту повного виконання покупцем свого зобов`язання по оплаті (п. 7.3. договору).

Пунктом 7.4. договору передбачено, що у випадку затримки поставки товару або поставки його не в повному обсязі, постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2018, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Додатком № 1 від 17.04.2018 до договору № АХП 79-17/04/18 встановлено, що загальна вартість товару, який поставляється згідно до даного договору, складає 1 699 999,20 грн., в т.ч. ПДВ 283 333,20грн.; умови оплати: продавець надає покупцю відстрочення остаточного розрахунку на термін до 20.07.2018 року включно. У разі не проведення своєчасного розрахунку за поставлений товар, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу до моменту повного виконання покупцем свого зобов`язання по оплаті.

17.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМПРОДУКТ" (далі - виконавець) та Ерастівською дослідною станцією державної установи інституту зернових культур національної академії аграрних наук України (далі покупець) укладено договір надання послуг з перевезення вантажу № АП ТП 80-17/04/18.

Пунктом 1.1. договору визначено, що в порядку та на умовах визначених цим договором, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання доставити автомобільним транспортом довірений йому вантаж у вигляді мінеральних добрив до пункту призначення та видати його особі, яка має право одержати вантаж, а замовник бере на себе зобов`язання по оплаті за перевезення вантажу.

Згідно до п. 2.1. договору, розмір плати за перевезення вантажів (аміак рідкий технічний) та інші операції й послуги пов`язанні з перевезенням з пункту навантаження до пункту розвантаження та в зворотному напрямку, складає: 27,00 грн. (в т.ч. ПДВ) за 1 км та вказує в рахунках-фактурах виконавця.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2018. У випадку, якщо жодна із сторін письмово не заявить про свій намір розірвати або змінити договір за 15 днів до його закінчення, даний договір вважається пролонгованим на наступний рік.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу №АХП 79-17/04/18, позивачем направлено відповідачу претензію № 647 від 11.12.2018 на суму 1 704 443 грн. в якій зазначено наступне.

Відповідно до положень додатку 1 до даного договору від 17.04.2018 увесь товар, а саме, КАС-32 у кількості 194,69 тон на загальну суму 1 654 865,00грн. був доставлений автотранспортом підприємства на склад відповідача в період з 20.04.2018 по 30.04.2018.

Пунктом 3 додатку 1 до договору від 17.04.2018 встановлено, що відповідач повинен був остаточно розрахуватися за поставлений товар не пізніше 20.07.2018.

Позивач у позовній заяві зазначає, що на виконання умов договору відповідачем 17.08.2018 частково погашено заборгованість в сумі 200 000,00грн.

Позивач звернувся до відповідача з листом №84 від 15.02.2019, де вказує, що при складанні річної фінансової звітності позивача було виявлено допущено помилку, а саме у видатковій накладній №2731 від 17.12.2018 було зазначено помилково ціну 8 666,66грн. без ПДВ за 1 тону добрива рідкі азотні КАС-32. Відповідно до додатку №1 від 17.04.2018 до договору № АХП79-17/04/18 від 17.04.2018 ціна за 1 тону вищезазначеного добрива складає 7 083,33грн. без ПДВ. У зв`язку з чим, виникла необхідність провести коригування ціни за товар у відповідності до діючого договору. Після проведення коригування загальна сума по видатковій накладній повинна становити 1 454 859,31грн. Крім того, позивачем направлено відповідачеві акт звіряння розрахунків за період з 01.08.2018 по 15.02.2019.

Зазначене звернення відповідачем залишено без відповіді.

Крім того, на підставі договору № АХП ТП 80-17/04/18 від 17.04.2018 позивачем відповідачеві надано транспортні послуги, що підтверджуються:

- актом №108 від 21.04.2018 на загальну вартість 48 600,00грн. без ПДВ, сума ПДВ 9720,00грн.;

- актом №121 від 30.04.2018 на загальну вартість 29 160,00грн. без ПДВ, сума ПДВ 5 832,00грн.;

- актом №112 від 25.04.2018 на загальну вартість 12 499,98грн. без ПДВ, сума ПДВ 2 500,00грн.

Позивач стверджує, що в порушення умов договору відповідач не здійснив повну оплату послуг, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість.

Станом на день звернення позивача до суду заборгованість за поставлений товар складає 1 454 864,21грн.

Відповідач не заперечує, що позивачем було поставлено покупцю товар на загальну суму 1 654 869,11грн., і що вартість товару оплачена частково. Доказів оплати товару у повному обсязі відповідач не надав.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 1 454 864,21грн. є правомірними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

На підставі вищевказаної норми закону, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 38 025,76 грн. та інфляційні втрати у розмірі 139 237,60 грн., з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Перевіривши розрахунок за визначений позивачем період, судом встановлено, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат проведено у відповідності до вимог чинного законодавства, що є підставою для стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних в сумах, визначених позивачем.

Відповідно до п. 7.2. Договору, у випадку порушення термінів оплати товару, постачальник має право стягнути з покупця штраф в розмірі 10 % від загальної вартості неоплаченого товару, з урахуванням ПДВ, передбаченої відповідною специфікацією на поставку товару до договору.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із заяви позивача про збільшення позовних вимог, позивач за несвоєчасне та неповне виконання відповідачем зобов`язання за договором купівлі-продажу щодо оплати за поставлений товар нарахував штраф у розмірі 145 486,40грн. (п. 7.2. Договору).

Перевіривши розрахунок штрафу, нарахованого позивачем, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу в сумі 145 486,40грн. є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору.

При несвоєчасній оплаті товару за даним договором покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу до моменту повного виконання покупцем свого зобов`язання по оплаті (п. 7.3. договору).

За несвоєчасне та неповне виконання відповідачем зобов`язання за договором купівлі-продажу щодо оплати за поставлений товар позивач нарахував пеню в загальній сумі 452 841,37грн. за період з 27.07.2018 по 01.04.2019, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені, нарахованої позивачем, господарський суд приходить до висновку, що позивачем при складанні розрахунку порушено норми п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, оскільки період за який нараховано пеню, а саме з 21.07.2018 по 03.06.2019, перевищує шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, господарський суд вважає, що пеня за період з 22.01.2019 по 03.06.2019 у розмірі 189 251,90 грн. заявлена позивачем безпідставно.

Господарський суд, здійснивши перерахунок пені, нарахованої позивачем, встановив, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню, а саме за період з 21.07.2018 по 21.01.2019 у розмірі 263 589,47грн., в решті позовних вимог в частині нарахованої пені слід відмовити.

Суд відхиляє твердження відповідача про неможливість одночасного стягнення пені та штрафу за одне порушення виконання зобов`язання з наступних підстав.

За приписами ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже, такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною 3 статті 549 ЦК України, частиною 6 статті 231 ГК України та статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 ГК України. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Вищезазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 02.04.2019 у справі № 917/194/18, від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд приходить до висновку, що штрафні санкції, які позивач просить стягнути з відповідача, а саме, пеня та штраф, зменшенню не підлягають.

В обґрунтування зменшення штрафних санкцій відповідач зазначає, що не мав можливості виконати зобов`язання за договором внаслідок складного матеріального становища, яке виникло у результаті слабкої врожайності сільськогосподарської продукції в 2018 році.

Крім того, відповідач вказує на те, що у зв`язку зі слабкою врожайністю ним не отримано запланованого прибутку від продажу сільськогосподарської продукції.

Оцінюючи доводи відповідача, господарський суд встановив, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження доводів про слабку врожайність сільськогосподарської продукції у 2018 році.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження складного матеріального становища відповідача, у зв`язку з неотриманням відповідачем упущеного прибутку від продажу сільськогосподарської продукції.

Стосовно наданих відповідачем звітів про фінансові результати на підтвердження тяжкого фінансового стану, господарський суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73, звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) - це звіт про доходи, витрати, фінансові результати та сукупний дохід. Фінансова звітність складається з: балансу (звіту про фінансовий стан) (далі - баланс), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (далі - звіт про фінансові результати), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності. У балансі відображаються активи, зобов`язання та власний капітал підприємства.

Відтак, згідно Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», наданий відповідачем звіт про фінансові результати не містить повну інформацій про фінансовий стан підприємства відповідача, а саме відсутня інформація про рух коштів та про власний капітал.

Таким чином, господарський суд не може оцінити фінансовий стан підприємства відповідача, у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів.

Також, слід зазначити, що згідно звіту про фінансові результати, відповідач за 2018 рік отримав чистий дохід від реалізації продукції у розмірі 38566000,00грн.

Крім того, доводи відповідача проте, що у останнього, станом на 01.0.2019, наявна заборгованість із заробітної плати в сумі 1018300,00грн., господарським судом не приймаються, оскільки в судовому засіданні представником відповідача зазначено, що станом на 01.07.2019 у відповідача відсутня заборгованість із заробітної плати у розмірі 1018300,00грн.

Доводи відповідача про те, що у Господарському суду Дніпропетровської області перебувають на розгляді справи №904/638/19, №904/668/19 та №904/410/19 про стягнення з відповідача заборгованості і штрафних санкцій на загальну суму 5427883,31грн. судом не приймаються, оскільки зазначені обставини свідчать тільки про звичайну господарську діяльність та не можуть бути виключними обставинами.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що підстав для зменшення штрафних санкцій не має.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, визначено види судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з вимогами п. п. 1-2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Крім того, ч. 4-5 зазначеної статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як свідчать матеріали справи, у зв`язку з порушенням відповідачем прав та інтересів позивача, останній звернувся до адвоката Архипенка Олександра Анатолійовича з метою надання позивачу правової допомоги з приводу захисту інтересів в Господарському суді Дніпропетровської області у справі № 904/1439/19.

Між ТОВ "АГРОХІМПРОДУКТ" (позивачем, клієнтом) та адвокатом Архипенко Олександром Анатолійовичем (адвокат) укладений договір про надання професійної правничої допомоги № 02/12-2018 від 01.12.2018.

Факт надання правової допомоги адвокатом підтверджуються наявними в матеріалах справи актом прийому-передачі наданих послуг за договором № 02/12-2018 від 01.12.2018, згідно якого розмір понесених позивачем витрат на адвокатські послуги складає суму 38 900,00 грн., яка відповідно до платіжного доручення №1499 від 03.07.2019 позивачем сплачена у повному обсязі.

Враховуючи викладене, а також те, що факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу та сума таких витрат підтверджується матеріалами справи, Господарський суд приходить до висновку про необхідність покладення зазначених витрат на відповідача, стягнувши з останнього на користь позивача суму в розмірі 38 900,00 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМПРОДУКТ" (20731, Черкаська обл., Смілянський район, селище Холоднянське, вул. Ржевська, будинок 9А, ) до Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України (52150, Дніпропетровська обл., П`ятихатський район, селище міського типу Вишневе, вул. Тимірязєва, будинок 4, ) про стягнення грошових коштів в сумі 1 454 864,21 грн. основного боргу, пені в сумі 452 841,37грн., 3 % річних у сумі 38 025,76грн., інфляційних втрат у сумі 139 237,60грн., штрафу у розмірі 145 486,40грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України (52150, Дніпропетровська обл., П`ятихатський район, селище міського типу Вишневе, вул. Тимірязєва, будинок 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМПРОДУКТ" (20731, Черкаська обл., Смілянський район, селище Холоднянське, вул. Ржевська, будинок 9А, ) заборгованість по основному боргу у сумі 1 454 864,21 грн. (один мільйон чотириста п`ятдесят чотири тисячі вісімсот шістдесят чотири грн. 21 коп.), 3 % річних в сумі 38 025,76грн. (тридцять вісім тисяч двадцять п`ять грн. 76 коп.), інфляційних втрат у сумі 139 237,60грн. (сто тридцять дев`ять тисяч двісті тридцять сім грн. 60 коп.), пені у розмірі 263 589,47грн. (двісті шістдесят три тисячі п`ятсот вісімдесят дев`ять грн. 47 коп.), штрафу у розмірі 145 486,40грн. (сто сорок пять тисяч чотириста вісімдесят шість грн. 40 коп.), витрати по сплаті судового збору у сумі 30 618,05 грн. (тридцять тисяч шістсот вісімнадцять грн. 05 коп.), витрати на правничу допомогу у сумі 38 900,00грн. (тридцять вісім тисяч дев`ятсот грн. 00 коп.).

В решті позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Реквізити сторін:

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМПРОДУКТ" (20731, Черкаська обл., Смілянський район, селище Холоднянське, вул. Ржевська, будинок 9А, ).

Боржник: Ерастівська дослідна станція Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України (52150, Дніпропетровська обл., П`ятихатський район, селище міського типу Вишневе, вул. Тимірязєва, будинок 4, ).

Повне рішення складено 11.07.2019.

Суддя Н.Е. Петренко