СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2019 р. Справа № 922/3186/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Тарасова І.В. , суддя Шевель О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Харківгаз (вх.№1747 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 13.05.2019 у справі №922/3186/18 (ухвалене суддею Новіковою Н.А. у приміщенні господарського суду Харківської області 13.05.2019 о 11:37 год, повний текст рішення складено 20.05.2019)

за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ,

до Публічного акціонерного товариства Харківгаз, м. Харків,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м Київ,

про стягнення заборгованості за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П39 від 28.09.2011 у розмірі 106414, 55 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.05.2019 у справі №922/3186/18 позов задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства Харківгаз на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз заборгованість за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П39 від 28.09.2011 у розмірі 106414,55 грн., з яких: 73599,08 грн. основного боргу, 6448,49 грн. 3 % річних, 26366,98 грн. інфляційні втрати та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт надання саме позивачем відповідачу у жовтні 2015 року послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу в обсязі 6012,997 тис. куб.м. від пунктів приймання передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення ГРС, у зв`язку з чим у відповідача виникло зустрічне зобов`язання з внесення плати за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами. Місцевий господарський суд дійшов висновку, що оскільки відповідач зобов`язання за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П39 від 28.09.2011 не виконав належним чином, позовні вимоги про стягнення суми боргу за спожитий у жовтні 2015 природний газ у розмірі 73599,08 грн. є правомірними та такими, що підлягають задоволенню. Також, враховуючи вимоги ст. 625 ЦК України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідач з рішенням господарського суду не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 13.05.2019 по справі №922/3186/18 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що за договором №/П39 від 28.09.2011 газ замовника, транспортування якого за цим договором здійснює газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання, у тому числі релігійних організацій виключно в межах обсягів, що використовується для виробничо комерційної діяльності. Умовами вказаного договору складання, пред`явлення на оплату та зобов`язання по оплаті виробничо технологічних витрат та нормованих втрат не передбачено. Водночас газ в обсязі 6012,997 тис. м. куб. за інформацією про використання природного газу за жовтень 2015, на яку посилається позивач, відібраний для нормованих втрат.

Крім того, факт проведення позивачем господарських операцій з надання комплексу послуг, що стосується виконання ним зобов`язань за договором, повинен підтверджуватись первинними бухгалтерськими документами, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». У зв`язку з чим інформація про використання природного газу за жовтень 2015, який за твердженням позивача підтверджує обсяг протранспортованого ним природного газу, не є належним чином оформленим первинним бухгалтерським документом. Окрім того, чинними нормативно-правовими актами не передбачено здійснення оператором ГТС коригування розрахунків небалансу замовників послуг транспортування попередніх періодів, по яким оператор ГТС вже здійснив балансування. Надання оператором ГТС замовникам послуг транспортування коригуючих актів суперечить положенням діючих нормативних документів в цій частині.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ Харківгаз на рішення господарського суду Харківської області від 13.05.2019 у справі №922/3186/18; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань - 5 днів з дня вручення даної ухвали. Попереджено сторони, що апеляційна скарга на рішення господарського суду Харківської області від 13.05.2019 у справі №922/3186/18 буде розглядатися за правилами ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи.

19.06.2019 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити у її задоволенні (вх.№5943).

21.06.2019 від заявника апеляційної скарги надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням представників сторін (вх.№6001).

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду щодо повторного автоматичного розподілу справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2019 у зв`язку із відпусткою судді Фоміної В.О. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О.; суддя Шевель О.В.; Тарасова І.В.

Розглянувши клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням представників сторін, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За положеннями ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Пунктом 10 ст. 270 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Предметом позову є стягнення заборгованості за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П39 від 28.09.2011 у розмірі 106414,55 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Cторони для повного та всебічного встановлення судом обставин справи надавали пояснення по справі, відзиви, заперечення, а також докази на підтвердження своїх позицій. Таким чином, матеріали справи містять позиції по справі як позивача так і відповідача.

Суд вважає, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відтак, зважаючи на викладене, з урахуванням встановлених ст. 269 ГПК України меж розгляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

28.09.2011 між ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» (правонаступник - АТ «Укртрансгаз»; далі - газотранспортне підприємство) та ПАТ «Харківгаз» (далі - замовник) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П39, в якому з урахуванням додаткових угод №1 від 05.06.2012, №2 від 17.01.2013, №3 від 20.06.2014, №4 від 01.10.2014 сторони домовились, що газотранспортне підприємство зобов`язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій (далі ГРС), а замовник зобов`язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору газ замовника, транспортування якого за цим договором здійснює газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання.

Згідно п. 3.1 договору послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами. Газотранспортне підприємство до 15 числа, наступного за звітним, направляє замовнику два примірника акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства (п.3.2 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору у судовому порядку. Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством (п. 3.4 договору).

Розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (п. 5.1 договору). Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітній місяць визначається на підставі акта наданих послуг. Оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (п. 5.4, 5.5 договору).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами. Договір діє в частині транспортування газу до 31.12.2013, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги до повного виконання замовником своїх зобов`язань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 11.1 договору).

31.10.2015 між ПАТ «Укртрансгаз» та ПАТ «Харківгаз» було підписано акти №10-15-/ПР39 наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, згідно яких сторони зафіксували обсяг протранспортованого природного газу у жовтні 2015 за договором №/П39 від 28.09.2011 для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання у кількості 67,474 тис. куб. м. на загальну суму 8113,47 грн.

Згідно акту звірки розрахунків станом на 31.10.2015 заборгованість ПАТ «Харківгаз» перед ПАТ «Укртрансгаз» за договором №/П39 складає 8113,47 грн.

За актом звірки розрахунків станом на 31.12.2015 заборгованість ПАТ «Харківгаз» перед ПАТ «Укртрансгаз» за договором №/П39 складає 29199,91 грн.

Листом від 23.06.2016 за №9132/12 позивач направив відповідачу коригуючий акт наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у жовтні 2015 №10-15-/П39/КОР в обсязі 6012,997 тис. куб.м. на суму 73599,08 грн., а також просив оформити цей акт і повернути примірник на адресу позивача.

Листом від 15.07.2016 за №3242 відповідач відмовився від підписання коригуючих актів та звернув увагу, що в рамках укладеного між ПАТ «Укртансгаз» та ПАТ «Харківгаз» договору №/П39 підписані акти наданих послуг у жовтні 2015 від 31.10.2015 №10-15-/П39, які повністю охоплюють ті обсяги природного газу, які були фактично протранспортовані для власних потреб ПАТ «Харківгаз». Зазначені в коригуючих актах обсяги протранспортованого газу магістральними газопроводами є обсягами газу, закупівля якого здійснювалася ПАТ «Харківгаз» для потреб виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат на підставі укладеного між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Харківгаз» договору купівлі продажу від 04.01.2013 №13-228-ВТВ. Згідно з умовами п. 5.2 ст. 5 договору ПАТ «НАК «Нафтогаз України» зобов`язалося передати ПАТ «Харківгаз» природний газ за ціною, до якої доданий тариф на транспортування магістральними газопроводами ПАТ «Укртрансгаз». Вказаний договір діяв у жовтні 2015, був обов`язковим для виконання сторонами та фактично виконувався. Зокрема, у плановому балансі на жовтень 2015 від 29.09.2015 №1/10-15 по Харківській області ПАТ «НАК «Нафтогаз України» офіційно підтвердило оператору газотранспортної системи свій намір здійснити постачання природного газу для потреб споживачів, у тому числі для виробничо-технологічних витрат і нормативних втрат ПАТ «Харківгаз» в обсязі 11240,0 тис. куб.м. З огляду на вказане, у жовтні 2015 ПАТ «Харківгаз» було фактично отримано на ГРС, які знаходяться у зоні діяльності ПАТ «Укртрансгаз», природний газ для потреб ВТВ у обсязі 6012,997 тис. куб. м. Таким чином, в момент переміщення газу через газорозподільну станцію ПАТ «Укртрансгаз» від ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до ПАТ «Харківгаз» перейшло право власності на вказані обсяги газу. Остаточні розрахунки за отриманий природний газ, включаючи послуги його транспортування магістральними газопроводами, ПАТ «Харківгаз» повинне провести з ПАТ «НАК «Нафтогаз України». В свою чергу, ПАТ «НАК «Нафтогаз України», яке було замовником послуги транспортування газу магістральними газопроводами, повинне здійснити розрахунки з ПАТ «Укртрансгаз».

У зв`язку з несплатою відповідачем послуг, наданих у жовтні 2015 відповідно до акту, АТ «Укртрансгаз» звернулося до господарського суду з позовною заявою про стягнення з ПАТ «Харківгаз» на свою користь 73599,08 грн. основного боргу, 6448,49 грн. 3% річних та 26366,98 грн. інфляційних втрат.

З матеріалів справи також вбачається, що 04.01.2013 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України (продавець) та ПАТ «Харківгаз» (покупець) укладено договір на купівлю продаж природного газу №13-228-ВТВ, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2013 природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат покупця.

Додатковою угодою №11 від 05.02.2015 до договору купівлі продажу природного газу від №13-228-ВТВ від 04.01.2013 сторони погодили, що продавець передає покупцеві у період з 01.01.2013 по 31.12.2015 газ в обсязі до 147886,316 тис.куб. м., у тому числі: 2013 - 33304,741 тис.куб.м.; 2014 - 46287,575 тис.куб.м.; 2015 - до 68294,0 тис.куб.м.

Відповідно до п. 2.1.1. договору обсяги газу, що планується передати за цим договором, можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку.

Згідно з п.2.1.2. договору допускається відхилення місячного обсягу газу в розмірі +/- 5 % від узгодженого сторонами у п. 2.1. цього договору планового обсягу продажу газу без коригування планового обсягу.

За положеннями п. 5.2. договору (в редакції, зокрема, додаткової угоди №17 від 12.10.2015, яка визначала ціну на газ в жовтні 2015 року) сторонами було погоджено, що до ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» на території ліцензованої діяльності газорозподільного підприємства.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2. договору.

Пунктом 6.2. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється з поточного рахунку покупця на поточний рахунок продавця та зараховується як оплата за газ та транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

Відповідно до п. 6.3. договору при невиконання покупцем вимог, передбачених у п. 6.1. цього договору, продавець має право обмежити передачу газу покупцеві або припинити передачу газу до повного погашення заборгованості за переданий газ по цьому договору.

Суд першої інстанції, досліджуючи обставини справи, прийшов до висновків, що у жовтні 2015 ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у зв`язку із значною заборгованістю ПАТ «Харківгаз» припинив передачу газу до повної оплати обсягів газу та листом № 26-8058/1.2-15 від 24.11.2015 повернув ПАТ «Харківгаз» без оформлення проекти актів приймання передачі природного газу за жовтень 2015 за договором від 04.01.2013 № 13-228-ВТВ (т. 1 а.с. 231, 232).

Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що ненадання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у жовтні 2015 року послуг ПАТ «Харківгаз» з транспортування природного газу встановлено рішенням господарського суду м. Києва від 19.07.2017 у справі №910/3487/17, що залишено без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017 та Верховного суду від 17.04.2018 (т. 1 а.с. 84-109), та враховуючи положення ст. 75 ГПК України, дійшов висновку, що обставина щодо ненадання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» послуг з транспортування природного газу у жовтні 2015 року в обсязі 6012,997 тис.куб.м., які були отримані з газотранспортної системи у жовтні 2015 року ПАТ «Харківгаз» не потребує доведення, оскільки є встановленою згідно з висновками судових рішень по справі № 910/3487/17.

Господарський суд Харківської області також встановив, що листом №3242 від 15.07.2016 відповідачем підтверджується отримання у жовтні 2015 року природного газу в обсязі 6012, 997 тис.куб.м. (арк. справи 18, 19). Крім того, відповідно до реєстру реалізації природного газу споживачам соціальної сфери тощо по ПАТ Харківгаз за жовтень 2015 року вбачається, що обсяг нормативних втрат ПАТ Харківгаз складає обсяг природного газу у розмірі 6012, 997 тис.куб.м. (арк. справи 81).

Приймаючи до уваги надані сторонами докази, суд першої інстанції вважав підтвердженим факт надання саме позивачем відповідачу у жовтні 2015 року послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу в обсязі 6012,997 тис.куб.м. від пунктів приймання передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення ГРС, у зв`язку з чим, на його думку, у відповідача виникло зустрічне зобов`язання з внесення плати за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

Однак, колегія суддів не може погодитись з цими висновками суду першої інстанції враховуючи таке.

Так, згідно рішення господарського суду міста Києва у справі №910/3487/17 від 19.07.2017 (залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017 і постановою Верховного Суду від 17.04.2018) ПАТ «Укртрансгаз» звернулось з позовом до ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення на підставі договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №-ПР від 31.12.2013 заборгованості за період з січня 2014 року по травень 2016 року, липень - вересень 2016 року у загальній сумі 278 499 930,62 грн., з яких: 45 367 786,59 грн. основного боргу, 154 344 954,62 грн. пені, 9 821 832,32 грн. 3% річних, 68 965 357,09 грн. інфляційних втрат.

Вказаним рішенням було відмовлено у позові повністю з урахуванням того, що станом на день звернення з даним позовом до суду та станом на день прийняття рішення у даній справі у відповідача не настав строк здійснення остаточного розрахунку із позивачем, встановлений пунктом 5.6 Договору, а тому вимоги про стягнення 45367786,59 грн. заборгованості з оплати послуг транспортування природного газу магістральними трубопроводами є такими, що задоволенню не підлягають. Вимоги про стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат також були відхилені як похідні.

При цьому судом у справі №910/3487/17 було, зокрема, встановлено, що жодного документального підтвердження того, що відповідачем (ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») було надано позивачу (ПАТ «Укртрансгаз») замовлення згідно з щомісячними плановими (розрахунковими) балансами надходження та розподілу газу послуг транспортування газу в обсягах, зазначених в актах, на суму 45 367 786,59 грн. суду не подано, в матеріалах справи відсутні докази підтвердження наявності у позивача обсягів газу, наведених в актах, які відповідач відмовився підписувати. А відтак, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що обсяги газу, наведені у не підписаних актах, надходили до магістральних газопроводів газотранспортного підприємства та транспортувались позивачем.

Колегія суддів зазначає, що судовими рішеннями господарських судів у справі №910/3487/17 не встановлювалися обставини надання (або ненадання) ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» послуг ПАТ «Харківгаз» з транспортування природного газу у жовтні 2015 року в обсязі 6012,997 тис.куб.м. Таким чином, вказана обставина потребує доведенню на загальних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» листом від 10.11.2015 (т.1 ас. 231) повідомило ПАТ «Харківгаз», що станом на 06.11.2015 недоплата перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за вартість природного газу, переданого для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат за договором від 04.01.2013 №13-228-ВТВ складає 242803440,62 грн. та зазначило, що припиняє передачу газу до повної оплати обсягів, які були використані за договором у попередні періоди. Також ПАТ «НАК «Нафтогаз України» повідомило, що акт приймання передачі природного газу за жовтень 2015 оформлений не буде, передача газу в листопаді 2015 також здійснюватись не буде.

Листом від 24.11.2015 (т.1 ас. 232) ПАТ «НАК «Нафтогаз України» повернуло ПАТ «Харківгаз» без оформлення акти приймання - передачі природного газу за жовтень 2015 року для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат за зазначеним договором.

Зі змісту даних листів вбачається, що припинення ПАТ «НАК «Нафтогаз України» постачання природного газу ПАТ «Харківгаз» відбулося у листопаді 2015 року, а не у спірний період. В свою чергу, не підписання акту прийому передачі природного газу за жовтень 2015 не свідчить про те, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не поставляло природний газ та, відповідно, не надавало послуги з його транспортування ПАТ «Харківгаз» у цей період.

Як було зазначено, судом першої інстанції на підтвердження обставин отримання відповідачем у жовтні 2015 природного газу в обсязі 6012,997 тис. куб.м. взято до уваги лист №3242 від 15.07.2016 (т.1 ас 18, 19), а також реєстр реалізації природного газу споживачам соціальної сфери тощо по ПАТ «Харківгаз» (т. 1 ас 81). Проте, судом зроблено висновок, що дані докази доводять обставини надання саме позивачем відповідачу у жовтні 2015 року послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу в обсязі 6012,997 тис.куб.м.

Колегія суддів також вважає ці висновки не обґрунтованими, оскільки з вказаного листа ПАТ «Харківгаз» №3242 від 15.07.2016 вбачається, що зазначені в коригуючи актах (в тому числі за жовтень 2015) обсяги протранспортованого природного газу магістральними газопроводами є обсягами газу, закупівля якого здійснювалася ПАТ «Харківгаз» для потреб виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат на підставі укладеного з ПАТ НАК «Нафтогаз України» договору від 04.01.2013 №13-228-ВТВ, який діяв у вказаний період.

Надана позивачем копія реєстру реалізації природного газу споживачам соціальної сфери тощо по ПАТ «Харківгаз» за жовтень 2015 року не засвідчена належним чином, а тому у відповідності до ст.91 ГПК України не може вважатися доказом.

Навіть якщо врахувати обставини не оспорення існування вказаного документа відповідачем і прийняти його до уваги, з вказаного реєстру вбачається, що природний газ в обсязі 6012,997 тис. куб.м. був отриманий від постачальника НАК «Нафтогаз України» та використаний ПАТ «Харківгаз» на виробничо технологічні витрати газорозподільних підприємств та нормовані витрати газорозподільних підприємств природного газу, що не суперечить позиції відповідача про отримання його на підставі укладеного з ПАТ НАК «Нафтогаз України» договору від 04.01.2013 №13-228-ВТВ.

Окрім того, необхідно звернути увагу, що договором від 28.09.2011 №/П39 не передбачено надання позивачем послуг відповідачу з транспортування природного газу для виробничо технологічних витрат та нормативних втрат і за цим договором відповідач не є замовником таких послуг. Разом з цим відповідач є замовником таких послуг за договором від купівлі продажу природного газу №13-228-ВТВ від 04.01.2013.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того,що обсяги, викладені у коригуючому акті наданих послуг транспортування природного газу магістральними трубопроводами №10-15-/П39/КОР, дійсно замовлялись відповідачем на задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання на підставі саме договору від 28.09.2011 № №/П39.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено обставин існування зобов`язання у відповідача за корегуючим актом №10-15-/П39/КОР в обсязі 6012,997 тис. куб.м. за договором №/П39 від 28.09.2011, а тому відсутні підстави для стягнення визначеної позивачем вартості основного боргу у розмірі 73599,08 грн., а також 6448, 49 грн. 3 % річних, 26366, 98 грн. інфляційних втрат, оскільки вони є похідними від первинної вимоги.

Апеляційний господарський суд також погоджується з доводами відповідача, що факт проведення позивачем господарських операцій з надання комплексу послуг, що стосується виконання ним зобов`язань за договором, повинен підтверджуватись первинними документами відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». В цьому розумінні реєстр про використання природного газу за жовтень 2015, який за твердженням позивача підтверджує обсяг протранспортованого ним природного газу, не є належним чином оформленим первинним документом.

При цьому, позивачем не надано жодних первинних документів на підтвердження факту транспортування природного газу в обсязі 6012,997 тис. куб.м. за договором №/П39 від 28.09.2011. В той же час, умовами вказаного договору (зокрема, пунктами 2.11.1 та 3.2.) передбачено первісне визначення кількості протранспортованого газу за відповідними приладами обліку, на підставі яких в наступному складаються акти наданих послуг, що є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п. 2.11.2.-2.11.4. договору).

Окрім того, дійсно чинним законодавством не передбачено право здійснення оператором ГТС коригування розрахунків небалансу замовників послуг транспортування попередніх періодів, по яким оператор ГТС вже здійснив балансування. Надання оператором ГТС замовникам послуг транспортування коригуючих актів суперечить положенням діючих нормативних документів в цій частині.

Необхідно також зазначити, що згідно умов договору від 28.09.2011 №/П39 (5 розділ «Визначення вартості послуг за договором та порядок розрахунків») розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (п. 5.1 договору).

Розрахунковий період за договором становить один місяць з 9:00 год. до першого дня місяця до 9:00 год. першого дня наступного місяця включно. Вартість послуг за транспортування газу за місяць визначається як добуток тарифу на загальну кількість протранспортованого газу, визначеного згідно з розділом 4 договору, та податку на додану вартість. Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітній місяць визначається на підставі акта наданих послуг. Оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (п. 5.3 -5.5 договору).

Позивач зазначав, що на виконання вказаних положень договору ним було визначено вартість послуг отриманих відповідачем у жовтні 2015 згідно з корегуючим актом. Однак, позивачем не визначено, на підставі яких даних були застосовані тарифи в розрахунку заборгованості. При цьому, за відсутності первинних документів, які б підтверджували заявлені позивачем обсяги протранспортованого газу (6012,997 тис. куб.м.), у суду відсутня можливість перевірки обґрунтованості здійсненого позивачем розрахунку заборгованості.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За положеннями ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, враховуючи невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення господарського суду Харківської області від 13.05.2019 у справі №922/3186/18 та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 281-284 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Харківгаз задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 13.05.2019 у справі №922/3186/18 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) на користь Публічного акціонерного товариства Харківгаз (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, ) 2643,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 10.07.2019

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя І.В. Тарасова

Суддя О.В. Шевель