РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.07.2019Справа № 911/1591/18

За позовомКерівника Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області
доФізичної особи-підприємця Роби Андрія Сергійовича
простягнення 92 592,86 грн.
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:Котовський В.М.;
від відповідача:не з`явився;
прокурор:Набок Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Керівник Бориспільської місцевої прокуратури Київської області (надалі - Прокурор) звернувся до Господарського суду Київської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області (надалі - РВ ФДМУ по Київській області) з позовом до Фізичної особи-підприємця Роби Андрія Сергійовича (надалі - ФОП Роба А.С.) про стягнення 92 592,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання із сплати орендних платежів за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1473 від 27.08.2013, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 73 568,58 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача пені у розмірі 3 574,88 грн. та штрафу у розмірі 15 449,40 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.08.2018 позовну заяву Керівника Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області разом з доданими до неї матеріалами передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2018 позовну заяву разом з доданими до неї матеріалами повернуто Керівнику Бориспільської місцевої прокуратури Київської області.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2019 ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.09.2018 скасовано, а справу направлено до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.05.2019, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначити строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Зазначена ухвала була вручена відповідачу 23.04.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №299, проте ФОП Роба А.С. не скористався своїм правом та відзив на позовну заяву не до суду не подав.

Підготовче судове засідання 13.05.2019 відкладено на 03.06.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.07.2019.

Присутня в судовому засіданні прокурор надала пояснення по суті спору, позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання з`явився, надав пояснення по суті спору, позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №949.

У судовому засіданні 01.07.2019 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.08.2013 між РВ ФДМУ по Київській області (орендодавець) та ФОП Роба А.С. (орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1473 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 орендодавець передає, орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частина нежитлових приміщень, загальною площею 242,34 кв.м., в тому числі: приміщення 1-го поверху їдальні РСП «Київцентраеро» Украероруху» №129 загальною площею 22,61 кв.м., приміщення 2-го поверху їдальні РСП «Київцентраеро» Украероруху» №208, 213, 217, 218, 219, 220 загальною площею 150,28 кв.м., приміщення 3-го поверху їдальні РСП «Київцентраеро» Украероруху» №308 загальною площею 34,53 кв.м., приміщення 1-го поверху будівлі головного офісу Украероруху - кафетерій загальною площею 21,0 кв.м., приміщення навчально-сертифікаційного центру Украероруху загальною площею 13,92 кв.м., що розташовані за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, аеропорт та обліковується на балансі Державного підприємства обслуговування повітряного руху (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 31 березня 2013 року і становить за незалежною оцінкою без урахування ПДВ 2 731 520,00 грн.

Згідно з п. 3.1 Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.95 (зі змінами), і становить без ПДВ за один місяць оренди липень - 13 657,59 грн.

В пункті 3.3 Договору сторонами погоджено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщуються на веб-сайті Фонду державного майна України.

Відповідно до п. 3.6 Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж у наступному співвідношенні 70% - до державного бюджету, 30% - Балансоутримувачу.

На виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв в оренду майно, що підтверджується актом приймання-передачі державного майна №1 від 27.08.2013.

Додатковим договором №1 від 12.01.2017 до Договору сторони дійшли згоди про зміну умов договору, зокрема п. 1.1 викладено наступним чином: «орендодавець передає, орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - частина нежитлових приміщень, загальною площею 197,51 кв.м. (з урахуванням уточнення площі приміщень відповідно до поверхових планів будівель, затверджених БТІ, площею 6,56 кв.м.), у тому числі: приміщення першого поверху їдальні РСП «Київцентраеро» Украероруху» №129 загальною площею 22,61 кв.м., приміщення другого поверху їдальні РСП «Київцентраеро» Украероруху» №208, 213, 217, 218, 219, 220 загальною площею 141,38 кв.м., приміщення третього поверху їдальні РСП «Київцентраеро» Украероруху» №308 загальною площею 19,08 кв.м., приміщення першого поверху будівлі головного офісу Украероруху - кафетерій загальною площею 21,0 кв.м. (майно), що розташоване за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, аеропорт та обліковується на балансі Державного підприємства обслуговування повітряного руху (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 31.07.2016 і становить за незалежною оцінкою без урахування ПДВ 4 675 020,00 грн.».

Також, зазначеним додатковим договором п. 3.1 викладено в наступній редакції: «орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.95 (зі змінами), і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - липень 2016 року - 23 375,10 грн.».

Актом приймання-передачі (повернення) державного майна від 26.07.2016 орендар повернув балансоутримувачу частину приміщення 2-го поверху їдальні РСП «Київцентраеро» Украероруху» загальною площею 8,9 кв.м., частину приміщення 3-го поверху їдальні РСП «Київцентраеро» Украероруху» загальною площею 15,45 кв.м., приміщення навчально-сертифікаційного центру Украероруху загальною площею 13,92 кв.м. та загальну площу 6,56 кв.м. - з урахуванням уточнення площі приміщень, які перебувають в оренді, відповідно до поверхових планів будівель, затверджених БТІ.

Актом приймання-передачі державного майна від 27.04.2018 ФОП Роба А.С. повернув Державному підприємству обслуговування повітряного руху України частину нежитлових приміщень 197 51 кв.м., що розташовані за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, аеропорт

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку прокурора, виконанням відповідачем грошового зобов`язання із сплати орендних платежів за Договором, у зв`язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 73 568,58 грн., яка виникла за період з 15.01.2018 по 24.04.2018

Договір є договором оренди державного майна, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України, Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Вказаний договір є підставою для виникнення у їх сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст.ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи (акт приймання-передачі державного майна №1 від 27.08.2013) підтверджується факт передачі в оренду, прийняття відповідачем та користування ним об`єктами оренди за Договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п.п. 3.1, 3.6 Договору заборгованість відповідача з орендної плати за Договором становить 73 568,58 грн., а строк виконання грошового зобов`язання настав.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача орендної плати у розмірі 73 568,58 грн. на підставі Договору. Відповідачем вказана заборгованість не спростована. Доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги прокурора про стягнення з ФОП Роби А.С. на користь РВ ФДМУ по Київській області заборгованості з орендної плати у розмірі 73 568,58 грн. за Договором є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Також, прокурором заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 3 574,88 грн. та штрафу у розмірі 15 449,40 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 15.01.2018 по 24.04.2018.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Згідно із ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Суд відзначає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Пунктом 3.7 Договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 21% від суми заборгованості (п. 3.8 Договору).

Таким чином, умовами Договору та Господарського кодексу України передбачено цивільно-правову (господарсько-правову) відповідальність за порушення умов такого договору у вигляді сплати пені та штрафу.

Суд погоджується з наданим прокурором розрахунком та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 3 574,88 грн. та штраф у розмірі 15 449,40 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з ФОП Роби А.С. на користь РВ ФДМУ по Київській області заборгованості з орендної плати у розмірі 73 568,58 грн., пені у розмірі 3 574,88 грн. та штрафу у розмірі 15 449,40 грн.

Стосовно правомірності звернення з даним позовом до суду керівником Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області суд відзначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 1 статті 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України).

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. у справі № 1-1/99 зазначено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

З матеріалів справи вбачається, що подання даного позову саме прокурором було зумовлене неналежним здійсненням захисту інтересів держави органом, до компетенції якого такі повноваження входять, з огляду на що керівник Бориспільської місцевої прокуратури Київської області правомірно звернувся до суду з даною позовною заявою для захисту інтересів держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області, оскільки останнім захист цих інтересів не здійснювався.

За даними офіційного веб-сайту Міністерства юстиції України, Фізичну особу-підприємця Робу Андрія Сергійовича, який є відповідачем у даній справі, з 30.07.2018 припинено.

В той же час, якщо стороною господарського спору є громадянин, який мав статус суб`єкта підприємницької діяльності, але на дату прийняття судового рішення втратив цей статус, то зміна статусу, що відбулась після порушення провадження у справі, не зумовлює наслідків у вигляді зміни підвідомчості такої справи і відповідно - припинення провадження у ній, оскільки на час порушення господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №916/559/17.

Витрати по сплаті судового збору, в тому числі за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.09.2018, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Керівника Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Роби Андрія Сергійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області (03039, м. Київ, пр. Голосіївський, 50; ідентифікаційний код 19028107) заборгованість у розмірі 73 568 (сімдесят три тисячі п`ятсот шістдесят вісім) грн. 58 коп., штраф у розмірі 15 449 (п`ятнадцять тисяч чотириста сорок дев`ять) грн. 40 коп. та пеню у розмірі 3 574 (три тисячі п`ятсот сімдесят чотири) грн. 88 коп. Видати наказ.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Роби Андрія Сергійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь прокуратури Київської області (р/р 5641, МФО 820172, Державне казначейство України, м. Київ, ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. Видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 04.07.2019.

Суддя В.П. Босий