ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
УХВАЛА

08 липня 2019 року Справа № 912/1884/19

Суддя Господарського суду Кіровоградської області Вавренюк Л.С. розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, будинок 12-Г, ідентифікаційний код 00032129) в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 27, ідентифікаційний код 09322277) № 100.19-07/48876/2019-26/вих від 12.06.2019 про видачу судового наказу в порядку наказного провадження,

ВСТАНОВИВ:

03.07.2019 на адресу господарського суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, будинок 12-Г, ідентифікаційний код 00032129) в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 27, ідентифікаційний код 09322277) № 100.19-07/48876/2019-26/вих від 12.06.2019 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕЛОНІДА" (25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Ельворті, 5, ідентифікаційний код 39012579) 15607,10 грн заборгованості за Договором банківського рахунку № 18/8665 від 28.01.2015, з яких: 11 206,45 грн - прострочена комісія, 1856,31 грн - пеня, 2010,15 грн - інфляційні втрати від простроченої суми, 534,19 грн - 3% річних від простроченої суми, що виникла внаслідок невиконання останнім своїх зобов`язань в частині своєчасної сплати коштів за Договором банківського рахунку № 18/8665 від 28.01.2015.

Вказана заява обґрунтована неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "ХЕЛОНІДА" умов договору банківського рахунку № 18/8665 від 28.01.2015 в частині своєчасної сплати коштів.

08.07.2019 судом видано судовий наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕЛОНІДА" 12 679,38 грн заборгованості за Договором банківського рахунку № 18/8665 від 28.01.2015, з яких: 10 166 грн - прострочена комісія, 1985,20 грн - інфляційні втрати від простроченої суми, 528,18 грн - 3% річних від простроченої суми, а також 192,10 грн судового збору, частково задовольнивши заяву Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк".

Стосовно інших заявлених вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до частини першої статті 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 1, 2 ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Розглянувши подану Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" заяву про видачу судового наказу в частині стягнення пені, суд вважає вказану заяву такою, що не підлягає задоволенню, оскільки вимоги заявника не є вимогами в розумінні ч. 1 ст. 148 ГПК України.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Вимога про сплату пені хоча й має грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань (п. 1.14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013).

Як випливає зі змісту поданої Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" заяви, до складу заборгованості за договором банківського рахунку № 18/8665 від 28.01.2015 заявником включено пеню, яка за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням, а є штрафною санкцією за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання та заходом відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України cуддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Отже, оскільки вимога про стягнення пені за своєю правовою природою не є вимогою про стягнення грошової заборгованості за договором, то така вимога не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

За наведених обставин, суд відмовляє у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення 1 856,31 грн пені.

Також суд враховує, що відповідно до доданого заявником розрахунку заявлено вимоги про стягнення комісії, інфляційних витрат та 3% річних, з моменту виникнення права вимоги на які до подання заяви про видачу судового наказу (відповідно до штемпелю на поштовому конверті така заява подана 01.07.2019) пройшло більше трьох років (з 01.04.2016 по 30.06.2016). За приписами ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України cуддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відтак, суд відмовляє у видачі судового наказу про стягнення 1040,45 грн комісії, 24,95 грн інфляційних втрат та 6,01 грн 3% річних, оскільки з моменту виникнення права вимоги на такі суми заборгованості пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену Цивільним кодексом України.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Також господарський суд звертає увагу заявника, що для захисту своїх законних прав та інтересів, останній має право звернутись до суду в позовному порядку, адже обраний спосіб звернення у даному випадку є безпідставним.

Згідно з частиною другою статті 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись статтями 148, 152, 153, 154 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕЛОНІДА" 1856,31 грн пені, 1040,45 грн комісії, 24,95 грн інфляційних втрат та 6,01 грн 3% річних.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 Господарським процесуальним кодексом України.

Копії ухвали направити Публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, будинок 12-Г), філії - Головному управлінню по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 27), Товариству з обмеженою відповідальністю "Хелоніда" (25006, м. Кропивницький, вул. Ельворті, 5).

Суддя Л.С. Вавренюк