ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2019 р. Справа№ 920/810/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Козир Т.П.

Коробенка Г.П.

при секретарі: Бовсунівській Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Севрук В.О., ордер № ЗП110184 від 02.01.19

від відповідача: Колесников І.Г. довіреність № 5635 від 28.12.18

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка", м. Запоріжжя

та Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон", м. Конотоп

на рішення Господарського суду Сумської області від 05.02.2019 (повний текст складено 08.02.2019)

у справі №920/810/18 (суддя Резніченко О.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка", м. Запоріжжя

до Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН", м. Конотоп

про стягнення 517 681,78 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (далі - ТОВ "Промелектроніка", Позивач, Скаржник-1) звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН" (далі - ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон", Відповідач, Скаржник-2) про стягнення 517 681,78грн., з яких 354 930,97грн. пені, 32055,37грн. 3%річних та 130 695,44грн. інфляційних втрат з покладенням на відповідача судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням Відповідачем зобов`язань за Договором поставки від 24.03.2014 №132-14 щодо проведення своєчасного розрахунку за отриману продукцію, посилаючись при цьому на пункт 7.2. вказаного Договору та положення ст.625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) в частині стягнення інфляційних втрат та річних.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 05.02.2019 у справі №920/810/18 позов задоволено частково.

Клопотання ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" про зменшення штрафних санкцій задоволено частково.

Стягнуто з ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" на користь ТОВ "Промелектроніка" 117 513, 48грн. інфляційних втрат, 28 588,26грн. 3% річних, 157 633,30грн. пені, 6 920,53грн. витрат по сплаті судового збору.

В частині позовних вимог ТОВ "Промелектроніка" до ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" про стягнення 3 % річних в розмірі 3 467,11грн., 13 181,96грн. інфляційних втрат та пені в розмірі 39 664,38грн. відмовлено.

Дане рішення обґрунтоване тим, що у процесі вирішення спору судом встановлено здійснення Відповідачем повної оплати поставленого Позивачем товару, проте з порушенням строків, передбачених умовами укладеного між сторонами Договору. Суд першої інстанції визнав заявленими правомірно вимоги про стягнення з Відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних, але застосувавши за заявою Відповідача позовну давність у порядку, передбаченому ст. 267 ЦК України та здійснивши самостійно перерахунок заявлених сум, дійшов висновку, що у позові в частині стягнення пені в розмірі 39 664,38грн., інфляційних втрат у розмірі 13 181,96грн., 3 % річних 467,11грн. необхідно відмовити.

Крім того судом першої інстанції частково задоволено клопотання Відповідача про зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій. У відповідності до вимог ст. 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та з урахуванням обставин щодо здійснення Відповідачем повної оплати поставленого товару з незначним простроченням, що не призвело до негативних наслідків для Позивача, причиною неналежного виконання грошових зобов`язань є різне тлумачення сторонами умов Договору, місцевий господарський суд зменшив розмір пені, що підлягає стягненню з Відповідача на 50% - до 157 633,30грн., вважаючи такий розмір справедливим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Позивача та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Сумської області у даній справі змінити, у задоволенні клопотання Відповідача про зменшення штрафних санкцій відмовити повністю, стягнувши з Відповідача 315 266,59грн. пені, в іншій частині рішення залишити без змін.

Скаржник-1, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини, які мають значення для справи, порушено норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, що привело до незаконного та необґрунтованого часткового задоволення клопотання Відповідача про зменшення розміру пені на 50% - до 157 633,30грн.

Так, на думку Скаржника-1, судом першої інстанції під час розгляду клопотання Відповідача не було взято до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази вжиття останнім всіх необхідних заходів щодо недопущення порушення зобов`язання з оплати отриманої продукції, пояснення об`єктивних причин прострочення оплати продукції у строк понад два роки, винятковості всіх випадків прострочення оплати поставленої продукції, виходячи з інтересів обох сторін.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Відповідача та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із ухваленим у даній справі рішенням, Відповідач також звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення Господарського суду Сумської області, позов ТОВ "Промелектроніка" задовольнити частково, задовольнити клопотання ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" про зменшення штрафних санкцій, зменшивши їх до 1грн., стягнути з ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" на користь ТОВ "Промелектроніка" 1 грн. пені, 1196,75грн. -3% річних, 2837,92грн. інфляційних збитків, в решті позову відмовити. Поряд з цим Скаржник-2 просить здійснити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, та розподілити судові витрати при апеляційному перегляді справи.

ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" вважає, що при ухваленні рішення у даній справі судом першої інстанції зроблено висновки, що не відповідають обставинам справи, внаслідок чого неправильно визначено розмір пені, інфляційних збитків та 3%річних, отже прийнято незаконне рішення.

Зокрема, місцевим господарським судом, за твердженням ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон", проігнорована наявність умов договору щодо здійснення оплати після надходження всієї партії продукції, обумовленої специфікацією, наявність порушень зобов`язань по поставці продукції з боку Позивача, що в свою чергу виключає відповідальність Відповідача за несвоєчасну оплату продукції, поставленої за видатковими накладними від 28.07.2015 №РН-0003682, від 29.07.2015 №РН-0003743, від 18.08.2015 №РН-0003985, від 03.09.2015 №РН0004201, від 08.09.2015 №РН-0004231, від 13.10.2015 №0006283, від 05.02.2016 №РН-0000119, від 18.09.2015 №РН-0006001, від 13.10.2015 №РН-0006284, від 13.10.2015 №РН-0006286, від 22.10.2015 №РН-0006344, від 13.10.2015 №РН-0006287.

Крім того, судом першої інстанції неправильно застосовано позовну давність. Так, визнавши доводи Відповідача про сплив позовної давності, судом не враховано, що рахунки-фактури, зазначені в платіжних дорученнях на оплату продукції, виставлялись на всю партію, визначену у специфікаціях, і не можуть бути доказом оплати продукції, поставленої за окремою видатковою накладною. За одним і тим же рахунком Відповідачем здійснювалося декілька оплат, деякі із них були проведені раніше, авансом, тобто без порушення строків. Не з`ясування цих питань привело до неправильного визначення періоду прострочення оплати за продукцію, поставлену за видатковими накладними від 28.08.2014 №РН-0001223 та від 06.11.2015 №РН-0006415.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №920/810/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Кравчука Г.А. (доповідач у справі), суддів Разіної Т.І. та Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Промелектроніка" на рішення Господарського суду Сумської області від 05.02.2019 у справі №920/810/18, справу призначено до розгляду на 16год.00хв. 01.04.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 поновлено ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 05.02.2019 у справі №920/810/18 , відкрито апеляційне провадження у даній справі, зупинено дію оскаржуваного рішення до закінчення апеляційного провадження у даній справі, розгляд справи призначено на 16год.00хв. 01.04.2019.

Розгляд апеляційних скарг ТОВ "Промелектроніка" та ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" на рішення Господарського суду Сумської області від 05.02.2019 у даній справі на підставі ст.216 ГПК України у судовому засіданні 01.04.2019 відкладено до 14год.40хв. 17.04.2019, про що судом апеляційної інстанції винесено відповідну ухвалу.

У судовому засіданні 17.04.2019 оголошено перерву до 10.05.2019.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з перебуванням суддів Разіної Т.І. та Тищенко А.І. у відпустці.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2019, справу №920/810/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Козир Т.П. та Коробенка Г.П.

Ухвалою від 08.05.2019 вказаним складом суду апеляційної інстанції прийнято до свого провадження апеляційні скарги ТОВ "Промелектроніка" та ДП "Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН" на рішення Господарського суду Сумської області від 05.02.2019 у цій справі.

У судовому засіданні 10.05.2019 розгляд апеляційних скарг ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" та ТОВ "Промелектроніка" на рішення суду першої інстанції у даній справі відкладено до 12год.20хв. 27.06.2019 з постановленням відповідної ухвали.

Позиції учасників справи.

Через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду 28.03.2019 від Відповідача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Промелектроніка", в якому Відповідач просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення, в частині що оскаржувалась, залишити без змін.

04.04.2019 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від ТОВ "Промелектроніка" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон", в якому Позивач просить апеляційний господарський суд залишити апеляційну скаргу ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" без задоволення.

Явка представників сторін.

У судове засідання 27.06.2019 з`явився представник Позивача, вимоги апеляційної скарги ТОВ "Промелектроніка" підтримав, проти вимог апеляційної скарги ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" заперечував з підстав викладених у відзиві, просив апеляційний господарський суд рішення Господарського суду Сумської області від 05.02.2019 у справі №920/810/18 змінити, у задоволенні клопотання ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" про зменшення штрафних санкцій відмовити в повному обсязі, позов ТОВ "Промелектроніка" задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні 27.06.2019 вимоги апеляційної скарги ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" підтримав, проти вимог апеляційної скарги ТОВ "Промелектроніка" заперечував з підстав вказаних у відзиві, просив апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 05.02.2019, позов ТОВ "Промелектроніка" задовольнити частково, задовольнити клопотання ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" про зменшення штрафних санкцій, зменшивши їх до 1 грн, стягнути з ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" 1,00 грн пені, 1196,75 грн 3% річних, 2837,92 грн інфляційних збитків, в решті вимог відмовити.

Заявлені у справі клопотання учасників справи та результати їх розгляду.

Відповідачем 19.03.2019 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду подано доповнення до апеляційної скарги, яке за змістом не можна визнати таким доповненням до апеляційної скарги Відповідача на рішення Господарського суду Сумської області від 05.02.2019 у справі №920/810/18, за якою відкрито дане апеляційне провадження, оскільки в ньому порушені питання, які вирішені судом першої інстанції в іншому судовому рішенні (ухвала Господарського суду Сумської області від 25.02.2019), постановленому у справі №920/810/18, яке підлягає самостійному оскарженню окремо від рішення суду в порядку, передбаченому ст.255 ГПК України.

Відповідно до ст. 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. Оскільки, вказане доповнення до апеляційної скарги подано з пропущенням встановленого законом процесуального строку, відповідно до ст. 118 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду залишає вказане доповнення до апеляційної скарги без розгляду.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

24.03.2014 між ТОВ "Промелектроніка" (постачальник) та ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (покупець) укладено Договір №132-14 (далі-Договір), у відповідності до п.1.1. якого постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти й оплатити продукцію, вказану у Додатку 1 до цього договору, надалі - "Продукція", на умовах, передбачених даним Договором.

За умовами п.2.1. Договору кількість, номенклатура Продукції вказується в Додатку 1 до даного договору , що є невід`ємною частиною Договору.

За приписами п.3.1. Договору поставка продукції здійснюється на умовах поставки СРТ м.Запоріжжя, відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року. Розмір кожної партії продукції визначається на підставі відповідної заявки покупця та фіксуються у відповідних Специфікаціях.

Строки поставки продукції складають 3 (три) календарних днів з моменту отримання відповідної заявки від покупця. Постачальник має право здійснити поставку продукції в інші строки винятково на підставі попередньої згоди покупця в письмовій формі (п.3.2. Договору).

У відповідності до п.5.1. Договору оплата продукції здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у даному Договорі (якщо постачальник не повідомить покупцеві реквізити іншого рахунка).

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що оплата здійснюється протягом 10 календарних днів з дати поставки відповідної партії продукції на підставі виставленого рахунку.

Згідно п. 5.3. Договору датою оплати продукції вважається дата списання коштів з поточного рахунку покупця.

За умовами п.7.2. Договору у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати продукції покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості.

У пункті 7.6. Договору сторони передбачили, що неустойка (штраф, пеня) штрафні санкції за цим Договором нараховується протягом усього періоду порушення.

Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2015 року. Закінчення строку дії даного Договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов`язань (у тому числі гарантійних) за даним Договором (п.10.4. Договору).

Відповідно п.10.5. Договору по всіх видах зобов`язань, вимог і відповідальності сторін за цим Договором сторони домовилися встановити позовну давність тривалістю три роки (за винятком випадків, коли законом передбачено більш тривалу позовну давність).

За приписами п.10.7. Договору усі зміни й доповнення до даного Договору дійсні лише в тому випадку, якщо вони зроблені в письмовій формі (як додаткові договори), підписані сторонами й скріплені печатками сторін.

Додатковою угодою №1 від 06.03.2015 сторони змінили п.п. 3.1. і 4.1 Договору №132-14 від 24.03.2014, виклавши їх в такій редакції:

Поставка продукції здійснюється партіями на умовах поставки СРТ м.Конотоп, відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року. Розмір кожної партії продукції визначається на підставі відповідної заявки покупця та фіксується у відповідних Специфікаціях(п.3.1.Договору);

Поставка продукції здійснюється за цінами, які визначені у Специфікаціях і включають всі податки, збори й інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші видатки постачальника, пов`язані з поставкою продукції. Загальна вартість договору на момент його укладення складає 20 000 000 грн. з ПДВ (п.4.1.Договору).

Додатковою угодою №2 від 18.03.2015 до Договору №132-14 від 24.03.2014 (далі - Додаткова угода №2 до Договору від 18.03.2015) сторони домовились змінити умови оплати продукції, яка поставляється за Договором наступним чином:

- авансовий платіж 50% від суми відповідної партії продукції на підставі виставленого рахунку;

- остаточний розрахунок за відповідну партію продукції - протягом 10 банківських днів з дня отримання продукції на підставі виставленого рахунку.

Інші умови вищевказаного Договору, не змінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними у тій редакції, в якій вони викладені сторонами раніше і сторони підтверджують їх обов`язковість для себе (п.4. Додаткової угоди).

На виконання умов укладеного Договору сторонами підписані Специфікації, якими зафіксовано розмір кожної партії продукції. Копії зазначених Специфікацій містяться в матеріалах справи (а.с.133-145, т.2). Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що у вказаних Специфікаціях не зазначено дати їх підписання, проте вони містять найменування погодженої до поставки продукції, її кількість та вартість, які дозволяють ідентифікувати розмір кожної партії продукції, що підлягала поставці Позивачем.

На кожну зафіксовану у вказаних Специфікаціях партію продукції Позивачем виставлено рахунки-фактури у точній відповідності за найменуванням продукції, її кількісними та вартісними показниками. Так, Позивачем на підставі погоджених та зафіксованих у Специфікаціях розмірах партій продукції виставлено рахунки - фактури:

-№СФ-0001272 від 23.07.2014 на суму 12441,60грн.;

-№СФ-0002077 від 08.12.2014 на суму 11220,00грн.;

-№СФ-0002082 від 09.12.2014 на суму 8775,00грн.;

-№СФ-0000150 від 30.01.2015 на суму 222120,00грн.;

-№СФ-0001183 від 14.05.2015 на суму 126720,00грн.;

-№СФ-0001478 від 12.06.2015 на суму 205578,00грн.;

-№СФ-0001537 від 17.06.2015 на суму 629851,20грн.;

-№СФ-0002472 від 13.08.2015 на суму 780000,00грн.;

-№СФ-0002522 від 17.08.2015 на суму 41940,00грн.;

-№СФ-0002548 від 18.08.2015 на суму 531468,00грн.;

-№СФ-0002648 від 31.08.2015 на суму 176640,00грн.;

-№СФ-0002749 від 09.09.2015 на суму 180000,00грн.;

-№СФ-0002921 від 23.09.2015 на суму 221520,00грн.;

-№СФ-0002724 від 23.09.2015 на суму 66000,00грн.;

-№СФ-0002925 від 23.09.2015 на суму 7644,60грн.;

-№СФ-0002965 від 30.09.2015 на суму 131040,00грн.;

-№СФ-0003030 від 19.10.2015 на суму 166512,00грн.

Поставка продукції за Договором здійснювалась позивачем відповідно до видаткових накладних.

Як убачається із змісту складеного та підписаного представниками сторін Акта звірки взаємних розрахунків станом на 31.05.2016 згідно даних бухгалтерського обліку ТОВ "Промелектроніка" загальний розмір здійснених поставок склав 17 401 614,57грн., з них оплачено 17 034 656,99грн., заборгованість становила 366 957,58грн.; за даними бухгалтерського обліку ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" поставлено продукції на загальну суму 16 528 751,49грн., з яких оплачено 16 895 708,97грн., заборгованість ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" перед ТОВ "Промелектроніка" складала 366 957,58грн.

За спірними видатковими накладними №№ РН-0001223 від 26.08.2014, РН-0001863 від 19.12.2014, РН-0001860 від 19.12.2014, РН-0003196 від 24.06.2015, РН-0003907 від 11.08.2015, РН-0006299 від 16.10.2015, РН-0003682, РН-0003743, РН-0003985, РН-0004201 від 03.09.2015, РН-0004231 від 08.09.2015, РН-0006283 від 13.10.2015, РН-000119 від 05.02.2016, РН-0006300 від 16.10.2015, РН-0000414 від 04.03.2016, РН-0004136, РН-0006007 від 21.09.2015, РН-0006001 від 18.09.2015, РН-0006284 від 13.10.2015, РН-0006286 від 13.10.2015, РН-0006344 від 22.10.2015, РН-0006287 від 13.10.2015, РН-0006416 від 06.11.2015, РН-0006345 від 22.10.2015, РН-0006415 від 06.11.2015 Позивач поставив Відповідачу продукцію на загальну суму 2273629,20грн. Зазначена продукція отримана Відповідачем, що підтверджується копіями вказаних видаткових накладних, наявними у справі довіреностями (а.с.24-81, т.2). Факт отримання продукції не заперечується Відповідачем.

Поставлена Позивачем згідно вказаних видаткових накладних продукція оплачена Відповідачем, що підтверджують наявні в матеріалах справи платіжні доручення.

Проте у зв`язку з різним тлумаченням сторонами умов Договору щодо визначення розміру окремої партії продукції та відповідно виникнення у Відповідача обов`язку щодо проведення оплати/остаточного розрахунку за відповідну партію поставленої продукції між ними виник даний спір, предметом якого є стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення оплати поставленої за Договором продукції.

Позивач, вважаючи, що такою партією є продукція, поставлена за окремим товаросупровідним документом - видатковою накладною, стверджує, що оплату поставленої продукції згідно приписів п.5.2. Договору Відповідач мав здійснити протягом 10 календарних днів (до 18.03.2015) та остаточний розрахунок протягом 10 банківських днів (після 18.03.2015) з дня отримання продукції на підставі відповідної видаткової накладної. Оскільки Відповідачем порушені вказані строки Позивач у відповідності до п.7.2. Договору нарахував пеню в розмірі 354 930,97грн. та згідно приписів ст.625 Цивільного кодексу України 32055,37грн. 3%річних, 130 695,44грн. інфляційних втрат, які просить стягнути з Відповідача.

Відповідач заперечив вказані вимоги Позивача, посилаючись на умови п.п.3.1, 5.2 Договору (у редакції як до внесення до них змін Додатковою угодою №2 до Договору від 18.03.2015, так і після), оскільки вважає, що розмір кожної партії продукції, яка підлягала поставці, сторонами зафіксовано у Специфікаціях і лише після виконання зобов`язання Позивача щодо поставки партії продукції у повному обсязі у Відповідача виникало зобов`язання з оплати/остаточного розрахунку у встановлений Договором строк. Одночасно Відповідачем подана заява про застосування позовної давності в порядку ст.267 ЦК України.

З огляду на вказані обставини Відповідач просить в апеляційній скарзі вимоги Позивача задовольнити частково, зменшивши за поданою ним заявою розмір пені до 1грн., стягнути на користь Позивача з ДП "Авіакон" 1грн.пені, 1196,75грн. 3%річних, 2837,92грн. інфляційних втрат.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Ст. 628 ЦК України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі ст.ст. 193, 202 ГК України та ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 202 ГК України, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріали справи свідчать про те, що між Позивачем та Відповідачем у справі виникли зобов`язання на підставі договору поставки, правове регулювання якого передбачено параграфом 3 глави 54 розділу ІІІ Книги 5 Цивільного кодексу України та параграфом 1 глави 30 розділу VI Господарського кодексу України.

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму, аналогічне визначено і у ст. 265 ГК України.

За правовою природою договір поставки є консенсуальним, двостороннім і оплатним. Як консенсуальний договір він вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов. Двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної сторони прав та обов`язків.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. ст. 691, 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

За приписами ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Аналізуючи зміст положення п.3.1. Договору (у всіх редакціях, які існували в період його дії і здійснення Позивачем поставок продукції) у кореспонденції із змістом п.5.2.Договору та п.1 Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що партією, що повинна за умовами Договору поставлятися постачальником покупцю, є продукція найменування, кількість та вартість якої зафіксована у Специфікаціях.

Висновок суду першої інстанції про те, що партією продукції є сукупність одиниць продукції, що відвантажена або отримана за одним товаросупровідним документом - видатковою накладною, є помилковим, оскільки суперечить безпосередньо змісту п. 3.1. Договору.

Крім того положення п.6.5. Договору, якими передбачено порядок приймання продукції з оформленням видаткової накладної, не змінює і не скасовує погоджені сторонами умови п.3.1. Договору.

Таким чином у відповідності до вимог п.5.2.Договору оплата продукції покупцем здійснюється протягом 10 календарних днів з дати поставки відповідної партії продукції (зафіксованої у відповідній Специфікації) на підставі виставленого рахунку. З моменту набрання чинності Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015 за зміненими умовами оплата продукції, поставленої за Договором, повинна здійснюватися у два етапи: 1) авансовий платіж 50% від суми відповідної партії продукції (зафіксованої у у відповідній Специфікації) на підставі виставленого рахунку, 2) остаточний розрахунок за відповідну партію продукції (зафіксовану у відповідній Специфікації) протягом 10 банківських днів з дня отримання продукції на підставі виставленого рахунку.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає безпідставним відхилення судом першої інстанції доводів Відповідача про те, що розрахунок ним повинен здійснюватися після поставки всієї партії продукції по конкретній Специфікації.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк , встановлений договором або законом.

Правові наслідки порушення зобов`язання визначені ст.611 ЦК України, серед яких, зокрема, є і сплата неустойки.

Ч.1 ст.549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За вимогами ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, з`ясувавши обставини справи та оцінивши наявні в ній докази, перевіривши розрахунки Позивача та суду першої інстанції, дійшла висновку, що вони здійснені неправильно. У зв`язку з цим вважає за необхідне самостійно визначити суми пені та інших нарахувань, пов`язаних з порушенням Відповідачем грошових зобов`язань, не виходячи при цьому за межі визначеного Позивачем періоду часу, протягом якого, на його думку, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного Позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань, врахувавши подану Відповідачем заяву про застосування позовної давності.

1. Стосовно вимог Позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасну оплату продукції, поставленої по видатковій накладній від 26.08.2014 №РН-0001223 на суму 12441,60 грн. (т.3, а.с. 8-9).

Сторонами розмір партії погоджено відповідно до Специфікації №2 (т.2, а.с. 142) на загальну суму 68121,60 грн., в тому числі (МП-95+3-1 датчик 2 шт.) на суму 12441,60 грн.

Позивачем виставлено рахунок-фактуру №СФ-0001272 від 23.07.2014 на суму 68121,60 грн. (т.3, а.с. 10).

Поставка партії продукції зафіксованої сторонами в Специфікації №2 здійснена Позивачем за двома видатковими накладними: №РН-0001156 від 14.08.2014 на суму 55680,00грн., №РН-0001223 від 26.08.2014 на суму 12441,60грн.

У відповідності до п. 5.2 Договору оплата мала бути здійснена протягом 10 календарних днів з дня отримання продукції відповідної партії - до 05.09.2014.

Відповідачем оплата погодженої та поставленої за Специфікацією №2 партії продукції на підставі зазначеного рахунку-фактури здійснена платіжними дорученнями від 04.08.2014 №2232 на суму 40684,80грн. (з яких по рахунку- фактурі №СФ-0001272 від 23.07.2014 - 34060,80грн. (попередня оплата) та по рахунку-фактурі №СФ-0001297 від 28.07.2014 - 6624, 00 грн.) (т.2, а.с. 86) та від 08.09.2014 №2687 в сумі 34060,80 грн. (т.2, а.с. 85).

Оскільки Відповідачем порушено строк оплати грошових зобов`язань за Договором лише на 3 (три) дні, нарахування пені за заявлений Позивачем період з 05.10.2014 по 27.04.2017 у сумі 5902,85грн. суперечить п. 7.2. Договору та встановленим фактичним обставинам справи, а відтак є безпідставним.

Щодо вимог Позивача в частині стягнення нарахованих інфляційних втрат за період з 05.09.2014 по 27.04.2017 в сумі 5047,99грн. колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, у якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць у якому мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, у які індекс інфляції становив менше одиниці. З огляду на викладене, враховуючи, що термін прострочення здійснення оплати складав лише три дні, інфляційні збитки нараховані Позивачем необґрунтовано.

Щодо вимог Позивача в частині нарахування 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за поставлену партію продукції за період з 05.09.2014 по 27.04.2017 у сумі 461,38 грн. колегія суддів апеляційного господарського суду вказує наступне.

Враховуючи встановлені обставини щодо порушення Відповідачем своїх зобов`язань по оплаті поставленої продукції, правомірним є нарахування 3 % річних за період з 06.09.2014 по 07.09.2014 із заявленої суми заборгованості 5817,60 грн. в розмірі 0,96 грн.

На час звернення Позивача до суду (05.10.2018) з вимогою про стягнення 3 % річних за порушення Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленої продукції за видатковою накладною від 26.08.2014 №РН-0001223 позовна давність, про застосування якої в порядку ст. 267 ЦК України заявив Відповідач, спливла в частині стягнення 0,96 грн. У зв`язку з чим вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Решта заявлених вимог в сумі 460,42 грн. є такими, що заявлені безпідставно.

2. Стосовно вимог Позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасну оплату продукції, поставленої по видатковій накладній від 19.12.2014 №РН-0001863 на суму 11220,00 грн.

Сторонами розмір партії продукції погоджено та зафіксовано в Специфікації б/н б/д до Договору №132-14 від 24.03.14 (т.2, а.с. 143) на загальну суму 11220,00 грн.

Позивачем виставлено рахунок-фактуру №СФ-0002077 від 08.12.2014 на суму 11220,00 грн. (т.3, а.с. 33).

Поставка продукції за вказаною партією здійснена за однією видатковою накладною - №РН-0001863 від 19.12.2014 в загальній сумі 11220,00грн.

У відповідності до п. 5.2 Договору оплата мала бути здійснена до 29.12.2014 включно.

Відповідачем оплата за поставлену партію продукції, зафіксованою сторонами в Специфікації б/н і б/д, на підставі зазначеного рахунку-фактури від 08.12.2014 проведена платіжними дорученнями від 15.01.2015 №50 на суму 5610,00грн. (т.2, а.с. 94) та від 28.04.2017 №1443 в сумі 82993,90грн. (в тому числі 5610,00грн. за видатковою накладною №РН-0001863 від 19.12.2014 (т.2, а.с. 92).

Щодо заявленої Позивачем вимоги про стягнення пені в сумі 5215,86грн. за прострочення в оплаті поставленої продукції вартістю 5610,00грн. за період з 28.01.2015 по 27.04.2017 колегія суддів зазначає, що згідно розрахунку здійсненого апеляційним господарським судом правильно нарахованим є розмір пені в сумі 5217,12грн. Таким чином, колегією суддів враховується розмір заявленої до стягнення за вказаний період пені в сумі 5215,86грн., виходити за межі якого суд не вправі.

На час звернення Позивача до суду (05.10.2018) з вимогою про стягнення 2126,88грн. пені за порушення Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленої партії продукції, в тому числі за видатковою накладною від 19.12.2014 №РН-0001863, позовна давність спливла.

Обґрунтованою до стягнення за прострочення оплати зазначеної партії продукції за період з 05.10.2015 по 27.04.2017 є пеня в розмірі 3088,98 грн.

В частині нарахування інфляційних втрат у розмірі 3864,73грн. за період з 29.12.2014 по 27.04.2017, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що за період з 29.12.2014 по 04.10.2015, враховуючи наявність заяви Відповідача про застосування позовної давності, строк звернення Позивача з вимогою про стягнення інфляційних втрат в розмірі 2320,30грн. пропущено.

Вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в розмір 1092,27грн. за період з 05.10.2015 по 27.04.2017 є законними та обґрунтованими.

За результатами перевірки розрахунку Позивача встановлено, що інфляційні втрати в розмірі 452,16грн. нараховані ним безпідставно.

Щодо вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 391,93грн. за період з 29.12.2014 по 27.04.2017, колегія суддів дійшла висновку, що за період з 29.12.2014 по 04.10.2015, враховуючи наявність заяви Відповідача про застосування позовної давності, строк звернення Позивача з вимогою про стягнення 3% річних в розмірі 129,11грн. пропущено.

Вимоги в частині стягнення 3% річних в розмірі 262,82грн. за період з 05.10.2015 по 27.04.2017 є законними та обґрунтованими.

3. Стосовно вимог Позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасну оплату продукції, поставленої по видатковій накладній від 19.12.2014 №РН-0001860 на суму 8775,00 грн.

Сторонами розмір партії погоджено та зафіксовано в Специфікації б/н і б/д до Договору №132-14 від 24.03.14 (т.2, а.с. 144) на загальну суму 8775,00грн.

Позивачем на вказану партію продукції виставлено рахунок-фактуру №СФ-0002082 від 09.12.2014 на суму 8775,00 грн. (т.3, а.с. 36).

Поставка продукції зазначеної погодженої партії здійснена згідно однієї видаткової накладної №РН-0001860 від 19.12.2014.

У відповідності до п. 5.2 Договору оплата Відповідачем вказаної партії продукції повинна бути здійснена до 29.12.2014 включно.

Відповідачем здійснена оплата вартості погодженої партії продукції за Специфікацією б/н на підставі зазначеного рахунку-фактури платіжними дорученнями від 15.01.2015 №48 на суму 4387,50грн. (т.2, а.с. 99) та від 28.04.2017 №1443 в сумі 82993,90грн. (в тому числі 4387,50 грн. за видатковою накладною №РН-0001860 від 19.12.2014 (т.2, а.с. 92).

Щодо заявленої Позивачем вимоги про стягнення пені в сумі 4078,78грн. за прострочення в оплаті поставленої продукції вартістю 4387,50 грн. за період з 28.01.2015 по 27.04.2017 колегія суддів зазначає таке.

Згідно розрахунку, здійсненого апеляційним господарським судом, правомірно нарахованим за вказаний період із простроченої заборгованості є розмір пені в сумі 4080,23грн. Отже колегією суддів враховується розмір заявленої до стягнення за вказаний період пені в сумі 4078,78грн., виходити за межі якого суд не вправі.

На час звернення Позивача до суду (05.10.2018) з вимогою про стягнення 1663,40грн. пені за порушення Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленої продукції за видатковою накладною від 19.12.2014 №РН-0001860 позовна давність спливла.

За період з 05.10.2015 по 27.04.2017 обґрунтованою до стягнення є пеня в розмірі 2415,38 грн.

В частині нарахування на заборгованість в оплаті продукції в сумі 4387,50грн., поставленої за видатковою накладною №РН-0001860 від 19.12.2014, інфляційних втрат у розмірі 3022,20грн. за період з 29.12.2014 по 27.04.2017 колегія суддів апеляційного суду зазначає, що прострочення в оплаті поставленої продукції за вказаною партією відповідно до умов Договору виникло 30.12.2014.

За період з 30.12.2014 по 04.10.2015, враховуючи наявність заяви Відповідача про застосування позовної давності, строк звернення Позивача з вимогою про стягнення інфляційних втрат в розмірі 1814,67грн. пропущено.

Інфляційні втрати в розмірі 353,28грн. нараховані Позивачем помилково.

За розрахунком суду апеляційної інстанції за період з 05.10.2015 по 27.04.2017 із заборгованості в сумі 4387,50грн. інфляційні втрати складають 854,25грн., вимоги Позивача щодо стягнення яких є законними та обґрунтованими.

Перевіривши розрахунок Позивача щодо стягнення 3% річних за прострочення в оплаті частини вартості поставленої партії продукції в сумі 4387,50грн. за період з 29.12.2014 по 27.04.2017 в розмірі 306,49 грн., колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що початком перебігу строку для нарахування 3% річних на вказану заборгованість є 30.12.2014, оскільки зобов`язання Відповідача здійснити оплату поставленої партії продукції мало бути виконано до 29.12.2014 включно.

За період з 30.12.2014 по 04.10.2015, враховуючи наявність заяви Відповідача про застосування позовної давності, строк звернення Позивача з вимогою про стягнення 3% річних в розмірі 100,61грн. пропущено.

Розрахунок Позивача щодо нарахування 3% річних в розмірі 205,55грн. за несвоєчасну сплату частини вартості поставленої вказаної партії продукції за період з 05.10.2015 по 27.04.2017 є правильним і відповідно в цій частині вимоги Позивача є обґрунтованими.

3% річних із суми боргу за вказаною поставкою за один день - 29.12.2014 в сумі 0,33грн. нараховані Позивачем безпідставно.

4. Стосовно вимог Позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасну оплату продукції, поставленої по видатковій накладній від 24.06.2015 №РН-0003196 на суму 126678,00 грн.

Сторонами розмір партії погоджено та зафіксовано в Специфікації б/н б/д до Договору №132-14 від 24.03.14 (т.2, а.с. 145) на загальну суму 222120,00грн.

Позивачем на виконання умов Договору виставлено рахунок-фактуру №СФ-0000150 від 30.01.2015 на суму 222120,00грн. (т.3, а.с. 41).

Зазначена партія продукції поставлена Позивачем згідно видаткових накладних:

від 26.03.2015 №РН-0002276 на суму 76320,00грн.;

від 09.04.2015 №РН-0002391 на суму 13200,00грн.;

від 24.06.2015 №РН-0003196 на суму 126678,00грн.;

від 11.08.2015 №РН-0003908 на суму 5922,00грн.

У відповідності до п. 1 Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015 оплата повинна бути здійснена до 26.08.2015 включно.

Як підтверджується матеріалами справи Відповідачем оплата вартості вказаної партії продукції, поставленої Позивачем відповідно до погодженої Специфікації на підставі зазначеного рахунку-фактури, здійснена двома платежами: авансовий платіж в розмірі 50% від вартості партії згідно платіжного доручення від 23.03.2015 №828 на суму 111060,00грн. (т.2, а.с. 96) та остаточний розрахунок згідно платіжного доручення від 09.10.2015 №3573 в сумі 111060,00грн. (т.2, а.с. 97).

Щодо заявленої Позивачем вимоги про стягнення пені в сумі 10450,43грн. за прострочення в оплаті поставленої партії продукції вартістю 105138,00грн. за період з 03.08.2015 по 08.10.2015 колегія суддів зазначає, що Позивачем при здійсненні нарахування пені неправильно визначено період, за який підлягає нарахуванню зазначена пеня.

З врахуванням фактичних обставин справи, умов п.7.2. Договору та Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015 апеляційний господарський суд здійснив власний розрахунок пені, згідно якого правомірно нарахованою за період з 26.09.2015 по 08.10.2015 є пеня в розмірі 1647,64грн. В решті позовні вимоги щодо стягнення пені в розмірі 8802.79 грн. є безпідставно заявленими.

На час звернення Позивача до суду (05.10.2018) з вимогою про стягнення пені за порушення Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленої партії продукції, до складу якої входить поставка за видатковою накладною від 24.06.2015 №РН-0003196, позовна давність в частині стягнення пені в розмірі 1140,68грн спливла, а тому, враховуючи подану Відповідачем заяву про застосування позовної давності, в цій частині у задоволені позовних вимог слід відмовити. До стягнення з Відповідача за прострочення оплати вказаної партії продукції підлягає пеня у розмірі 506,96грн., нарахована за період з 05.10.2015 по 08.10.2015.

Перевіривши розрахунок Позивача в частині нарахування інфляційних втрат у розмірі 494,15грн. за період з 04.07.2015 по 08.10.2015, колегія суддів апеляційного господарського суду відзначає неправильне визначення Позивачем початку перебігу строку, з якого підлягають нарахуванню інфляційні втрати, оскільки останнім днем виконання Відповідачем зобов`язань з оплати вартості поставленої партії продукції є 26.08.2015.

Враховуючи умови п.3.1. Договору, п.1. Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015 правильним періодом, в якому існувала заборгованість Відповідача щодо оплати поставленої партії продукції, до складу якої входить поставка за видатковою накладною від 24.06.2015 №РН-0003196, є період з 27.08.2015 по 08.10.2015.

За розрахунком суду апеляційної інстанції за вказаний період обґрунтованим є нарахування інфляційних втрат в розмірі 2418,17грн. на існуючу заборгованість Відповідача щодо оплати поставленої партії продукції вартістю 105138,00грн. Однак з огляду на неможливість виходу судом за межі визначеного Позивачем періоду часу, протягом якого, на його думку, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного Позивачем розміру інфляційних втрат, колегія суддів апеляційного суду бере уваги розмір інфляційних втрат, зазначений Позивачем в позовній заяві щодо вказаної партії продукції, який становить 494,15грн.

В той же час, враховуючи дату звернення Позивача з даним позовом (05.10.2018) та наявність поданої Відповідачем заяви про застосування позовної давності, вимоги про стягнення інфляційних втрат, нарахованих за період з 27.08.2015 по 04.10.2015 (розмір яких 2418,17грн. відповідає розміру інфляційних втрат нарахованих за весь період існування заборгованості по вказаній партії продукції) є такими, строк звернення з якими Позивачем пропущено. Отже наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині відповідно до приписів ст. 267 ЦК України у зв`язку зі спливом позовної давності.

В частині стягнення інфляційних втрат за період з 05.10.2015 по 08.10.2015 враховуючи, що період прострочення здійснення оплати складав менше місяця, інфляційні збитки не нараховуються відповідно до положень Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14. Отже вимоги Позивача щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 494,15 грн. за період з 04.07.2015 по 08.10.2015 є повністю необґрунтовані.

За результатами перевірки розрахунку Позивача щодо нарахування 3% річних на прострочену заборгованість за вказаною поставкою партії продукції за період з 04.07.2015 по 08.10.2015 в сумі 838,22грн., колегія суддів відзначає неправильне встановлення Позивачем періоду існування заборгованості, що призвело до помилкового визначення розміру 3% річних.

За розрахунком здійсненим апеляційним господарським судом за період з 27.08.2015 по 08.10.2015, враховуючи умови Договору та Додаткових угод №№1,2, обґрунтованим є нарахування 3% річних із простроченої заборгованості в розмірі 371,58 грн.

Однак, враховуючи наявність заяви Відповідача про застосування позовної давності, за період з 27.08.2015 по 04.10.2015 строк звернення Позивача з вимогою про стягнення 3% річних в розмірі 337,02грн. пропущено, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.267 ЦК України у цій частині позову необхідно відмовити.

Вимоги в частині стягнення 3% річних в розмірі 34,56грн. за період з 05.10.2015 по 08.10.2015 є законними та обґрунтованими.

З огляду на те, що у період з 04.07.2015 по 26.08.2015 зобов`язання Відповідача з оплати поставленої партії продукції ще не виникло, нарахування Позивачем за вказаний період 3% річних в розмірі 466,64грн. є безпідставними.

5.Стосовно вимог Позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасну оплату продукції, поставленої по видатковій накладній від 24.06.2015 №РН-0003192 на суму 126720,00 грн.

Сторонами розмір партії продукції, що підлягає поставці Позивачем, погоджено відповідно до Специфікації б/н б/д до Договору №132-14 від 24.03.14 (т.2, а.с. 133) на загальну суму 126720,00 грн.

Позивачем на виконання умов Договору виставлено рахунок-фактуру №СФ-0001183 від 14.05.2015 на суму 126720,00 грн. (т.3, а.с. 53).

У відповідності до умов п. 1 Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015 оплата мала бути здійснена Відповідачем у два етапи. Перший авансовий платіж у розмірі 50% від суми відповідної партії продукції на підставі виставленого рахунку - в розмірі 63360,00грн. Другий платіж - остаточний розрахунок Відповідач за умовами Договору повинен здійснити протягом 10 банківських днів з дня отримання продукції.

Відповідачем авансовий платіж в сумі 63360,00грн. на підставі рахунку-фактури №СФ-0001183 від 14.05.2015 здійснено 22.06.2015 згідно платіжного доручення №1998 (т.2, а.с. 101).

Поставка погодженої партії продукції на загальну суму 126720грн. здійснена Позивачем за видатковою накладною №РН-0003192 від 24.06.2015.

Остаточний розрахунок за поставлену партію продукції Відповідач мав провести протягом 10 банківських днів з дня отримання продукції, тобто до 09.07.2015 включно.

Проте остаточний розрахунок Відповідачем здійснено лише 28.04.2017 платіжним дорученням №1443 в сумі 82993,90грн. (в тому числі за видатковою накладною №РН-0003192 від 24.06.2015) (т.2, а.с. 92).

Встановивши неправильність розрахунку Позивача щодо розміру заявленої до стягнення пені в сумі 39 333,66грн. за період з 03.08.2015 по 27.04.2017 за прострочення в оплаті поставленої партії продукції за видатковою накладною №РН-0003192 від 24.06.2015, апеляційний господарський суд здійснив власний розрахунок пені.

Враховуючи положення п.7.2. Договору початок перебігу періоду, з якого нараховується пеня за прострочення оплати вказаної партії продукції, необхідно відраховувати з 09.08.2015.

Отже пеня за період з 03.08.2015 по 08.08.2015 із простроченої заборгованості в сумі 60 964,00грн. в розмірі 587,61грн. нарахована Позивачем безпідставно.

Обґрунтовано нарахованою є пеня за прострочення виконання Відповідачем грошового зобов`язання в сумі 60 964,00грн. за період з 09.08.2015 по 27.04.2017 в розмірі 38 746,05грн.

При цьому на час звернення Позивача до суду (05.10.2018) з вимогою про стягнення 5164,40грн. пені за порушення Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленої партії продукції за видатковою накладною від 24.05.2015 №РН-0003192 позовна давність, про застосування якої Відповідачем подана заява, спливла. Натомість у її стягненні необхідно відмовити у відповідності до приписів ст. 267 ЦК України.

З урахуванням викладеного до стягнення з Відповідача підлягає пеня у розмірі 33581,55грн. за прострочення грошового зобов`язання в сумі 60964,00грн. за період з 05.10.2015 по 27.04.2017.

Щодо нарахованих Позивачем інфляційних втрат у розмірі 12211,09грн. за період з 04.07.2015 по 27.04.2017 колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Інфляційні втрати за період з 04.07.2015 по 09.07.2015 в розмірі 54,02грн. нараховані Позивачем необґрунтовано, оскільки в цей період заборгованості не існувало.

За період з 10.07.2015 по 04.10.2015, враховуючи наявність заяви Відповідача про застосування позовної давності та умови Договору з урахуванням внесених змін, строк звернення Позивача з вимогою про стягнення інфляційних втрат в розмірі 284,57грн. пропущено, докази поважності причин пропуску позовної давності відсутні. У зв`язку з цим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Інфляційні втрати, нараховані Позивачем на суму заборгованості несвоєчасно сплачену Відповідачем, за період з 05.10.2015 по 27.04.2017 в розмірі 11872,50грн. є законними та обґрунтованими.

Перевіривши розрахунок 3% річних в розмірі 3322,12грн. за період з 04.07.2015 по 27.04.2017, з огляду на фактичні обставини справи та умови укладеного між сторонами Договору із внесеними змінами, колегія суддів апеляційного господарського суду відзначає таке.

За період з 04.07.2015 по 09.07.2015 Позивачем безпідставно нараховано 3% річних в сумі 30,06грн., оскільки у цей період зобов`язання щодо оплати поставленої вказаної партії продукції у Відповідача ще не виникло.

За період з 10.07.2015 по 04.10.2015, враховуючи наявність заяви Відповідача про застосування позовної давності, строк звернення Позивача з вимогою про стягнення 3% річних в розмірі 435,94грн. пропущено. За відсутності доказів поважності причин пропуску вказаного строку у задоволенні зазначених вимог слід відмовити.

Задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в розмірі 2856,12 грн., нараховані на суму заборгованості за період з 05.10.2015 по 27.04.2017, як такі, що заявлені обґрунтовано.

6.Стосовно вимог Позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасну оплату продукції, поставленої по видатковим накладним від 11.08.2015 №РН-0003907 на суму 34263,00 грн. та від 16.10.2015 №РН-0006299 на суму 34 263,00 грн.

Сторонами розмір партії погоджено відповідно до Специфікації б/н б/д до Договору №132-14 від 24.03.14 (т.2, а.с. 134) на загальну суму 205578,00 грн.

На підставі вказаної Специфікації Позивачем виставлено рахунок-фактуру №СФ-0001478 від 12.06.2015 на суму 205578,00грн. (т.3, а.с. 58).

На виконання умов п.1.Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015 Відповідач на підставі вказаного рахунку-фактури здійснив авансовий платіж в розмірі 50% вартості погодженої до поставки партії продукції в сумі 102 789,00грн. згідно платіжного доручення №2238 від 13.07.2015 .

Погоджена партія продукції була поставлена Позивачем за видатковими накладними:

від 20.07.2015 № РН-0003516 на суму 102 789,00 грн.;

від 11.08.2015 №РН-0003907 на суму 34263,00 грн.;

від 16.10.2015 №РН-0006299 на суму 34263,00 грн.;

від 08.04.2016 №РН-0000758 на суму 34263,00 грн.

Оскільки поставка вказаної партії продукції у повному обсязі була здійснена Позивачем 08.04.2016, остаточний розрахунок за умовами п.1 Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015 Відповідач повинен був провести до 22.04.2016 включно.

Відповідачем остаточний розрахунок за вказану партію продукції був здійснений на підставі рахунку-фактури №СФ-0001478 від 12.06.2015 платіжним дорученням від 26.04.2016 за №1753 на суму 102 789,00грн. (т.3, а.с. 65).

Щодо заявлених Позивачем вимог про стягнення пені в сумі 9045,74грн. за прострочення в оплаті поставленої продукції за видатковою накладною від 11.08.2015 №РН-0003907 за період з 20.09.2015 по 25.04.2016 та пені в сумі 6279,67грн. за прострочення в оплаті поставленої продукції за видатковою накладною від 16.10.2015 №РН-0006299 за період з 25.11.2015 по 25.04.2016 колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до п. 7.2 Договору у випадку порушення більше ніж на 30 календарних днів строку оплати продукції, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості.

З огляду на те, що порушення строку оплати вказаної партії продукції не перевищує 30 календарних днів, пеня за прострочення виконання зобов`язання за видатковими накладними від 11.08.2015 №РН-0003907 та від 16.10.2015 №РН-0006299 за погодженими сторонами умовами Договору не підлягає нарахуванню. Отже пеня у загальному розмірі 15325,41грн. нарахована Позивачем у даному випадку безпідставно.

В частині розрахунку Позивачем інфляційних втрат за період з 21.08.2015 по 25.04.2016 за видатковою накладною №РН-0003907 від 11.08.2015 у сумі 3 066,54грн. та за видатковою накладною №РН-0006299 від 16.10.2015 за період з 26.10.2015 по 25.04.2016 у сумі 2 710,20грн. колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що Позивачем помилково до зазначеного розрахунку включено періоди до 22.04.2016, оскільки датою виникнення простроченого зобов`язання Відповідача з остаточного здійснення розрахунку за вказаною партією продукції є 23.04.2016.

Так, за розрахунком суду апеляційної інстанції прострочення зобов`язання з оплати Відповідачем партії продукції, до якої увійшла поставка за видатковими накладними №РН-0003907 від 11.08.2015 та №РН-0006299 від 16.10.2015, необхідно обраховувати з 23.04.2016 по 25.04.2016.

Водночас, враховуючи, що термін прострочення оплати складав менше місяця, інфляційні збитки не нараховуються відповідно до положень Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14. Таким чином інфляційні втрати в загальній сумі 5776,74грн. нараховані Позивачем безпідставно.

З огляду на встановленні обставини виникнення у Відповідача простроченої заборгованості з оплати зазначеної партії продукції, апеляційний господарський суд визнав неправильним здійснений Позивачем розрахунок 3%річних від простроченої суми.

Обґрунтовано нарахованим від простроченої суми заборгованості з оплати вартості поставленої партії продукції в сумі 68526,00грн. (видаткові накладні №РН-0003907 від 11.08.2015, №РН-0006299 від 16.10.2015) за період з 23.04.2016 по 25.04.2016 є розмір 3% річних, який становить 16,85грн. В решті нараховані Позивачем 3% річних в загальній сумі 1197,94грн. (1214,79грн.-16,85грн.) є безпідставними.

7. Стосовно вимог Позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасну оплату продукції, поставленої за видатковими накладними від 28.07.2015 №РН-0003682 на суму 173037,60грн., від 29.07.2015 №РН-0003743 на суму 12201,60грн., від 18.08.2015 №РН-0003985 на суму 58065,60грн., від 03.09.2015 №РН-0004201 на суму 21528,00грн., від 08.09.2015 №РН-0004231 на суму 45864,00грн., від 13.10.2015 №0006283 на суму 19110,00грн. та від 05.02.2016 №РН-0000119 на суму 8611,20грн.

Сторонами розмір партії погоджено відповідно до Специфікації б/н б/д до Договору №132-14 від 24.03.14 (т.2, а.с. 135) на загальну суму 629851,20 грн.

На підставі вказаної Специфікації Позивачем виставлено рахунок-фактуру №СФ-0001537 від 17.06.2015 на суму 629851,20грн. (т.3, а.с. 78).

Відповідачем у відповідності до п.1 Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015 був здійснений авансовий платіж в розмірі 50% вартості зазначеної партії продукції платіжним дорученням від 08.07.2015 №2208 в сумі 314925,60 грн.

Поставка партії продукції була здійснена за декількома видатковими накладними:

від 09.07.2015 № РН-0003441 на суму 255564,00грн. (поставлена за даною видатковою накладною продукція БЗУ-4А- 2 шт. та ПП-5 блок - 1 шт. були повернуті за видатковою накладною від 27.07.2015 № 205 на суму 110838,00 грн.);

від 14.07.2015 №РН-0003473 на суму 76440,00грн.;

від 28.07.2015 №РН-0003682 на суму 173037,60грн.;

від 29.07.2015 №РН-0003743 на суму 12201,60грн.;

від 18.08.2015 №РН-0003985 на суму 58065,60грн.;

від 03.09.2015 №РН-0004201 на суму 21528,00грн.;

від 08.09.2015 №РН-0004231 на суму 45864,00грн.;

від 13.10.2015 №РН-0006283 на суму 19110,00грн.;

від 05.02.2016 №РН-0000119 на суму 8611,20грн.

Всього за даною Специфікацією Позивачем поставлено продукції на загальну суму 559584,00 грн.

Враховуючи, що Позивачем не виконано зобов`язання по поставці вказаної партії продукції в погодженому та зафіксованому у відповідній Специфікації розмірі, колегія суддів апеляційного господарського доходить висновку, що строк для проведення остаточного розрахунку за вказаною партією продукції відповідно до умов п.1 Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015 не настав. Відтак відсутні підстави для нарахування пені у сумі 164908,87грн за загальний період з 06.09.2015 по 17.01.2017 щодо несвоєчасної оплати поставленої продукції за видатковими накладними від 28.07.2015 №РН-0003682, від 29.07.2015 №РН-0003743, від 18.08.2015 №РН-0003985, від 03.09.2015 №РН-0004201, від 08.09.2015 №РН-0004231, від 13.10.2015 №РН-0006283, від 05.02.2016 №РН-0000119.

Із зазначених підстав необґрунтованим є нарахування інфляційних втрат в загальній сумі 56648,96грн. за прострочення оплати вартості поставленої продукції, зокрема:

- за видатковою накладною №РН-0003682 від 28.07.2015 за період з 07.08.2015 по 17.01.2017 у сумі 29 191,34грн.;

- за видатковою накладною №РН-0003743 від 29.07.2015 за період з 08.08.2015 по 17.01.2017 у сумі 2 058,31грн.;

- за видатковою накладною №РН-0003985 від 18.08.2015 за період з 28.08.2015 по 17.01.2017 у сумі 10 341,38грн.;

- за видатковою накладною №РН-0004201 від 03.09.2015 за період з 13.09.2015 по 17.01.2017 у сумі 3 834,14грн.;

- за видатковою накладною №РН-0004231 від 08.09.2015 за період з 18.09.2015 по 17.01.2017 у сумі 6 952,98грн.;

- за видатковою накладною №РН-0006283 від 13.10.2015 за період з 23.10.2015 по 17.01.2017 у сумі 3 187,55грн.;

- за видатковою накладною №РН-0000119 від 05.02.2016 за період з 15.02.2016 по 17.01.2017 у сумі 1083,26грн.

Натомість, оскільки відсутній факт прострочення грошового зобов`язання Відповідача щодо оплати зазначеної партії продукції, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає безпідставним нарахування 3% річних в загальній сумі 14132,38грн., в тому числі:

- за видатковою накладною №РН-0003682 від 28.07.2015 за період з 07.08.2015 по 17.01.2017 у сумі 7523,55грн.;

- за видатковою накладною №РН-0003743 від 29.07.2015 за період з 08.08.2015 по 17.01.2017 у сумі 529,49грн.;

- за видатковою накладною №РН-0003985 від 18.08.2015 за період з 28.08.2015 по 17.01.2017 у сумі 2424,41грн.;

- за видатковою накладною №РН-0004201 від 03.09.2015 за період з 13.09.2015 по 17.01.2017 у сумі 870,56грн.;

- за видатковою накладною №РН-0004231 від 08.09.2015 за період з 18.09.2015 по 17.01.2017 у сумі 1 835,82грн.;

- за видатковою накладною №РН-0006283 від 13.10.2015 за період з 23.10.2015 по 17.01.2017 у сумі 709,95грн.;

- за видатковою накладною №РН-0000119 від 05.02.2016 за період з 15.02.2016 по 17.01.2017 у сумі 238,60грн.

8. Стосовно вимог Позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасну оплату продукції, поставленої по видатковим накладним від 16.10.2015 №РН-0006300 на суму 468000,00грн. та від 04.03.2016 №РН-0000414 на суму 78000,00 грн.

Сторонами розмір партії продукції погоджено та зафіксовано в Специфікації б/н б/д до Договору №132-14 від 24.03.14 (т.2, а.с. 137) на загальну суму 780 000,00 грн.

Позивачем на підставі вказаної Специфікації виставлено рахунок-фактуру №СФ-0002472 від 13.08.2015 на суму 780000,00грн. для проведення розрахунків (т.3, а.с. 83).

Відповідачем на виконання умов п.1 Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015 був здійснений авансовий платіж в розмірі 50% партії продукції платіжним дорученням від 04.09.2015 №3066 в розмірі 390 000,00грн. (т.3, а.с. 85).

Зобов`язання з поставки погодженої партії продукції Позивач виконав за такими видатковими накладними:

від 05.09.2015 № РН-0004223 на суму 292 500,00грн. (поставлена за даною видатковою накладною продукція: МУ-615А датчик - 2 шт., була повернута Позивачу за видатковою накладною від 24.02.2016 № 32 на суму 58500,00грн.);

від 16.10.2015 №РН-0006300 на суму 468000,00грн.;

від 04.03.2016 №РН-0000414 на суму 78000,00грн.

У відповідності до вимог п.1. Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015 в кореспонденції з положеннями п.3.1. Договору із змінами остаточний розрахунок за поставлену згідно вказаної партії продукцію в розмірі 390 000,00грн. (враховуючи авансовий платіж в сумі 390 000,00грн.) Відповідач повинен був здійснити до 22.03.2016 включно.

Таку оплату Відповідач здійснив на підставі зазначеного рахунку-фактури платіжними дорученнями від 28.03.2016 №1221 на суму 370500,00 грн. (т.3, а.с. 88) та платіжним дорученням від 18.01.2017 №207 на суму 19500,00грн. (т.3, а.с. 28).

Щодо заявлених Позивачем вимог про стягнення пені в сумі 46510,16грн. за прострочення оплати поставленої продукції за видатковою накладною від 16.10.2015 №РН-0006300 за період з 25.11.2015 по 27.03.2016 та в сумі 19117,02грн. за прострочення оплати поставленої продукції за видатковою накладною від 04.03.2016 №РН-0000414 за період з 13.04.2016 по 17.01.2017 колегія суддів зазначає, що Позивачем неправильно визначено період нарахування, не враховано попередню оплату здійснену Відповідачем, що призвело до неправильного визначення розміру заборгованості, на яку нараховується пеня.

Згідно розрахунку здійсненого апеляційним господарським судом правомірно нарахованим є розмір пені в сумі 4544,67 грн. із суми заборгованості в розмірі 19500,00грн. (строк оплати якої порушено більш ніж на 30 календарних днів) за період з 23.04.2016 по 17.01.2017. Таким чином правомірним є стягнення з Відповідача пені в сумі 4544,67грн. В частині стягнення пені в розмірі 61 082,51грн. слід відмовити, як безпідставно нарахованої та заявленої.

В частині стягнення інфляційних втрат за період з 26.10.2015 по 27.03.2016 за видатковою накладною №РН-0006300 від 16.10.2015 у сумі 13291,20 грн. та за видатковою накладною №РН-0000414 від 04.03.2016 за період з 14.03.2016 по 17.01.2017 в сумі 10171,20грн., колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що Позивачем невірно визначено дату виникнення простроченого грошового зобов`язання і відповідно період нарахування інфляційних втрат та суму заборгованості згідно умов укладеного Договору.

Відповідно до розрахунку, здійсненого апеляційним господарським судом, правомірно нарахованим є розмір інфляційних збитків в сумі 1585,84грн. на суму заборгованості в розмірі 19500грн. за період з 23.03.2016 по 17.01.2017. Отже позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат за прострочення оплати відповідної партії продукції в сумі 1585,84грн. є обґрунтованими, у задоволенні решти вимог щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 21876,56грн. слід відмовити, як безпідставно заявлених.

В частині стягнення 3% річних за період з 26.10.2015 по 27.03.2016 за видатковою накладною №РН-0006300 від 16.10.2015 у сумі 3943,06грн. та за видатковою накладною №РН-0000414 від 04.03.2016 за період з 14.03.2016 по 17.01.2017 в сумі 1982,26 грн., колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що Позивачем неправильно визначено дату виникнення простроченого грошового зобов`язання у Відповідача і відповідно період нарахування та суму заборгованості, не враховано п. 5.2. Договору в частині визначення строку оплати поставленої продукції.

Згідно розрахунку, здійсненого апеляційним господарським судом, правомірно нарахованим є розмір 3% річних в сумі 633,03грн. від суми заборгованості в розмірі 390 000,00грн. за період з 23.03.2016 по 27.03.2016 та від суми заборгованості в розмірі 19500,00грн. за період з 28.03.2016 по 17.01.2017. Таким чином, підставними є вимоги щодо стягнення з Відповідача 3% річних в сумі 633,03грн. нарахованих за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання з оплати вартості поставленої відповідної партії продукції. В частині стягнення 3% річних в сумі 5292,29грн. як необґрунтовано нарахованих необхідно відмовити.

9.Стосовно вимог Позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасну оплату продукції, поставленої по видатковій накладній №РН-0004136 на суму 18000,00грн.

Сторонами розмір партії продукції погоджено та зафіксовано в Специфікації б/н б/д до Договору №132-14 від 24.03.14 на загальну суму 41940,00грн.

На виконання умов Договору Позивачем виставлено рахунок-фактуру №СФ-0002522 від 17.08.2015 на суму 41940,00 грн. (т.3, а.с. 92).

Партія продукції поставлена Позивачем за видатковими накладними:

від 28.08.2015 № РН-0004136 на суму 18000,00 грн.;

від 28.08.2015 №РН-0004137 на суму 23940,00 грн.

У відповідності до положень п.1. Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015 остаточний розрахунок за поставлену партію продукції за вказаними видатковими накладними Відповідач мав здійснити протягом 10 банківських днів з дня виконання Позивачем своїх зобов`язань за Договором, тобто до 11.09.2015 включно.

Фактично Відповідачем оплата вартості вказаної партії продукції здійснювалася двома платежами, кожний із яких складав 50% розміру партії продукції зазначеної у рахунку-фактурі №СФ-0002522 від 17.08.2015. Згідно платіжного доручення від 02.09.2015 №3042 Відповідач сплатив 20 970,00грн. (т.3, а.с. 94) та остаточний розрахунок здійснив 31.03.2016 згідно платіжного доручення №1263, перерахувавши Позивачу суму 20 970,00 грн.

Враховуючи визначену Позивачем суму заборгованості за вказаною партією продукції, яка обмежена вартістю поставленої продукції згідно видаткової накладної від 28.08.2015 № РН-0004136 в розмірі 18000,00 грн. та період, впродовж якого існувала вказана заборгованість, визначений судом апеляційної інстанції з огляду умови п.п. 3.1, 7.2 Договору та п.1 Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015, тобто з 12.10.2015 по 30.03.2016, обґрунтованим є нарахування пені за прострочення грошового зобов`язання за вказаною партією продукції в розмірі 3706,79грн.

В решті заявленої до стягнення Позивачем пені в сумі 101,73грн. (3808,52грн. - 3706,79грн.) за період з 07.10.2015 по 11.10.2015 колегія суддів вважає за необхідне відмовити у зв`язку з безпідставністю її нарахування.

В частині нарахування Позивачем інфляційних втрат у розмірі 948,60грн. за період з 07.09.2015 по 30.03.2016 колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що правомірними є інфляційні втрати нараховані за період з 12.09.2015 по 30.03.2016 на вказану суму боргу за даною партією продукції в розмірі 948,15грн., нарахування інфляційних втрат в сумі 0,45грн. є безпідставними.

З огляду на період існування заборгованості Відповідача перед Позивачем в частині оплати вартості поставленої партії в сумі 18 000грн., нарахування 3% річних у відповідності до вимог ст.625 ЦК України в розмірі 297,01грн. є правомірним. Решта нарахованого Позивачем розміру 3% річних в сумі 7,39грн. (304,40грн.- 297,01грн.) є таким, що не відповідає умовам Договору та приписам чинного законодавства.

10. Стосовно вимог Позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасну оплату продукції, поставленої по видатковій накладній від 21.09.2015 №РН-0006007 на суму 265734,00 грн.

Сторонами розмір партії погоджено та зафіксовано в Специфікації б/н б/д до Договору №132-14 від 24.03.14 (т.2, а.с. 138) на загальну суму 531468,00грн.

Позивачем на виконання умов Договору із змінами виставлено рахунок-фактуру №СФ-0002548 від 18.08.2015 на суму 531468,00грн. (т.3, а.с. 96).

Відповідачем на виконання умов п.1 Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015 був здійснений авансовий платіж в розмірі 50% вартості зазначеної партії продукції платіжним дорученням від 31.08.2015 №2968 в розмірі 265734,00грн. (т.3, а.с. 99).

Зобов`язання з поставки погодженої партії продукції Позивач виконав за такими видатковими накладними:

від 08.09.2015 №РН-0004234 на суму 265734,00грн.;

від 21.09.2015 №РН-0006007 на суму 265734,00грн.

У відповідності до вимог п.1. Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015 в кореспонденції з положеннями п.3.1. Договору із змінами остаточний розрахунок за поставлену згідно вказаної партії продукцію в розмірі 265734,00грн. (враховуючи авансовий платіж в сумі 265734,00грн.) Відповідач повинен був здійснити до 05.10.2015 включно.

Таку оплату Відповідач здійснив на підставі зазначеного рахунку-фактури платіжним дорученням від 09.11.2015 №3939 в сумі 265734 ,00грн. (т.3, а.с. 100).

Щодо заявлених Позивачем вимог про стягнення пені в сумі 2883,03грн. за прострочення в оплаті поставленої партії продукції (до складу якої увійшла поставка за видатковою накладною від 21.09.2015 №РН-0006007) за період з 31.10.2015 по 08.11.2015 колегія суддів зазначає, що у відповідності до приписів п.7.2. Договору нормативно обґрунтованим та арифметично правильним є нарахування пені за несвоєчасне виконання Відповідачем вказаних грошових зобов`язань за період з 05.11.2015 по 08.11.2015. За зазначений період розмір пені складає 1281,35грн., який підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. В решті заявлені вимоги в розмірі 1601,68грн. (2883,03грн.- 1281,35грн.) є безпідставними, оскільки нараховані за період, який не відповідає умовам Договору.

В частині заявлених до стягнення 3% річних за період з 01.10.2015 по 08.11.2015 від суми заборгованості за досліджуваною партією продукції у розмірі 851,80грн., колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що Позивачем неправильно визначено період нарахування, не враховано положення п.1. Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015 відповідно до яких остаточний розрахунок за відповідну партію продукції повинен здійснюватися Відповідачем протягом 10 банківських днів з дня отримання продукції на підставі виставленого рахунку.

Згідно розрахунку, здійсненого апеляційним господарським судом, правомірно нарахованим є розмір 3% річних в сумі 742,60грн. від заборгованості в розмірі 265734,00грн. за період з 06.10.2015 по 08.11.2015. Таким чином обґрунтованими є вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 3% річних в сумі 742,60грн. за прострочення виконання вказаного грошового зобов`язання. В частині стягнення 3% річних в розмірі 109,20грн. позовні вимоги є безпідставними.

11. Стосовно вимог позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасну оплату продукції, поставленої по видатковій накладній від 18.09.2015 №РН-0006001 на суму 54000,00 грн.

Сторонами розмір партії погоджено та зафіксовано у відповідній Специфікації б/н б/д до Договору №132-14 від 24.03.14 (т.1, а.с. 191) на загальну суму 176640,00 грн.

На виконання умов укладеного між сторонами Договору із змінами Позивачем виставлено рахунок-фактуру №СФ-0002648 від 31.08.2015 на суму 176640,00грн. (т.2, а.с. 140).

Зобов`язання з поставки погодженої партії продукції Позивач виконав частково, поставивши продукцію на загальну суму 149040,00грн. за такими видатковими накладними:

від 18.09.2015 № РН-0006001 на суму 54000,00грн.;

від 13.10.2015 №РН-0006285 на суму 95040,00грн.

Порівнюючи асортимент продукції погоджений до поставки за цією партією, зафіксований у вказаній Специфікації та зазначений у видаткових накладних №№ РН-0006001, РН-0006285, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що Позивачем не поставлено Відповідачу один датчик ДУСУ-1209К на суму 27 600,00грн.

Натомість, аналізуючи положення п.5.2. Договору з урахуванням змін, внесених п. 1 Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2018, відповідно до яких остаточний розрахунок за відповідну партію продукції здійснюється протягом 10 банківських днів з дня її отримання на підставі виставленого рахунку, колегія суддів вважає, що сторонами при укладенні Договору погоджені умови, за якими зобов`язання покупця щодо оплати вартості поставленої продукції виникають лише у випадку виконання постачальником поставки відповідної партії продукції у повному обсязі .

Оскільки Позивачем за погодженою партією продукції, зафіксованою у Специфікації б/н б/д до Договору №132-14 від 24.03.14 (т.1, а.с. 191), на загальну суму 176640,00грн. поставка здійснена частково, в сумі 149040,00грн, строк оплати вказаної партії продукції не настав.

За відсутності факту прострочення Відповідачем грошового зобов`язання, безпідставними є нарахування Позивачем за вказаною партією продукції пені в сумі 1171,73грн., інфляційних втрат в сумі 361,80грн., 3% річних в сумі 85,81грн.

При цьому колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що проведення Відповідачем оплати вартості поставленої продукції до виконання Позивачем свого зобов`язання щодо поставки повного розміру погодженої партії продукції, не може свідчити про наявність підстав для застосування до Відповідача відповідальності, передбаченої п.7.2. Договору та приписами ст.625 ЦК України.

12. Стосовно вимог Позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасну оплату продукції, поставленої по видатковій накладній від 13.01.2015 №РН-0006284 на суму 162000,00 грн.

Сторонами розмір партії погоджено та зафіксовано в Специфікації б/н б/д до Договору №132-14 від 24.03.14 (т.2, а.с. 139) на загальну суму 180000,00грн.

Позивачем на виконання умов укладеного між сторонами Договору виставлено рахунок-фактуру №СФ-0002749 від 09.09.2015 на суму 180000,00грн. (т.3, а.с. 107).

Зобов`язання з поставки погодженої партії продукції Позивач виконав частково, поставивши продукцію на загальну суму 162000,00грн. за видатковою накладною від 13.10.2015 № РН-0006284.

Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що Позивачем зобов`язання з поставки відповідної партії продукції в повному обсязі не виконано, поставлено 9 з 10 датчиків МВ-03, передбачених у Специфікації б/н б/д до Договору №132-14 від 24.03.14 (т.2, а.с. 139). В порушення умов укладеного Договору Позивач не поставив продукцію із зазначеної партії на суму 18000,00 грн.

З огляду на встановлені обставини, а також враховуючи, що положеннями п.5.2. Договору із змінами, внесеними п. 1 Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2018, погоджені умови, згідно яких зобов`язання покупця щодо оплати вартості поставленої продукції виникають лише у випадку виконання постачальником поставки відповідної партії продукції у повному обсязі, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що строк оплати вказаної партії продукції не настав.

За відсутності факту прострочення Відповідачем грошового зобов`язання, безпідставними є нарахування Позивачем за вказаною партією продукції пені в сумі 11 100,98грн., інфляційних втрат в сумі 5 896,80грн., 3% річних в сумі 1 157,79грн.

При цьому колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що проведення Відповідачем оплати вартості поставленої продукції до виконання Позивачем свого зобов`язання щодо поставки повного розміру погодженої партії продукції, не може свідчити про наявність підстав для застосування до Відповідача відповідальності, передбаченої п.7.2. Договору та приписами ст.625 ЦК України.

13. Стосовно вимог Позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасну оплату продукції, поставленої по видатковим накладним від 13.10.2015 №РН-0006286 на суму 119280,00грн. та від 22.10.2015 №РН-0006344 на суму 102240,00 грн.

Сторонами розмір партії погоджено та зафіксовано в Специфікації б/н б/д до Договору №132-14 від 24.03.14 (т.2, а.с. 136) на загальну суму 255600,00грн.

Для проведення розрахунків на виконання умов укладеного між сторонами Договору із змінами Позивачем виставлено рахунок-фактуру №СФ-0002921 від 23.09.2015 (т.3, а.с. 113) на відповідну суму.

Зобов`язання з поставки погодженої партії продукції Позивач виконав частково, поставивши продукцію на загальну суму 221 520,00грн. за такими видатковими накладними:

від 13.10.2015 № РН-0006286 на суму 119280,00 грн.;

від 22.10.2015 №РН-0006344 на суму 102240,00 грн.

Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що Позивачем зобов`язання з поставки відповідної партії продукції в повному обсязі не виконано, поставлено 13 з 15 приймачів ПВД-6М, передбачених відповідною Специфікацією. В порушення умов Договору Позивач не поставив продукцію на суму 34080,00 грн.

З огляду на встановлені обставини, а також враховуючи, що положеннями п.5.2. Договору із змінами, внесеними п. 1 Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2018, погоджені умови, згідно яких зобов`язання покупця щодо оплати вартості поставленої продукції виникають лише у випадку виконання постачальником поставки відповідної партії продукції у повному обсязі, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що строк оплати вказаної партії продукції не настав.

За відсутності факту прострочення Відповідачем грошового зобов`язання, безпідставними є нарахування Позивачем за вказаною партією продукції пені в сумі 3 594,74грн. за видатковою накладною від 13.10.2015 №РН-0006286 та в сумі 1971,97грн. за видатковою накладною від 22.10.2015 №РН-0006344, інфляційних втрат в сумі 3 232,49грн. за видатковою накладною від 13.10.2015 №РН-0006286 та в сумі 2 770,70грн. за видатковою накладною від 22.10.2015 №РН-0006344, 3% річних в сумі 539,21грн. за видатковою накладною від 13.10.2015 №РН-0006286 та в сумі 386,55грн. за видатковою накладною від 22.10.2015 №РН-0006344.

При цьому колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що проведення Відповідачем оплати вартості поставленої продукції до виконання Позивачем свого зобов`язання щодо поставки повного розміру погодженої партії продукції, не може свідчити про наявність підстав для застосування до Відповідача відповідальності, передбаченої п.7.2. Договору та приписами ст.625 ЦК України.

14. Стосовно вимог Позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасну оплату продукції, поставленої по видатковій накладній від 13.10.2015 №РН-0006287 на суму 66000,00 грн.

Сторонами розмір партії погоджено та зафіксовано у Специфікації б/н б/д до Договору №132-14 від 24.03.14 (т.1, а.с. 194) на загальну суму 92400,00грн.

Для проведення розрахунків на виконання умов Договору із внесеними змінами Позивачем виставлено рахунок-фактуру №СФ-0002724 від 23.09.2015 (т.3, а.с. 107) на відповідну суму.

Зобов`язання з поставки погодженої партії продукції Позивач виконав частково, поставивши продукцію на загальну суму 66000,00грн. за видатковою накладною від 13.10.2015 № РН-0006287.

Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що Позивачем зобов`язання з поставки відповідної партії продукції в повному обсязі не виконано, поставлено 5 з 7 блоків електронних БЄ 6с2.222.020, передбачених у Специфікації б/н б/д до Договору №132-14 від 24.03.14 (т.1, а.с. 194). В порушення умов Договору Позивач не поставив продукції на суму 26400,00 грн.

З огляду на встановлені обставини, а також враховуючи, що положеннями п.5.2. Договору із змінами, внесеними п. 1 Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2018, погоджені умови, згідно яких зобов`язання покупця щодо оплати вартості поставленої продукції виникають лише у випадку виконання постачальником поставки відповідної партії продукції у повному обсязі, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що строк оплати вказаної партії продукції не настав.

За відсутності факту прострочення Відповідачем грошового зобов`язання, безпідставними є нарахування Позивачем за вказаною партією продукції пені в сумі 1 432,11грн., інфляційних втрат в сумі 1320,00грн., 3% річних в сумі 260,38грн.

При цьому колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що проведення Відповідачем оплати вартості поставленої продукції до виконання Позивачем свого зобов`язання щодо поставки повного розміру погодженої партії продукції, не може свідчити про наявність підстав для застосування до Відповідача відповідальності, передбаченої п.7.2. Договору та приписами ст.625 ЦК України.

15. Стосовно вимог позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасну оплату продукції, поставленої по видатковій накладній від 06.11.2015 №РН-0006416 на суму 7644,60грн.

Сторонами розмір партії погоджено та зафіксовано в Специфікації б/н б/д до Договору №132-14 від 24.03.14 (т.2, а.с. 141) на загальну суму 7644,60грн.

Позивачем на виконання умов укладеного Договору з урахуванням внесених змін виставлено рахунок-фактуру №СФ-0002925 від 23.09.2015 на суму 7644,60 грн. (т.3, а.с. 124).

Зобов`язання з поставки погодженої партії продукції Позивач виконав за видатковою накладною від 06.11.2015 № РН-0006416 на суму 7644,60грн. (т.3, а.с. 122).

У відповідності до вимог п.1. Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015 в кореспонденції з положеннями п.3.1. Договору із змінами остаточний розрахунок за поставлену згідно вказаної партії продукцію Відповідач повинен був здійснити до 20.11.2015 включно.

Таку оплату Відповідач здійснив на підставі зазначеного рахунку-фактури платіжним дорученням від 30.01.2017 №324 в сумі 7644,60 грн.

Щодо заявлених Позивачем вимог про стягнення пені в сумі 3037,38грн. за прострочення в оплаті поставленої партії продукції за видатковою накладною від 06.11.2015 №РН-0006416 за період з 16.12.2015 по 29.01.2017 колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у відповідності до приписів п.7.2. Договору обґрунтованим та правильним є нарахування пені за несвоєчасне виконання Відповідачем зазначених грошових зобов`язань за період з 21.12.2015 по 29.01.2017. За вказаний період розмір пені складає 2991,20грн, який підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. В решті заявлені вимоги в розмірі 46,18грн. (3037,38грн.-2991,20грн.) є безпідставними, оскільки нараховані за період, який не відповідає умовам Договору.

В частині стягнення інфляційних втрат за період з 16.11.2015 по 29.01.2017 за прострочення в оплаті поставленої партії продукції згідно видаткової накладної №РН-0006416 від 06.11.2015 у розмірі 1099,97грн., колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що Позивачем невірно визначено початок перебігу строку порушення Відповідачем грошових зобов`язань у відповідності до приписів п. 5.2. Договору та п. 1 Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015.

Згідно розрахунку здійсненого апеляційним господарським судом правомірно нарахованим є розмір інфляційних збитків в сумі 1100,26грн. на суму заборгованості в розмірі 7644,60грн. за період з 01.12.2015 по 29.01.2017. Однак, враховуючи, що Позивачем заявлено до стягнення за вказаний період інфляційні втрати в сумі 1099,97грн., то задоволенню підлягають вимоги саме в заявленому розмірі.

В частині заявлених до стягнення 3% річних за період з 16.11.2015 по 29.01.2017 від суми заборгованості за досліджуваною партією продукції у розмірі 276,44грн., колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що Позивачем неправильно визначено період нарахування, не враховано положення п.1. Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015, відповідно до яких остаточний розрахунок за відповідну партію продукції повинен здійснюватися Відповідачем протягом 10 банківських днів з дня отримання продукції на підставі виставленого рахунку.

Згідно розрахунку, здійсненого апеляційним господарським судом, правомірно нарахованим є розмір 3% річних в сумі 273,32грн. від заборгованості в розмірі 7644,60грн. за період з 21.11.2015 по 29.01.2017. Таким чином обґрунтованими є вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 3% річних в сумі 273,32грн. за прострочення виконання вказаного грошового зобов`язання. В частині стягнення 3% річних в розмірі 3,12грн. позовні вимоги є безпідставно заявленими.

16. Стосовно вимог Позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасну оплату продукції, поставленої по видатковій накладній від 22.10.2015 №РН-0006345 на суму 73440,00 грн.

Сторонами розмір партії погоджено та зафіксовано в Специфікації б/н б/д до Договору №132-14 від 24.03.14 (т.1, а.с. 195) на загальну суму 131040,00грн.

Для здійснення розрахунків відповідно до погоджених в Договорі умов Позивачем виставлено рахунок-фактуру №СФ-0002965 від 30.09.2015 на суму 131040,00 грн. (т.3, а.с. 127).

Зобов`язання з поставки погодженої партії продукції Позивач виконав за видатковими накладними:

від 22.10.2015 № РН-0006345 на суму 76440,00грн.;

від 12.11.2015 №РН-0006450 на суму 57600,00грн.

У відповідності до вимог п.1. Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015 в кореспонденції з положеннями п.3.1. Договору із змінами остаточний розрахунок за поставлену згідно вказаної партії продукцію (до складу якої увійшла поставка за видатковою накладною від 22.10.2015 № РН-0006345) Відповідач повинен був здійснити до 26.11.2015 включно.

Оплата вказаної партії продукції здійсненна Відповідачем 17.12.2015 згідно платіжного доручення №4549 на суму 131040,00 грн.

Щодо заявлених Позивачем вимог про стягнення пені в сумі 1416,49грн. за прострочення в оплаті поставленої продукції за видатковою накладною від 22.10.2015 №РН-0006345 за період з 01.12.2015 по 16.12.2015 колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

За умовами п. 7.2 Договору передбачено, що відповідальність покупця у вигляді сплати пені виникає у випадку порушення більше ніж на 30 календарних днів строку оплати продукції.

Оскільки у даному випадку прострочення Відповідача щодо оплати вказаної партії продукції не перевищує 30 календарних днів (період з 27.11.2015 по 17.12.2015 складає 21 день) підстави для нарахування пені відсутні. Пеня у розмірі 1416,49грн. нарахована Позивачем необґрунтовано.

В частині нарахування інфляційних втрат у розмірі 1990,22грн. за період з 01.11.2015 по 16.12.2015 колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що правомірними є інфляційні втрати нараховані за період з 27.11.2015 по 16.12.2015 на суму боргу в розмірі 73440,00грн. за даною партією продукції в розмірі 514,08грн., в решті нарахування інфляційних втрат в сумі 1476,14 грн. (1990,22грн. -514,08грн.) є безпідставними.

Перевіривши розрахунок 3% річних, здійснений Позивачем, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що останнім неправильно визначено період нарахування, не враховано положення п.1. Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015, відповідно до яких остаточний розрахунок за відповідну партію продукції повинен здійснюватися Відповідачем протягом 10 банківських днів з дня отримання продукції на підставі виставленого рахунку.

За розрахунком апеляційного господарського суду, правомірно нарахованим є розмір 3% річних в сумі 120,72грн. від заборгованості в розмірі 73440,00грн. за період з 27.11.2015 по 16.12.2015. Таким чином, обґрунтованими є вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 3% річних в сумі 120,72грн. за прострочення виконання вказаного грошового зобов`язання. В частині стягнення 3% річних в розмірі 156,94грн. позовні вимоги є безпідставними.

17.Стосовно вимог Позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасну оплату продукції, поставленої по видатковій накладній від 06.11.2015 №РН-0006415 на суму 166512,00 грн.

Сторонами розмір партії погоджено та зафіксовано в Специфікації б/н б/д до Договору №132-14 від 24.03.14 на загальну суму 166512,00грн.

Позивачем на виконання умов укладеного Договору з урахуванням внесених змін виставлено рахунок-фактуру №СФ-0003030 від 19.10.2015 на суму 166512,00грн. (т.1, а.с. 197).

Поставка погодженої партії продукції здійснена Позивачем згідно видаткової накладної від 06.11.2015№ РН-0006415 на суму 166512,00грн. (т.3, а.с. 128). Однак згідно акту №20 вхідного контролю, підшипники ШН 30 ЮУТ у кількості 3 шт. повернуті накладною від 23.11.2015 №366 (т.1, а.с. 198-199).

Продукція за асортиментом погодженої партії згідно Специфікації поставлена в повному розмірі відповідно до видаткової накладної від 01.02.2016 №РН-0000084 на суму 8337,60грн. (т.1, а.с. 201).

У відповідності до вимог п.1. Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015 в кореспонденції з положеннями п.3.1. Договору із змінами остаточний розрахунок за поставлену згідно вказаної партії продукцію Відповідач повинен був здійснити до 15.02.2016 включно.

Оплата вказаної партії продукції здійсненна Відповідачем 15.02.2016 згідно платіжного доручення від 15.02.2016 №612 на суму 83256,00грн. та платіжним дорученням від 09.03.2016 №944 на суму 83256,00 грн.

Щодо заявлених Позивачем вимог про стягнення пені в сумі 13670,93грн. за прострочення в оплаті поставленої продукції за видатковою накладною від 06.11.2015 №РН-0006415 за період з 16.12.2015 по 08.03.2016 колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

За умовами п. 7.2 Договору передбачено, що відповідальність покупця у вигляді сплати пені виникає у випадку порушення більше ніж на 30 календарних днів строку оплати продукції.

Оскільки у даному випадку прострочення Відповідача щодо оплати вказаної партії продукції не перевищує 30 календарних днів (період з 16.02.2016 по 09.03.2016 складає 23 дні) підстави для нарахування пені відсутні. Пеня у розмірі 13670,93грн нарахована Позивачем необґрунтовано.

В частині нарахування інфляційних втрат у розмірі 2546,60грн. за період з 16.11.2015 по 08.03.2016 колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, у якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць у якому мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, у які індекс інфляції становив менше одиниці.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що інфляційні втрати за період з 16.02.2016 по 08.03.2016 на суму боргу в розмірі 83256,00грн. за даною партією продукції складають 0грн. Отже нарахування Позивачем інфляційних втрат в сумі 2546,60грн. є повністю безпідставними.

Перевіривши розрахунок 3% річних, здійснений Позивачем, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що останнім неправильно визначено період нарахування, не враховано положення п.1. Додаткової угоди №2 до Договору від 18.03.2015, відповідно до яких остаточний розрахунок за відповідну партію продукції повинен здійснюватися Відповідачем протягом 10 банківських днів з дня отримання продукції на підставі виставленого рахунку.

За розрахунком апеляційного господарського суду, правомірно нарахованим є розмір 3% річних в сумі 150,55грн. від заборгованості в розмірі 83256,00грн. за період з 16.02.2016 по 08.03.2016. Таким чином, обґрунтованими є вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 3% річних в сумі 150,55грн. за прострочення виконання вказаного грошового зобов`язання. В частині стягнення 3% річних в розмірі 1172,15грн. (1322,70грн. - 150,55грн.) позовні вимоги є безпідставними.

Таким чином здійснивши перевірку розрахунку заявлених до стягнення розмірів пені, інфляційних втрат, 3% річних, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що:

-до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 52116,98грн. пені, 17967,06грн. інфляційних втрат, 5593,13грн. 3%річних;

- позовні вимоги в частині стягнення 10095,36грн. пені, 4913,69грн. інфляційних втрат, 1003,64грн. 3% річних не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском позовної давності, про застосування якої Відповідач подав заяву в порядку ст.267 ЦК України;

-у задоволенні позову в частині стягнення 292718,63грн. пені, 107814,69грн. інфляційних втрат, 25458,60грн. 3% річних необхідно відмовити, оскільки вони є такими, що заявлені безпідставно.

Разом з тим, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (пені), яка підлягала стягненню з ДП "Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН", зокрема через те, що заявлена Позивачем пеня не відповідає наслідкам, спричиненим Позивачу та поведінці винної сторони, суд першої інстанції частково задовольнив таке клопотання Відповідача і зменшив на 50% розмір заявленої до стягнення пені.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.

Згідно з положеннями ч.1 ст.233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Із змісту зазначеної норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення пені є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення пені, і дане питання вирішується господарським судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 904/12429/16.

Колегія суддів враховує, що встановлення та підтвердження фактів наявності обставин, на які посилається Відповідач при зменшенні розміру пені, можливо лише внаслідок сукупного аналізу відповідних доказів.

Разом з тим, заявляючи вимогу про зменшення розміру пені, Відповідач не доводить належними і допустимими доказами причини прострочення ним виконання зобов`язання за укладеним Договором, при цьому не враховує (ігнорує) значну кількість днів прострочення у виконанні зобов`язання по оплаті деяких партій продукції.

Крім того, колегія суддів вважає помилковим посилання Відповідача на допущення Позивачем прострочення виконання зобов`язань за укладеним Договором, а саме не здійснення поставки продукції у повному обсязі згідно погоджених у Специфікаціях партій, як на обставину, за якої можливе зменшення пені.

При перевірці правильності нарахування розміру пені за несвоєчасну оплату Відповідачем поставленої йому продукції апеляційним господарським судом здійснено власний розрахунок, згідно якого визнано необґрунтованим нарахування пені у випадках, коли Позивачем у повному обсязі не виконано зобов`язання з поставки партії продукції, погодженої та зафіксованої сторонами у відповідній Специфікації. Тобто, у тих випадках коли Позивач не поставив погоджену партію продукції, у Відповідача відповідно не виникло зобов`язання з оплати вартості частково поставленої продукції, а тому за таких обставин підстави для нарахування пені взагалі відсутні. За розрахунком суду апеляційної інстанції пеня за такими господарськими операціями сторін не нарахована, оскільки строк оплати вказаних партій продукції у Відповідача не настав.

Колегія суддів апеляційного господарського суду також враховує, що під час розгляду справи судом першої інстанції не досліджувалися збитки, завдані порушенням зобов`язання Позивачу з метою порівняння їх з розміром штрафних санкцій, які підлягають стягненню з Відповідача.

Таким чином винятковість обставин, які б слугували підставою для зменшення розміру пені Відповідачем належним чином не підтверджено, а судом першої інстанції не встановлено.

Натомість доводи Відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, щодо зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню, до 1 грн є безпідставними та необґрунтованими.

З огляду на досліджені та встановлені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційні скарги Позивача і Відповідача підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами ч. 4 цієї статті ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції мали місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, тому рішення Господарського суду Сумської області від 05.02.2019 у справі № 920/810/18 підлягає зміні, позов підлягає задоволенню частково, до стягнення на користь Позивача з Відповідача підлягає 52116,98грн. пені, 17967,06грн. інфляційних втрат, 5593,13грн. 3%річних. В іншій частині позову необхідно відмовити.

Судові витрати.

Положеннями ч. 14 ст.129 ГПК України передбачено, що суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи в оскарженому рішенні судом першої інстанції здійснювався розподіл судового збору, колегія суддів змінюючи рішення змінює і розподіл судового збору за подання позовної заяви.

Пунктом 2 ч. 1 ст.129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже на підставі п.2 ч.1., ч.14 ст.129 ГПК України за подачу позову судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

В аналогічному порядку підлягає розподілу судовий збір за подання апеляційних скарг, судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на апелянтів пропорційно задоволеним вимогам.

Ч.11 ст.129 ГПК України встановлено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи, що апеляційні скарги задоволено частково, внаслідок чого ухвалене судом першої інстанції рішення змінено, позовні вимоги задоволено частково, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1702,74грн. (за подачу апеляційної скарги), а з Позивача на користь Відповідача підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 9945,10 грн.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 11 ст. 129 ГПК України (взаємозалік сплаченого судового збору кожною стороною) та часткове задоволення позовних вимог, з Позивача на користь Відповідача підлягає стягненню невідшкодована частина сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 8242,36грн., виходячи з наступного розрахунку: 9945,10грн. - 1702,74 грн. = 8242,36 грн.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" у справі №920/810/18 - задовольнити частково.

2. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" у справі №920/810/18 - задовольнити частково.

3. Рішення Господарського суду Сумської області від 05.02.2019 у справі №920/810/18 в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних змінити, виклавши резолютивну частину вказаного рішення у такій редакції:

"Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" до Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (41600, Сумська область, м. Конотоп, вул.Рябошапка, 25, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 4А, ) 52116,98грн. пені, 17967,06грн. інфляційних втрат, 5593,13грн. 3% річних та 1135,16грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

В решті позову відмовити.".

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 4А, ) на користь Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (41600, Сумська область, м. Конотоп, вул.Рябошапка, 25, ) 8242,36грн. судового збору за подання апеляційної скарги

5.Видачу наказів доручити Господарському суду Сумської області.

6. Матеріали справи №920/810/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 03.07.2019.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Т.П. Козир

Г.П. Коробенко