СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2019 р. Справа № 922/3412/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Мартюхіна Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Черкас В.М.,

за участю представників:

прокуратури - Захарова Н.О (посвідчення від 10.04.2015 №032956),

позивача - Селезень С.В. за довіреністю від 03.07.2017 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 24.07.2018 серія ПТ №2267),

відповідача - Смірнова О.В. за довіреністю від 02.07.2019 №140

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Чулков Д.І. за довіреністю від 16.01.2019 №04/17-44,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателіт-25", м. Харків, (вх. №1686)

на рішення господарського суду Харківської області від 16.04.2019

у справі №922/3412/18, ухвалене суддею Шатерніковим М.І. в приміщенні в господарського суду Харківської області 16.04.2019 о 13:25 (повний текст рішення складено та підписано 26.04.2019),

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателіт-25", м. Харків,

до Регіонального відділення Фонду державного майна по Харківській області, м. Харків

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Харківський національний університет радіоелектроніки, м. Харків

за участю Прокуратури Харківської області, м. Харків,

про визнання договору продовженим

ВСТАНОВИЛА

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Сателіт-25", 12.12.2018 звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Регіонального відділення Фонду державного майна по Харківській області, про визнання договору оренди № 5303-Н/1 від 01.11.2012, укладеного між позивачем та відповідачем, продовженим до 01.10.2022.

Рішенням господарського суду Харківської області від 16.04.2019 у справі №922/3412/18 в позові відмовлено повністю.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сателіт-25" з рішенням господарського суду Харківської області від 16.04.2019 у справі №922/3412/18 не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 16.04.2019 у справі №922/3412/18, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що лист-пропозиція позивача від 23.08.2017 щодо продовження договору оренди строком на 5 років залишився без обґрунтованої відповіді орендодавця, що, на думку апелянта, є порушенням вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна». А також зазначає про те, що у відповідності до норм чинного законодавства орендар має переважене право перед іншими суб`єктами господарювання на продовження строку дії договору оренди.

Від третьої особи - Харківського національного університету радіоелектроніки, надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. 6069 від 26.06.2019), в якому просить апеляційну скаргу ТОВ «Сателіт-25» залишити без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 16.04.2019 залишити без змін.

В обґрунтування своєї позиції по справі третя особа зазначає, що орендар був повідомлений належним чином про намір використовувати орендоване майно для власних потреб балансоутримувача, однак позивач всупереч вимогам законодавства не звільнив нежитлове приміщення, не підписав акти приймання-передачі майна, що було передано у строкове платне користування за договором оренди. А також третя особа зазначає, що посилання апелянта на порушення його переважного права на продовження терміну дії договору оренди, на думку третьої особи, є необґрунтованим та безпідставним. Діючим законодавством передбачена можливість для добросовісного орендаря реалізації переважного права на укладення договору оренди на новий строк перед іншими претендентами на оренду цього ж майна і за інших рівних з ними умов, а не беззаперечного продовження договору оренди, як вважає апелянт.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 02.07.2019 для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Здоровко Л.М., судді Мартюхіної Н.О.

У судовому засіданні 02.07.2019 представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, рішення господарського суду - скасувати та задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник третьої особи підтримав свою позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу, просив рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Прокурор підтримав відповідача та третю особу та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників провадження у справі, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

01.11.2012 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сателіт-25» укладено договір оренди № 4303-Н.

Відповідно до п. 1.1 договору, Регіональне відділення Фонду державного майна по Харківській області передає, а ТОВ «Сателіт-25» приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: нежитлове приміщення на першому поверсі 4-х поверхової будівлі гуртожитку загальною площею 145,3 кв. м., за адресою: м. Харків, вул. Бакуліна, 10, що знаходиться на балансі Харківського національного університету радіоелектроніки (Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, станом на 01.09.2012 - 682200,00 грн.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що майно передається в оренду з метою розміщення суб`єкта господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення (перукарня).

Відповідно до п. 10.1. договір було укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє до 01.10.2015.

Додатковою угодою від 05.04.2016 № 1 до договору оренди № 5303-Н/1 внесено зміни до п.1.1 розділу 1 «Предмет договору» та вирішено викласти п.1.1 в такій редакції: «Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: нежитлове приміщення на першому поверсі 4-х поверхової будівлі гуртожитку, загальною площею 154,5 кв.м., за адресою: м. Харків, вул. Бакуліна, 10…», далі за текстом.

Додатковою угодою від 05.04.2016 № 2 до договору оренди № 5303-Н/1 внесено зміни до п.10.1. Розділу 10 договору, виклавши зміст п. 10.1 наступним чином: цей договір продовжено строком на 1 рік, тобто до 01.10.2016 (т. 1, а.с. 95).

Додатковою угодою від 28.07.2016 № 3 до договору оренди № 5303-Н/1 внесено зміни до п.10.1. наступним чином: цей договір продовжено строком на 1 рік, тобто до 01.10.2017 (т. 1, а.с. 97).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 24.08.2017 направив на адресу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області лист від 23.08.2017, в якому, посилаючись на ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п. 10.4 договору оренди, звернувся до останнього з пропозицією продовжити термін дії договору оренди № 5303-Н/1 від 01.11.2012 на 5 років, тобто до 01.10.2022.

Відсутність відповіді відповідача щодо відмови від підписання додаткової угоди про продовження дії договору оренди на 5 років з 02.10.2017 до 01.10.2022, на думку позивача, є порушенням переважного права ТОВ «Сателіт-25» на укладення договору оренди, що і стало підставою для звернення позивача з позовом у даній справі про визнання договору оренди від 01.11.2012 №5303-Н/1, укладеного між ТОВ «Сателіт-25» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області продовженим до 01.10.2022.

21.02.2019 позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій просить суд зобов`язати Регіональне відділення Фонду державного майна по Харківській області внести зміни в договір оренди від 01.11.2012 №5303-Н/1, шляхом укладення додаткової угоди наступного змісту: «п. 10.1. викласти в наступній редакції: Цей договір продовжено строком на п`ять років, тобто до 01.10.2022».

Дану заяву прийнято судом ухвалою господарського суду Харківської області від 27.02.2019.

16.04.2019 господарським судом Харківської області ухвалено рішення, яким у позові відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що позивачем не доведено факт порушення переважного права як орендаря (доказів виявлення наміру та вчинення дій по передачі спірного майна в оренду третім особам), а також враховуючи принцип свободи договору, наявність заперечень відповідача та балансоутримувача щодо поновлення договору оренди на новий строк, відсутні підстави для визнання договору оренди продовженим.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частина 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

При цьому, приписами частини 2 статті 291 Господарського кодексу України та частини 2 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" унормовано, що договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об`єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Як зазначалось вище, додатковою угодою від 28.07.2016 № 3 до договору оренди № 5303-Н/1 внесено зміни до п.10.1, а саме цей договір продовжено строком на 1 рік, тобто до 01.10.2017 (т. 1, а.с. 97).

Пунктом 10.4 після закінчення терміну дії договору оренди подальше використання об`єкта оренди буде визначатися відповідно до чинного законодавства та за зверненням орендаря.

Згідно з частиною 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", яке кореспондується з ст. 764 Цивільного кодексу України та ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, підставою для продовження дії договору на той самий строк і на тих самих умовах є відсутність заяви однієї із сторін про припинення цього договору.

Як зазначено вище та вбачається з матеріалів справи, 24.08.2017 ТОВ «Сателіт-25» направило на адресу Регіонального фонду державного майна України по Харківській області листа від 23.08.2017, в якому просить продовжити термін дії договору оренди від 01.11.2012 №5303-Н/1 на п`ять років, тобто до 01.10.2022.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області надало відповідь від 05.09.2017 №43-4745 на наведений вище лист ТОВ «Сателіт-25», в якому зазначило, що листом від 30.08.2017 №43-4627 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області направило на адресу ТОВ «Сателіт-25» 3 примірники акту приймання-передачі нерухомого майна щодо розірвання вищенаведеного договору оренди на підставі повідомлення від Міністерства освіти і науки України (орган управління), що в подальшому договір оренди продовжено не буде, оскільки має намір використовувати орендоване приміщення для власних потреб. Також, у наведеній відповіді зазначено, що на даний час питання орендних відносин між ТОВ «Сателіт-25» (договір оренди від 01.11.2012 №5303-Н/1)та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області перебуває на стадії судового розгляду (т.1 а.с. 20).

Таким чином, посилання позивача на те, що лист ТОВ «Сателіт-25» від 23.08.2017 було залишено без відповіді орендаря не відповідає матеріалам справи та спростовується вищевикладеним.

Харківський національний університет радіоелектроніки направив на адресу ТОВ «Сателіт-25» лист від 29.06.2017 №04/27-1508, в якому повідомляє орендаря про те, що університет має намір використовувати зазначене в договорі приміщення у власних потребах (т. 1, а.с. 99).

Оскільки, Харківський національний університет радіоелектроніки не є стороною договору, 27.07.2017 Міністерством освіти і науки України, як власником орендованого майна, направлено листа №1/11-7538 Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області (орендодавцю), Харківському національному університету радіоелектроніки (балансоутримувачу) та ТОВ «Сателіт-25» (орендарю), в якому повідомляє про те, що у подальшому спірний договір оренди продовжено не буде, оскільки власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб (т. 1, а.с. 166).

Наведений лист Міністерства освіти і наук України від 27.07.2017 №1/11-7538 Регіональне відділення Фонду державного майна України отримало лише 10.08.2017, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області.

Регіональне відділення Фонду державного майна направило листа від 30.08.2017 №43-4627 ТОВ «Сателіт-25», в якому повідомляє про те, що в подальшому договір оренди від 01.11.2012 №5303-Н/1 продовжено не буде, оскільки власник має намір використовувати орендоване приміщення для власних потреб (т. 1, а.с. 165).

Листом від 12.09.2017 №43-4846 Регіональне відділення Фонду державного майна направлено на адресу ТОВ «Сателіт-25» лист Міністерство освіти і науки України від 27.07.2017 №1/11-7538 щодо припинення дії договору оренди від 01.11.2012 №5303-Н/1 (т. 1, а.с. 163).

Листом від 31.10.2017 Харківський національний університет радіоелектроніки, попереджав про намір припинити договір оренди та просив негайно звільнити орендовані приміщення. А також, в даному листі зазначено, що про намір припинити договір оренди від 01.11.2012 після 01.10.2017 ТОВ «Сателіт-25» своєчасно попереджували листом від 29.06.2017 №04/27-1508 (т. 1, а.с 102).

Однак, у зв`язку з тим, що у відповідності до договору від 01.11.2012 №5303-Н/1 сторонами є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області та ТОВ «Сателіт-25» (Харківський національний університет радіоелектроніки є балансоутримувачем), а сторони договору оренди не повідомляли одна одну про припинення договору у період з 02.10.2017 по 01.11.2017, договір від 01.11.2012 №5303-Н/1 автоматично продовжено на той самий строк та на тих саме умовах, які передбачені договором оренди від 01.11.2012 №5303-Н/1, на рік, тобто до 01.10.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Тобто строк договору оренди є істотною умовою договору.

Додатковою угодою від 28.07.2016 №3 до договору оренди внесено зміни, в яких зазначено, що строк договору продовжено на один рік. Тому, посилання позивача на те, що договір оренди від 01.11.2012 №5303-Н/1 продовжений до 01.10.2022 не узгоджується з умовами укладеного договору (додаткової угоди) та нормами чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Як вбачається з вищевикладених листів Регіонального відділення Фонду державного майна, Харківського національного університета радіоелектроніки (балансоутримувача) та Міністерства освіти і науки України (власник майна) завчасно були здійснені всі необхідні дії, визначені чинним законодавством, для попередження орендаря про намір використовувати майно для власних потреб і припинення дії договору оренди саме 02.10.2018.

Крім того, у подальшому відповідачем на адресу ТОВ "Сателіт-25" направлено листи від 10.10.2018 № 43-6560 (т. 1, а.с. 104), від 26.10.2018 № 43-6959 (т. 1, а.с. 105) та від 31.10.2018 № 43-7118 (т. 1, а.с. 156), в яких повідомлено, що договір оренди від 01.11.2012 № 5303-Н/1 продовжено не буде та надано три примірники актів прийому-передачі нерухомого майна.

А також, як вбачається з матеріалів справи, 05.09.2017 ТОВ «Сателіт-25» звернулось до Регіонального відділення Фонду державного майна з листом №27-ф, в якому просило останнього надати ТОВ «Сателіт-25» примірник (копію) повідомлення від Міністерства освіти і наук України від 27.07.2017 №1/11-7538, на підставі якого було прийнято рішення щодо не продовження договору оренди від 01.11.2012 №5303Н/1 (т. 1, а.с. 164).

Тобто наведене свідчить про обізнаність апелянта про намір використовувати власником і балансоутримувачем майно для власних потреб.

Отже, ТОВ «Сателіт-25» був належним чином повідомлений про намір використовувати орендоване майно для власних потреб балансоутримувача і таке повідомлення було реалізовано більш ніж за три місяці до закінчення дії договору оренди, тобто до 01.07.2018 (оскільки термін дії договору спливає 01.10.2018).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що на дату закінчення строку договору оренди (станом на 01.10.2018) і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця (шляхом надсилання численних листів, які наведені вище) щодо продовження дії договору на новий строк, отже, дія договору припинилась.

Таким чином, посилання апелянта на те, що ТОВ «Сателіт-25» не був повідомлений належним чином у відповідності до норм діючого законодавства за три місяці про намір використовувати орендоване майно для власних потреб балансоутримувача станом на 01.10.2018 спростовується вищевикладеним.

Щодо посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції переважного перед іншими особами права орендаря на укладення договору оренди на новий строк, колегія суддів зазначає наступне.

Правові конструкції, визначені у ч.2 ст.17 та ч.3 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" є різними за своєю правовою природою, оскільки пролонгація (продовження) договору на тих же умовах і на той же строк, та переважне право орендаря на укладення договору не є тотожними поняттями.

Так, для застосування ч.3 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та визнання за орендарем переважного права на укладення договору оренди на новий строк необхідно встановити такі юридичні факти: закінчення терміну договору оренди; орендар належно виконує свої обов`язки за договором; власник майна не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору не повідомив орендаря про намір використовувати майно для власних потреб.

При реалізації зазначеного переважного права орендаря укладатиметься новий договір оренди майна, при цьому попередній договір оренди повинен закінчити термін дії, шляхом відмови однієї із сторін у продовженні терміну дії договору у спосіб вчинення заяви.

При цьому, суттю переважного права є укладення договору оренди на новий строк зі встановленням умов за домовленістю сторін, а не його автоматичне продовження. Крім того, переважне право на укладення договору оренди на новий строк має місце, коли є інші особи, які також виражають намір укласти договір оренди. Однак, з матеріалів справи вбачається, що орендар має намір використовувати приміщення (предмет договору оренди) для власних потреб.

В свою чергу, для продовження дії договору оренди на підставі ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування орендованим майном; відсутнє письмове повідомлення однієї зі сторін договору про припинення або зміну умов договору.

Таким чином, наведена правова норма визначає можливість продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах. При цьому, для автоматичного продовження договору оренди державного та комунального майна передбачена особливість - відсутність заяви (повідомлення) однієї із сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.

Як вбачається з позовної заява (з урахуванням уточнень до позовної заяви) ТОВ «Сателіт-25» вважає, що договір оренди є продовженим до 01.10.2022 на підставі ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та просить суд внести зміни у договір оренди від 01.11.2012 №5303-Н/1 шляхом укладення додаткової угоди наступного змісту: «п. 10.1 викласти в наступній редакції: Цей договір продовжено строком на п`ять років, тобто до 01.10.2022».

Посилаючись на приписи зазначеної частини 3 статті 17 Закону, якою передбачено наявність переважного права на укладення договору оренди на новий строк, вважаючи, що наявність такого права може бути підставою для визнання договору продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, що і попередній договір оренди, позивач, змішує абсолютно відмінні законодавчі норми, застосування яких судом пов`язане із встановленням різних фактичних обставин, з яких виник спір. (ч. 2 та ч. 3 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Таким чином, позивач помилково ототожнює правовий інститут пролонгації договору оренди державного чи комунального майна (продовження договору на той же строк та на тих самих умовах), закріпленого ч. 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який реалізується внаслідок мовчазної згоди сторін договору, та правового інституту продовження договору оренди на новий строк внаслідок переважного права добросовісного орендаря (ч. 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"), та внесення змін до істотних умов договору оренди, реалізація якого в разі незгоди орендодавця може бути предметом спору в господарському суді.

За змістом частини третьої статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Крім того, колегія суддів зазначає для встановлення порушеного переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий термін, необхідно з`ясувати обставини, які пов`язані з наміром власника використовувати спірне приміщення саме для власних потреб. В силу загальних положень частини першої статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доводити намір використовувати орендоване майно для власних потреб має саме орендодавець, а спростовувати, на основі принципу змагальності, - орендар. При цьому вибір кола таких доказів здійснюється на повний розсуд сторін у справі, оцінка яких (доказів) у кожній окремій господарській справі, у свою чергу, здійснюється судами відповідно до статті 86 ГПК України.

Порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, матиме місце при укладенні договору оренди:

- з новим орендарем - при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право;

- укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об`єкт оренди для власних потреб.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити про те, що намір власника використовувати орендоване майно для власних потреб означає відсутність інших претендентів на отримання в оренду майна, а, отже, і повну відсутність, як такого, переважного права у попереднього наймача перед такими претендентами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи через призму ст. 86 ГПК України питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції бере до уваги висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сателіт-25» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та покладаються на позивача.

Керуючись статтями 253, 254, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателіт-25" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 16.04.2019 у справі №922/3412/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 08.07.2019.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя Н.О. Мартюхіна