ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2019 р. Справа №909/37/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В

секретар судового засідання Кишенюк Н.

за участю представників учасників процесу:

від позивача - Григорів Л.Е. - представник

від відповідача Федор М.М. - представник

від третіх осіб не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Долинської міської ради Івано-Франківської області №383/05-28/14в від 26.04.2019

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02.04.2019 (суддя Фанда О.М., повний текст рішення складено 16.04.2019, м. Івано-Франківськ)

у справі №909/37/19

за позовом Долинської районної державної адміністрації, пр. Незалежності, 5,м. Долина, Івано-Франківська область, 77504

до відповідача Долинської міської ради Івано-Франківської області, пр. Незалежності, 5, м. Долина, Івано-Франківська область, 77504

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ,

За участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

ОСОБА_1 , вул. Хмельницького АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 - АДРЕСА_4 , 77503

Греняк ОСОБА_2 , вул. Обліски АДРЕСА_5 , АДРЕСА_2 , Івано- АДРЕСА_4 область, 77503

Хоменець ОСОБА_3 , вул АДРЕСА_6 , м. Долина, Івано-Франківська область, 77504

Івашків ОСОБА_4 , с. Бубнище, Болехівської міської ради Івано-Франківської області, 77221

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області, вул. Грюнвальдська, 11, м. Івано-Франківськ, 76000

про витребування майна з чужого незаконного володіння.

ВСТАНОВИВ:

Долинська районна державна адміністрація звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Долинської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме: витребувати майновий комплекс колишнього військового містечка №5 з незаконного володіння Долинської міської ради та повернути в державну власність до сфери управління Долинської районної державної адміністрації.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 02.04.2019 у справі № 909/37/19 (суддя Фанда О.М.) позовні вимоги Долинської районої державної адміністрації до Долинської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння, задоволено частково. Витребувано частину майнового комплексу колишнього військового містечка №5 з незаконного володіння Долинської міської ради та повернуто в державну власність до сфери управління Долинської районної державної адміністрації. В частині повернення нежитлових приміщень колишнього військового містечка №5 в місті Долина за адресою провулок Антоновича, 1 (клуб), провулок Антоновича, 1-А (бібліотека), провулок Антоновича, 4 (казарма), провулок Антоновича, 20 (ПТО) в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що спірне майно перебувало у володінні відповідача неправомірно, про що свідчить прийняття Івано-Франківським окружним адміністративним судом рішення (постанови) від 09.10.2012 року, яке набрало законної сили 21.04.2016 відповідно до Ухвали Вищого адміністративного суду України від 21.04.2016.

Долинською міською радою Івано-Франківської області подано апеляційну скаргу №383/05-28/14в від 26.04.2019, в якій просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 02.04.2019 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Долинської районної державної адміністрації відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є необґрунтованим, при прийнятті рішення судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильності встановлення обставин, які мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Зокрема, скаржник зазначає, що Долинською міською радою були дотримані та виконані усі вимоги Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" та Постанови КМ України від 21.09.1998 року №1482 під час прийняття об`єкта військового містечка у комунальну власність.

Скаржник вважає, що Долинська міська рада набула право власності на об`єкт військового містечка з дати підписання акту приймання-передачі (відповідно до ст.ст. 6,7 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності") та зареєструвала право власності у встановленому законом порядку.

Скаржник зазначає, що позивач вимагає витребувати майновий комплекс колишнього військового містечка №5, однак такого майнового комплексу не існує. Позивачем не вказано, яке майно майнового комплексу витребовується позивачем (площа, назва, кількість), не зазначено адресу майнового комплексу, не надано підтвердження права власності позивача на майновий комплекс.

Також, скаржник зазначає, що Долинська міська рада не передавала жодних будівель на території колишнього військового містечка управлінню ДСА в Івано-Франківській області, його передано позивачем, що підтверджується розпорядженням голови Долинської районної державної адміністрації від 11.08.2003 №211.

Окрім того, скаржник вважає, що про відмову у поверненні майнового комплексу колишнього військового містечка №5 у державну власність до сфери управління Долинської РДА позивач дізнався у серпні 2015 року і строк позовної давності повинен обраховуватись з моменту винесення ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015. Оскільки позивач звернувся з позовом у грудні 2018 року, останнім пропущено строк позовної давності.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області та Долинська районна державна адміністрація у відзивах на апеляційну скаргу №10-06-00985 від 17.05.2019 та №374/01-09/37 від 15.05.2019 просять рішення Господарського суду Івано-франківської області від 02.04.2019 у даній справі залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що Івано-Франківським окружним адміністративним судом встановлено, що майно колишнього військового містечка перебувало у володінні Долинської міської ради неправомірно. Посилання Долинської міської ради на те, що вказаним рішенням суд порушив право власності Долинської міської ради, оскільки вона правомірно набула та зареєструвала право власності на будівлі, розташовані на території колишнього військового містечка не відповідають дійсності.

Долинська районна державна адміністрація зазначає, що військове містечко №5 (м.Долина, Івано-Франківської області) відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №426-р передано до сфери управління Долинської районної державної адміністрації.

Щодо застосування строків позовної давності зазначають, що строк позовної давності обраховується не з моменту винесення рішення судом апеляційної інстанції, а з моменту винесення останнього процесуального документа у справі, тобто ухвали Вищого адміністративного суду України 21.04.2016.

Крім того, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області зазначило, що ним не приймалось рішення про передачу в комунальну власність спірного майна і, відповідно, органи приватизації не погоджували пропозиції щодо передачі спірного майна з державної у комунальну власність, а отже така передача є незаконною.

Представники сторін в судових засіданнях підтримали доводи та заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

Треті особи в судові засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

Враховуючи те, що явка третіх осіб судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 273 ГПК України строк для перегляду рішень місцевого господарського суду, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку здійснити перевірку рішення суду в апеляційному порядку за відсутності представників третіх осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін в судових засіданнях, розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 17.03.2003 розпорядженням Кабінету Міністрів України №426-р передано до сфери управління Долинської районної державної адміністрації майновий комплекс військового містечка №5 в складі 24 будівель загальною балансовою (залишковою) вартістю 1 065,1 тис. грн.

На виконання вказаного розпорядження начальником Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району було передано до сфери управління Долинської районної державної адміністрації нерухоме майно військового містечка №5 в складі 24 будівель загальною балансовою (залишковою) вартістю 1065,1 тис. грн., інженерні мережі та земельну ділянку площею 12,03 га, що підтверджується актом приймання-передачі військового майна від 29.09.2003 (том І а.с.24-25).

Рішенням Долинської міської ради четвертого демократичного скликання від 13.11.2003 за №445-10/2003 прийнято в комунальну власність територіальної громади міста Долина майновий комплекс військового містечка №5, який вивільнився в процесі реформування Збройних Сил України (т.І а.с.126).

Прийняття майнового комплексу було оформлено актом приймання-передачі військового майна від 24.03.2004, який складений комісією Долинської міськради, утвореною рішенням ради від 21.10.2003 за №384-9/2003. Акт, крім голови та членів комісії, підписаний заступником голови Долинської районної державної адміністрації Гуцуляком М.В. та заступником міського голови Мироном В.Б. (том І а.с.125).

Відповідно до рішення від 22.04.2004 року за №179 виконавчий комітет Долинської міськради затвердив вказаний вище акт приймання-передачі військового містечка №5 (том І а.с.124).

В подальшому, згідно рішення Долинської міської ради від 28.04.2004 за №576-14/2004 вказаний вище майновий комплекс переданий по договору довірчого управління Долинському комбінату комунальних підприємств (том І а.с.127), після чого міською радою було прийнято ряд рішень про передачу окремих об`єктів комплексу в оренду, проведено приватизацію частини майна тощо, про що свідчать долучені до матеріалів справи докази.

11 травня 2006 року Долинська районна державна адміністрація звернулась до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Долинської міської ради Івано-Франківської області про визнання нечинними рішень Долинської міської ради від 13.11.2003 за №445-10/2003 «Про прийняття майного комплексу військового містечка №5 у комунальну власність територіальної громади міста Долини», від 22.04.2004 за №179 «Про затвердження акту приймання-передачі військового містечка №5», від 28.04.2004 за №576-14/2004 «Про передачу війського містечка в довірче управління» і акту приймання передачі військового майна від 24.03.2004 та зобов`язання повернути військове майно у державну власність.

Івано-Франківський окружний адміністративний суд постановою від 09.10.2012 (справа №2а-874/12/0970) позов задоволив частково. Визнав протиправним та скасував рішення Долинської міської ради Івано-Франківської області від 13.11.2003 за №445-10/2003, від 22.04.2004 за №179, від 28.04.2004 за №576-14/2004. Провадження у справі в частині визнання нечинним акта приймання-передачі військового майна від 24.03.2004 закрито. Зобов`язав Долинську міську раду повернути майновий комплекс колишнього військового містечка №5 (м. Долина Івано-Франківської області) у державну власність до сфери управління Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області.

Львівським апеляційним адміністративним судом ухвалою від 13.08.2015, яку залишено без змін Вищим адміністративним судом України ухвалою від 21.04.2016, скасовано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.10.2012 у зазначеній справі в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання повернути майновий комплекс колишнього військового містечка № 5 (м. Долина Івано-Франківської області) у державну власність до сфери управління Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області. Провадження у справі в цій частині позовних вимог закрито. В решті постанову залишено без змін. Скасовуючи постанову першої інстанції та закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання повернути спірний майновий комплекс у державну власність до сфери управління Долинської районної державної адміністрації, суд апеляційної інстанції виходив з того, що спір у цій частині повинен вирішуватись на підставі норм Цивільного кодексу України в межах господарського судочинства.

Долинська районна державна адміністрація листом №793/01-09/37 від 11.09.2017 звернулась до Долинської міської ради, керуючись ст.ст.387 1212 ЦК України із вимогою про повернення майна колишнього військового містечка №5 (том І а.с.17), дана вимога залишена без задоволення, що стало підставою для звернення з позовом до суду про витребування майнового комплексу колишнього військового містечка № 5 з незаконного володіння Долинської міської ради та повернення в державну власність до сфери управління Долинської районної державної адміністрації.

Основні засади передачі об`єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, а також об`єктів права комунальної власності у державну власність безоплатно або шляхом обміну на момент спірних правовідносин були регламентовані Законом України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" від 03.03.1998 №147/98-ВР.

Статтею 2 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" установлено, що об`єктами передачі згідно з цим Законом є: цілісні майнові комплекси підприємств, установ, організацій, їх структурних підрозділів; нерухоме майно (будівлі, споруди, у тому числі об`єкти незавершеного будівництва, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно підприємств; акції (частки, паї), що належать державі або суб`єктам права комунальної власності у майні господарських товариств; житловий фонд та інші об`єкти соціальної інфраструктури (далі - об`єкти соціальної інфраструктури), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій або не увійшли до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.

Ініціатива щодо передачі об`єктів права державної та комунальної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, Національної академії наук, інших аналогічних самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно, місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування (стаття 3 Закону).

Відповідно до частини 1 статті 4 Законом України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" передача цілісних майнових комплексів підприємств, установ, організацій, їх структурних підрозділів з державної у комунальну власність здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України.

Згідно частини 1 статті 7 вищезазначеного закону з державної у комунальну власність передаються безоплатно, серед іншого, військові містечка (майнові комплекси), інше нерухоме і рухоме військове майно (крім усіх видів озброєння, бойової техніки та боєприпасів), яке вивільняється в процесі реформування Збройних Сил України і не планується до використання за призначенням.

Частиною 5 цієї ж статті встановлено, що передача оформляється актом приймання-передачі, який підписується головою і членами комісії. Форма акта приймання-передачі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Право власності на об`єкт передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі (частина 6 статті 7 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності").

На виконання вимог Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" від 21.09.1998 за №1482, якою затверджено Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності (надалі -Положення).

Положення визначає порядок безоплатної передачі об`єктів права державної власності із сфери управління міністерств, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Фонду державного майна, інших державних органів, які відповідно до законодавства здійснюють функції з управління державним майном, об`єднань підприємств, яким делеговано функції з управління майном підприємств і організацій, заснованих на державній власності, Національної академії наук, галузевих академій наук, інших установ та організацій, яким державне майно передано у безоплатне користування, до сфери управління інших органів, уповноважених управляти державним майном, або самоврядних організацій.

Відповідно до підпункту "а" пункту 4 Положення передача цілісних майнових комплексів підприємств, установ, організацій, їх структурних підрозділів з державної у комунальну власність здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України.

Як правомірно встановлено судом першої інстанції, Івано-Франківським окружним адміністративним судом постановою від 09.10.2012 (справа №2а-874/12/0970) (з урахуванням ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015, яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.04.2016 установлено факт, що передача цілісного майнового комплексу колишнього військового містечка №5 в місті Долина до комунальної власності Долинської міської ради була здійснена в порушення норм частини 1 статті 4 "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" від 03.03.1998 №147/98-ВР та підпункту "а" пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України постанова "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" від 21.09.1998 за №1482.

Відповідно до п.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За наведеного вище Івано-Франківський окружний адміністративний суд постановою від 09.10.2012 (з урахуванням ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015, яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.04.2016), визнав протиправними та скасував рішення Долинської міської ради Івано-Франківської області від 13.11.2003 за №445-10/2003 «Про прийняття майнового комплексу військового містечка №5 у комунальну власність територіальної громади міста Долини», від 22.04.2004 за №179 «Про затвердження акту приймання-передачі військового містечка №5», від 28.04.2004 за №576-14/2004 «Про передачу військового містечка в довірче управління».

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, у позивача виникло право на повернення майна цілісного майнового комплексу колишнього військового містечка №5 в місті Долина.

Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі майнові права.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Відповідні висновки про застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 №6-100цс15 та постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 927/468/17.

Долинська районна адміністрація, заявляючи позовні вимоги до Долинської міської ради просить витребувати майно з чужого незаконного володіння, а саме: витребувати майновий комплекс колишнього військового містечка №5 з незаконного володіння Долинської міської ради та повернути в державну власність до сфери управління Долинської районної державної адміністрації.

Із змісту ст.1212 ЦК України вбачається, що для з`ясування чи набула особа відповідного зобов`язання, визначеного зазначеною статтею, необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов`язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього підстав.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції судом, з посиланням на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.10.2012 та ухвали Вищого адміністративного суду України від 21.04.2016, якими, зокрема, визнано протиправними та скасовано рішення Долинської міської ради Івано-Франківської області від 13.11.2003 за №445-10/2003 «Про прийняття майного комплексу військового містечка №5 у комунальну власність територіальної громади міста Долини», від 22.04.2004 за №179 «Про затвердження акту приймання-передачі військового містечка №5», від 28.04.2004 за №576-14/2004 «Про передачу війського містечка в довірче управління», встановлено, що спірне майно перебувало у володінні відповідача неправомірно

Крім того, судом встановлено, що певні об`єкти на території військового містечка були відчужені відповідачем, зокрема: нежитлові приміщення колишнього військового містечка №5 в місті Долина за адресою провулок Антоновича, 1 (клуб) відчужено ОСОБА_5 В.М. , провулок Антоновича, 1-А (бібліотека) відчужено Хоменцю Р.Б., провулок Антоновича, 4 (казарма) передано територіальному управлінню ДСА в Івано-Франківській області.

Позивачем відчужено приміщення за адресами: провулок Антоновича, 20 (ПТО) Греняку А.І., провулок Антоновича, 3 (вартове приміщення) -Скрипнику В.Б..

Про вказаний факт свідчать долучені до матеріалів справи Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.60-69).

Також судом встановлено, що у приміщенні казарми, яке зазначене під №1 у характеристиці будівель військового містечка №5 м. Долина, розташувався Долинський районний суд, який є власністю держави в особі КМУ та перебуває в оперативному управлінні територіального управління ДСА в Івано-Франківській області, про що свідчить свідоцтво про право власності б/н від 23.04.2007 (том І а.с.171-172).

Зокрема, із наведених процесуальних документів вбачається, що в ході адміністративного провадження розглядались позовні вимоги щодо прийнятих рішень Долинської міською радою, однак закрито провадження щодо питання правомірності набуття Долинською міською радою права власності на будівлі, розташовані на території колишнього військового містечка.

Однак, у прохальній частині позовних вимог, заявлених до Господарського суду Івано-Франківської області позивач просить витребувати майновий комплекс колишнього військового містечка №5, якого, з огляду на вищенаведені обставини, фактично на час розгляду справи в суді не існувало, позивачем не зазначено, яке саме індивідуально визначене майно майнового комплексу колишнього військового №5 (адреса, площа, назва, кількість) просить витребувати позивач. В ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції суду не надано документального обгрунтування викладених у прохальній частині вимог Долинської районної адміністрації.

Суд першої інстанції у даній справі, задовільняючи частково позовні вимоги Долинської районної адміністрації, в резолютивній частині рішення витребував частину майнового комплексу колишнього військового містечка №5 з незаконного володіння Долинської міської ради та повернув в державну власність до сфери управління Долинської районної державної адміністрації без індивідуального визначення майна, яке підлягає поверненню.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до приписів пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вчиненої в Римі 04.11.1950, ратифікованої Україною 17.07.1997 (набрала чинності для України 11.09.1997), кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, зокрема, цивільного характеру. Одночасно реалізація "права на суд" передбаченого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., відповідно до практики Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого згідно із ст.32 Конвенції поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення Європейського суду з прав людини у справах Буланов та Купчик проти України заяви №№ 7714/06, 23654/08 від 09.12.2010, Чуйкіна проти України № 28924/04 від 13.01.2011).

Відповідно до п. 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" (зі змінами та доповненнями) у резолютивній частині рішення має бути остаточна відповідь щодо усіх вимог, які були предметом судового розгляду.

Отже враховуючи вищенаведені норми права та матеріали справи, судом першої інстанції при прийнятті рішення помилково задоволено позовні вимоги Долинської районної адміністрації та викладено резолютивну частину рішення у спосіб, в який не може бути фактично виконане рішення суду, оскільки з такої резолютивної частини не вбачається яке індивідуально визначене майно підлягає поверненню у державну власність до сфери управління Долинської районної державної адміністрації.

Щодо посилання скаржника на незастосування строку позовної давності судова колегія зазначає, що оскільки позовні вимоги Долинської районної адміністрації не підлягають задоволенню судова колегія не надає оцінку заяві відповідача про застосування строку позовної давності до заявлених вимог.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно із ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду у даній справі підлягає скасуванню, у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Судовий збір за розгляд справи в місцевому господарському суді та перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст.129 ГПК України, слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.129, 233, 269, 270, 273, 275, 277, 282-284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Долинської міської ради Івано-Франківської області №383/05-28/14в від 26.04.2019 задоволити.

2.Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02.04.2019 у справі № 909/37/19 скасувати. В позові відмовити.

Стягнути Долинської районної державної адміністрації (пр. Незалежності, 5, м. Долина, Івано-Франківська область, 77504, код 20559382) на користь Долинської міської ради (пр. Незалежності, 5, м. Долина, Івано-Франківська область, 77504, код 04054317) 11 982,38грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Господарському суду Івано-Франківської області видати наказ на виконання даної постанови.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені статтями 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 04.07.2019.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин.А. В.