ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

09 липня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2282/14
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Принцевської Н.М.,

Ярош А.І.,

розглянувши апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на її подання Товариства з обмеженою відповідальністю Ільтерра

на рішення Господарського суду Одеської області

від 13 серпня 2014 року (повний текст складено 15.08.2014р.)

по справі № 916/2282/14

за позовом Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації

до відповідачів: 1. Біляївської районної державної адміністрації Одеської області

2. Товариства з обмеженою відповідальністю Ільтерра

про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.08.2014р. у справі №916/2282/14 (суддя Оборотова О.Ю.) задоволено позовні вимоги Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації у повному обсязі, визнано незаконним та скасувано розпорядження Біляївської районної державної адміністрації від 12 травня 2009року №436/2009; визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 09 серпня 2010 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Ільтерра та Біляївською районною державною адміністрацією щодо земельної ділянки загальною площею 9,335 га під будівництво рекреаційного комплексу за адресою: територія Холоднобалківської сільської ради, Біляївського району, Одеської області (за межами населеного пункту); зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю Ільтерра повернути земельну ділянку (кадастровий номер :01:003:0083) загальною площею 9,335 га, вартістю 3 181 237 грн., яка розташована за адресою: територія Холоднобалківської сільської ради, Біляївського району Одеської області (за межами населеного пункту).до запасу Холоднобалківської сільської ради; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Ільтерра на користь Державного бюджету України 3654 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 13.06.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю Ільтерра звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 13.08.2014р. у справі №916/2282/14 і ухвалити нове рішення про відмову від позову.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.06.2019р. залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ільтерра» на рішення Господарського суду Одеської області від 13.08.2014р. у справі №916/2282/14, встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю Ільтерра строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги, а саме: надати до суду вмотивоване клопотання про поновлення строку з зазначенням обставин та надання доказів пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

04.07.2019р. від Товариства з обмеженою відповідальністю Ільтерра до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків та поновлення строку на апеляційне оскарження, якою апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 13.08.2014р. у справі №916/2282/14.

Так, апелянт зазначає, що поштові повідомлення про вручення відправлень, що містяться в матеріалах справи, були отримані завгоспом Бомським, який, за твердженням скаржника, не перебував у штаті ТОВ «Ільтерра» у 2014 році.

При цьому, апелянт вказує, що єдиною відповідальною особою за отримання поштової кореспонденції був директор ОСОБА_1 , який не отримував листи, направлені Господарським судом Одеської області.

У зв`язку з викладеним, скаржник зазначає, що не був обізнаний про наявність судового спору та не брав участі у розгляді справи.

Апелянт стверджує, що лише 12.06.2019р. після телефонного дзвінка державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГУЮ в Одеській області дізнався як про наявність виконавчого провадження, так і про наявність рішення Господарського суду Одеської області від 13.08.2014р. у справі №916/2282/14.

Вказані обставини, на думку апелянта, є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження рішення.

Проаналізувавши доводи скаржника, викладені у вказаному клопотанні, судова колегія вказує наступне.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 цієї статті).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані."

Згідно зі ст. 93 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п`яти днів з дня її оголошення місцевим господарським судом.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Відповідно до пункту 13 розділу ІХ "Перехідні положення" ГПК України, в чинній редакції, установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

При цьому, згідно з частиною третьою статті 3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Отже, апеляційна або касаційна скарга, подана після 15.12.2017 на судове рішення, прийняте до 15.12.2017, має відповідати вимогам щодо форми, змісту та порядку подання, встановленим ГПК України, в редакції, чинній на час звернення з такою апеляційною або касаційною скаргою.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, а саме від 17.06.2014р., 22.07.2014р., 07.08.2014р., якими на адресу ТОВ Ільтерра направлялись ухвали суду першої інстанції про призначення судових засідань у справі та які бути вручені представнику апелянта 08.07.2014р., 07.08.2014р. та 26.08.2014р. відповідно.

Водночас, як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 18.08.2014р., яке отримано представником ТОВ Ільтерра 27.08.2014р., повний текст оскаржуваного рішення надійшов на адресу скаржника ще у серпні 2014 року.

Апеляційний господарський суд вважає необгрунтованими доводи скаржника стосовно того, що кореспонденція, яка була направлена на адресу апелянта судом першої інстанції, була отримана неуповноваженою особою завгоспом Бомським, який не не перебував у штаті ТОВ Ільтерра, оскільки з наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень від 17.06.2014р., 22.07.2014р., 07.08.2014р., 18.08.2014р. вбачається, що Бомський отримував відповідні листи за довіреністю.

Відтак, твердження скаржника про відсутність у штатному розписі вказаного представника не свідчить про вручення кореспонденції суду неуповноваженій особі.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта як на необізнаність про розгляд даної справи взагалі, так і про наявність рішення Господарського суду Одеської області від 13.08.2014р. у справі №916/2282/14.

Разом з тим, посилання апелянта на те, що про наявність оскаржуваного рішення він дізнався лише 12.06.2019р. після телефонного дзвінка державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГУЮ в Одеській області не заслуговують на увагу, з огляду на відсутність будь-яких доказів, в розумінні ст.ст.76-79 ГПК україни.

Крім того, судова колегія зазначає наступне.

Відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень регулюються Законом України "Про доступ до судових рішень" (який набрав чинності з 01.06.2006 року), статтями 2, 4 якого встановлено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. При чому, згідно зі ст. 11 цього Закону, не пізніше 01.06.2006 року забезпечено постійне внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень електронних копій судових рішень Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, апеляційних та місцевих адміністративних судів, апеляційних та місцевих господарських судів, апеляційних загальних судів, а внесення судових рішень місцевих загальних судів - не пізніше 1 січня 2007 року.

Суд зазначає, що клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, слід зазначити, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії"). Натомість подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції більше ніж через рік після прийняття такої ухвали за відсутності об`єктивних поважних причин пропуску встановленого законом строку, є порушенням принципу юридичної визначеності.

Враховуючи те, що ТОВ «Ільтерра» була повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції, а обставини викладені в обґрунтування клопотання про поновлення процесуального строку не можуть об`єктивно свідчити про неможливість своєчасного звернення з апеляційною скаргою та залежали виключно від волевиявлення апелянта, приймаючи до уваги, що апеляційна скарга подана з пропуском майже п`ятирічного строку, судова колегія приходить до висновку про неповажність причин пропуску скаржником строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 13.08.2014р. у справі №916/2282/14.

Таким чином, посилання апелянта, викладені в повторному клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, з урахуванням вищезазначених положень законодавства, не є обґрунтованими.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги встановлені апеляційним господарським судом обставини щодо неповажності підстав пропуску скаржником строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та враховуючи, що апелянтом не наведено інших об`єктивних обставин щодо поважності причин пропуску строку на оскарження, судова колегія приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотань про відновлення строку на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 13.08.2014р. у справі №916/2282/14.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що наведені апелянтом підстави пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 13.08.2014р. у справі №916/2282/14 не є поважними, колегія суддів приходить до висновку про відмову у прийнятті апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Ільтерра.

За таких обставин, враховуючи приписи ч. 4 ст. 260, п. 4 ч. 1 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Ільтерра на рішення Господарського суду Одеської області від 13.08.2014р. у справі №916/2282/14 слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Керуючись статтями 234, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю Ільтерра про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 13.08.2014р. у справі №916/2282/14 відмовити.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Ільтерра на рішення Господарського суду Одеської області від 13.08.2014р. у справі №916/2282/14.

3. Матеріали справи направити до Господарського суду Одеської області.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.Ф. Савицький

Суддя Н.М. Принцевська

Суддя А.І. Ярош