РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.06.2019Справа № 910/17190/18

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерагро Плюс"

до відповідачів:

1. Акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

2. Приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз"

про визнання поруки припиненою

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Масна А.А.

Представники сторін:

від позивача - не з`явився

від відповідача 1 - Калітіна О.В., за дов.

від відповідача 2 - не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справи № 910/17190/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерагро Плюс" до акціонерного товариства "Укрсоцбанк" та приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз" про визнання припиненою поруки за Договором поруки від 04.11.2015, який укладено між акціонерним товариством "Укрсоцбанк", приватним акціонерним товариством "Компанія "Райз" та товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерагро Плюс".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 відкрито провадження у справі №910/17190/18 за правилами загального позовного провадження (суддя Якименко М. М.).

За результатами проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/17190/18 передано для розгляду судді Шкурдовій Л.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2019 призначено розгляд справи №910/17190/18 за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24.12.2013 між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (банк/відповідач-1) та публічним акціонерним товариством «КОМПАНІЯ «РАЙЗ» (позичальник/відповідач-2) укладено Кредитний договір №06.1-20/192 від 24.12.2013р. (далі - Кредитний договір). 04.11.2015 між публічним акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК», публічним акціонерним товариством «КОМПАНІЯ РАЙЗ» та товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРАГРО ПЛЮС» ( поручитель/позивач) укладено Договір поруки. Позивач зазначає, що 21.12.2016 АТ «Укрсоцбанк» надіслано вимогу на адресу позичальника щодо дострокового погашення кредиту, а тому Кредитний договір припинив свою дію з дати направлення боржнику вимоги про дострокове погашення всієї суми кредиту, в зв`язку з чим припинив свою дію і Договір поруки від 04.11.2015, так як порука є акцесорним зобов`язанням, яке може існувати тільки разом з основним зобов`язанням. За таких підстав, позивач стверджує, що існують підстави для визнання поруки за Договором поруки від 04.11.2015 припиненою.

Відповідач щодо задоволення позову заперечував, вказуючи, що умова Договору поруки сторонами погоджено строк дії договору поруки до 31 грудня 2036 року, в зв`язку з чим підстави для припинення поруки відсутні.

В судовому засіданні 14.05.2019 закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні 18.06.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24.12.2013 між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (банк/відповідач-1) та публічним акціонерним товариством «КОМПАНІЯ «РАЙЗ» (позичальник/відповідач-2) укладено Кредитний договір №06.1-20/192 від 24.12.2013р. (далі - Кредитний договір).

Згідно з п.1.1. Кредитного договору банк відповідно до умов цього Договору надає позичальнику кредит з загальною сумою кредиту 10 000 000,00 доларів США з можливістю отримувати в доларах США та з терміном кредиту до 23 грудня 2016 року (включно).

В подальшому, додатковою угодою №3 від 18.08.2015 було внесено зміни до п.1.1 Кредитного договору та визначено, що банк надає позичальнику кредит загальною сумою кредиту еквівалентну 10 000 000,00 доларів США з можливістю отримувати в гривні та доларах США та з терміном кредиту до 31.12.2026.

04.11.2015 між публічним акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК», публічним акціонерним товариством «КОМПАНІЯ РАЙЗ» та товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРАГРО ПЛЮС» ( поручитель/позивач) укладено Договір поруки за умовами якого у зв`язку із укладенням між банком та позичальником Кредитного договору №06.1-20/192 від « 24» грудня 2013 року (зі змінами та доповненнями, які можуть вноситись до нього, і разом з усіма додатками до нього, в тому числі Додатковою угодою № 4 від « 07» жовтня 2015), поручитель поручається перед Банком за виконання позичальником в повному обсязі усіх існуючих та майбутніх грошових зобов`язань позичальника за Кредитним Договором, у тому числі, але не виключно і щодо сплати усіх процентів, комісій, неустойки, регресних та інших сум, що належать до сплати позичальником у відповідності з Кредитним Договором.

З пункту 1.2 Договору поруки вбачається, що поручитель ознайомлений з умовами Кредитного договору, відповідно до якого позичальник зобов`язаний, зокрема, повернути кредитні кошти в сумі 10 000 000,00 доларів США, сплатити проценти за процентною ставкою в розмірі, зазначеному у Кредитному договорі, а також сплати комісії, неустойку, регресні та будь-які інші суми відповідно до умов Кредитного договору.

Відповідно до п.1.3 Договору поруки поручитель, як солідарний боржник, зобов`язався сплатити банку всі суми, належні до сплати позичальником за кредитним договором, в разі порушення позичальником зобов`язання щодо сплати відповідної суми коштів за кредитним договором, протягом 10 (десяти) робочих днів з дати надіслання банком відповідної письмової вимоги. Такі платежі повинні бути сплачені поручителем на рахунки Банку, вказані у вимозі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 у справі №910/14247/17, залишеним без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2018, первісний позов Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" задоволено повністю; стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 214 014 654,13 грн заборгованості по тілу кредиту, 240 000,00 грн витрат по сплаті судового збору. Стягнуто солідарно з Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 214 014 654,13 грн заборгованості по тілу кредиту за Кредитним договором №06.1-20/192 від 24.12.2013р.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що 21.12.2016 АТ «Укрсоцбанк» надіслано вимогу на адресу позичальника щодо дострокового погашення кредиту, а тому Кредитний договір припинив свою дію з дати направлення боржнику вимоги про дострокове погашення всієї суми кредиту. Позивач зазначає, що оскільки Кредитний договір № 06.1-20/192 від 24.12.2013 припинив свою дію, в такому випадку припинив свою дію і Договір поруки від 04.11.2015, так як порука є акцесорним зобов`язанням, яке може існувати тільки разом з основним зобов`язанням. За таких підстав, позивач стверджує, що існують підстави для визнання поруки за Договором поруки від 04.11.2015 припиненою.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до статей 626, 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Статтею 559 Цивільного кодексу України передбачено підстави припинення саме зобов`язань з поруки.

Зокрема, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Таким чином, законодавець передбачив додаткові підстави припинення поруки, а саме: правила обмежувальних строків (шестимісячного та тривалістю в один рік), які вступають в дію, відповідно, лише у разі, якщо договором поруки не встановлено строк дії поруки, а основним договором не визначено строк виконання основного зобов`язання.

Судом встановлено, що в Договорі поруки сторонами погоджено строк дії даного договору, з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2036 року.

Відповідно до ч.1 ст.251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Строк дії поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки.

Таким чином, і право кредитора, й обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Слід зазначити, що аналогічної позиції притримується і Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17.10.2018 року по справі №490/5224/14-ц, судове провадження 14-304цс18.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оспорюваний договір поруки є чинним, оскільки в даному договорі сторонами погоджено дату до якого він є дійсним, а доказів виконання зобов`язань за вказаним договором матеріали справи не містять.

Відповідно до ч 1, ч. 2 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.4 ст.75 Господарського процесуального законодавства України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлені обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 у справі №910/14247/17 встановлені обставини щодо наявності заборгованості ПАТ "Компанія "Райз" та ПрАТ "Райз-Максимко" за Кредитним договором №06.1-20/192 від 24.12.2013р. та ухвалено здійснити стягнення даної заборгованості у примусовому порядку.

Твердження позивач стосовно того, що Банком змінено строк виконання зобов`язання є не обґрунтованим, оскільки дані положення можуть застосовуватися лише до тих акцесорних зобов`язань, в яких чітко не визначено строку дії договору. При цьому, наявність судового рішення про стягнення заборгованості не може бути підставою для припинення договору поруки, строк дії якого погоджений сторонами, матеріали справи не містять доказів погашення заборгованості за Кредитним договором №06.1-20/192 від 24.12.2013р.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено наявності підстав для припинення поруки за договором поруки від 04.11.2015, в зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Суддя Шкурдова Л.М.

Дата складення тексту рішення: 01.07.2019