ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2019 р. м. Київ Справа № 911/943/19

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., при секретарі судового засідання Брунько А.І., розглянув за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Приватного підприємства "Захід-Хліб-Збут-2002" (м. Тернопіль) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські макарони" (Київська обл., Іванківський район, с. Рудня-Тальська) про стягнення 1087665,43 грн

за участю представників:

від позивача: Іванців Ю.C. - довіреність від 20.05.2019;

від відповідача: не прибув.

Приватне підприємство "Захід-Хліб-Збут-2002" (далі - позивач) подало до господарського суду позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські макарони" (далі - відповідач) 1087665,43 грн.

В обгрунтування заявлених вимог позивач у позові посилається на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань в частині оплати поставленому йому товару за умовами договору поставки №115/18 від 23.10.2018.

Ухвалою від 25.04.2019 Господарський суд Київської області відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в підготовчому засіданні на 23.05.2019.

23.05.2019 до суду від позивача надійшло клопотання від 21.05.2019 про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в частині вимог на суму 300000,00 грн.

Ухвалою від 23.05.2019 Господарський суд Київської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 20.06.2019.

14.06.2019 до суду від позивача надійшли письмові пояснення по суті спору.

20.06.2019 до суду від позивача надійшло ще одне клопотання від 19.06.2019 про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, однак вже в частині вимог на суму 50000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав на суму 737665,43 грн. В частині вимог на суму 350000,00 грн просив провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, доказом чого є поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріали справи докази, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.10.2018 між позивачем як продавцем та відповідачем як покупцем було укладено договір №115/18 поставки (дал - договір), за умовами якого продавець зобов`язався передати у власність покупцеві борошно, надалі "товар", а покупець зобов`язався його оплатити і прийняти на умовах даного договору (п. 1.1).

Пунктами 1.2, 1.3 договору сторони визначили, що найменування "товару" - борошно вищого гатунку. Документи на товар, які продавець зобов`язаний передати покупцеві: видаткова накладна, податкова накладна, декларація про оптову ціну товаровиробника, посвідчення якості на "товар".

Відповідно до п. 2.1 договору передбачено, що кількість "товару", що постачається за даним договором, складає 200 тон +/-10%.

За умовами пунктів 6.1 - 6.3, 7.1 договору сторони погодили, що відвантаження "товару" покупцеві здійснюється автомобільним транспортом в період з 23.10.2018 до 10.01.2019 за такими реквізитами: м. Хмельницький, вул. М.Кропивницького, 7, отримувач: ПрАТ "Хмельницька макаронна фабрика". Перехід ризиків та права власності на товар відбувається на складі ПрАТ "Хмельницька макаронна фабрика". "Товар" постачається насипом. Передача (приймання-здавання) "товару" здійснюється на складі ПрАТ "Хмельницька макаронна фабрика".

Згідно з п. 4.1 договору унормовано, що ціна "товару", що постачається за даним договором, складає: 7166,67 грн за 1 метричну тону без урахування ПДВ 20%, ПДВ 20% - 1433,33 грн. Всього з ПДВ - 8600,00 грн.

Відповідно до п. 4.2 договору сума договору без ПДВ складає: 1433334,00 грн, ПДВ 20% - 286666,80 грн. Всього загальна сума договору з ПДВ - 1720000,80 грн.

За п. 8.1 договору передбачено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Як вбачається із позовної заяви, спір у справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо оплати товару, поставленого йому на виконання умов договору поставки №115/18 від 23.10.2018, за видатковими накладними, складеними за період з 12.11.2018 по 09.01.2019.

Так, в підтвердження факту поставки товару позивачем було додано до позовної заяви видаткові накладні на загальну суму 1743220,00 грн, а саме:

- видаткову накладну №1053 від 12.11.2018 на суму 136998,00 грн;

- видаткову накладну №1056 від 13.11.2018 на суму 135192,00 грн;

- видаткову накладну №1060 від 15.11.2018 на суму 136912,00 грн;

- видаткову накладну №1063 від 16.11.2018 на суму 135708,00 грн;

- видаткову накладну №1137 від 04.12.2018 на суму 131150,00 грн;

- видаткову накладну №1141 від 05.12.2018 на суму 132526,00 грн;

- видаткову накладну №1148 від 07.12.2018 на суму 133816,00 грн;

- видаткову накладну №1190 від 18.12.2018 на суму 130290,00 грн;

- видаткову накладну №1201 від 20.12.2018 на суму 136740,00 грн;

- видаткову накладну №1207 від 22.12.2018 на суму 131322,00 грн;

- видаткову накладну №1212 від 25.12.2018 на суму 136826,00грн;

- видаткову накладну №1231 від 29.12.2018 на суму 128828,00 грн;

- видаткову накладну №17 від 09.01.2019 на суму 136912,00 грн.

Також позивачем надану суду товарно-транспортні накладні на кожну партію поставки товару окремо та податкові накладні.

Як передбачено ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частина 1 статті 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 5.1 договору унормовано, що грошові кошти за отриманий "товар" перераховуються на розрахунковий рахунок продавця протягом 60 календарних днів з дати отримання товару.

Позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання щодо здійснення розрахунків за товар у порядку та строки, визначені умовами договору, належним чином не виконав, оскільки в період з 05.02.2019 по 05.03.2019 відповідачем було проведено лише часткову оплату поставленого йому товару на загальну суму 655554,57 грн.

Окрім того, з наданих позивачем письмових пояснень вбачається, що частина коштів на погашення заборгованості за договором №115/18 від 23.10.2018 була зарахована ним за платіжним дорученням № 12 від 04.02.2019 з призначенням платежу по оплаті за інший договір поставки, борг по якому сторони закрили з посиланням на вказаний платіжний документ, а залишок грошових коштів перерахували в рахунок оплати товару по договору поставки №115/18 від 23.10.2018.

Відповідач проти такого порядку зарахування грошових коштів по договору не заперечив, доказом чого є підписаний між ним та позивачем акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.10.2018 по 29.03.2019.

Відтак, суд встановив, що станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом, борг відповідач перед позивачем за поставку товару згідно з договору №115/18 від 23.10.2018 склав 1087665,43 грн, де 1087665,43 грн = 1743220,00 грн (сума поставки) - 655554,57 грн (сума оплат). Водночас суд вказує, що неоплаченими відповідачем залишилися видаткові накладні за №1137 від 04.12.2018 частково на суму 20405,43 грн, №1141 від 05.12.2018 на суму 132526,00 грн, №1148 від 07.12.2018 на суму 133816,00 грн, №1190 від 18.12.2018 на суму 130290,00 грн, №1201 від 20.12.2018 на суму 136740,00 грн, №1207 від 22.12.2018 на суму 131322,00 грн, №1212 від 25.12.2018 на суму 136826,00грн, №1231 від 29.12.2018 на суму 128828,00 грн та №17 від 09.01.2019 на суму 136912,00 грн.

Разом з тим, позивач повідомив, що в процесі розгляду справи відповідачем було додатково перераховано йому в рахунок погашення боргу по поставці товару за договором №115/18 від 23.10.2018 додатково 350000,00 грн, на підтвердження чого позивач надав суду копії виписок по рахунку.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного та оплат, проведених відповідачем до подання позову до суду, станом на момент винесення рішення у даній справі розмір неоплаченого відповідачем позивачу за договором поставки №115/18 від 23.10.2018 боргу склав 737665,43 грн (1087665,43 грн - 350000,00 грн).

Враховуючи, що заборгованість по поставці товару на суму 350000,00 грн була сплачена відповідачем під час розгляду справи в суді, провадження у справі в частині стягнення з відповідача цієї суми основного боргу підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Положення аналогічного змісту міститься в ст. 526 ЦК України.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на викладене суд вказує про обґрунтованість доводів позивача щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на його користь 737665,43 грн основної заборгованості, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань, визначених умовами договору поставки №115/18 від 23.10.2018.

Відповідно до ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Слід зазначити, що позивач належними та допустимими доказами обґрунтував в суді правомірність заявлених ним до відповідача вимог, натомість відповідач позов за предметом та підставами пред`явлення не оспорив, відзиву на позовну заяву не подав.

З огляду на викладене, враховуючи прострочку відповідача в частині сплати заборгованості за поставку товару по договору №115/18 від 23.10.2018, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені відповідно до чинного законодавства та підлягають частковому задоволенню на суму 737665,43 грн. У частині стягнення з відповідача 350000,00 грн основного боргу провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГПК України, у разі закриття провадження у справі суд має вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, повернення судового збору з бюджету.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже при зверненні позивача до господарського суду з відповідним клопотанням, судом буде вирішено питання повернення йому сплаченої суми судового збору за вимогою, за якою було закрито провадження у справі.

За вимогою за якою було задоволено позов, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 74-79, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства "Захід-Хліб-Збут-2002" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські макарони" про стягнення 1087665,43 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські макарони" (07269, Київська обл., Іванківський район, село Рудня-Тальська, вулиця Шкільна, будинок 29-А, ) на користь Приватного підприємства "Захід-Хліб-Збут-2002" (46008, Тернопільська обл., місто Тернопіль, вулиця Гайова, будинок 44 А, ): 737665 (сімсот тридцять сім тисяч шістсот шістдесят п`ять) гривень 43 копійки боргу та 11064 (одинадцять тисяч шістдесят чотири) гривні 98 копійок судового збору.

3. У частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські макарони" (07269, Київська обл., Іванківський район, село Рудня-Тальська, вулиця Шкільна, будинок 29-А, ) на користь Приватного підприємства "Захід-Хліб-Збут-2002" (46008, Тернопільська обл., місто Тернопіль, вулиця Гайова, будинок 44 А, ) 350000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок боргу провадження у справі закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: (http://court.gov.ua/fair/).

Повне рішення складено: 05.07.2019

Суддя В.М. Антонова