УХВАЛА

01 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 927/717/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицької Н. О. - головуючого, Кушніра І. В., Случа О. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Кізіма Павла Олександровича

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.11.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.05.2019 у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Кізіма Павла Олександровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУ-1 Прилуки"

про стягнення 130 739,43 грн,

ВСТАНОВИВ:

20.06.2019 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Фізичної особи-підприємця Кізіма Павла Олександровича на рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.11.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у справі № 927/717/18.

За результатами перевірки матеріалів поданої касаційної скарги Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі № 927/717/18 і в обґрунтування цієї відмови зазначає про таке.

За змістом пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини сьомої зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 установлено у розмірі 1 921,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 130 739,43 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2019 рік (1 921,00 грн * 100 = 192 100,00 грн), тому у розумінні положень Господарського процесуального кодексу України справа № 927/717/18 є малозначною.

Разом із цим у тексті касаційної скарги наголошено, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, зокрема зазначив, що оскаржувані судові рішення суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13 та від 24.02.2016 № 6-50цс16.

Посилання скаржника на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-50цс16, колегією суддів не приймаються, з огляду на те, що правовий висновок, викладеній у цій постанові стосується доведення факту передачі грошових коштів за договором позики між фізичними особами, і не може бути застосований до правовідносин, які виникли з договору позики між юридичною особою та фізичною особою-підприємцем.

Стосовно посилань на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, колегія суддів зазначає, що вказаним судовим рішенням скасовано рішення судів нижчих інстанцій з передачею справи на новий розгляд, що не означає остаточного вирішення спору у справі.

Таким чином обставини, наведені у тексті касаційної скарги, не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом "а" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, за яких рішення у справі № 927/717/18 може бути переглянуто у касаційному порядку.

Інших доводів у підтвердження необхідності відкриття касаційного провадження у даній справі скаржником не наведено.

З урахуванням зазначеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Кізіма Павла Олександровича на рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.11.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у справі № 927/717/18, оскільки цю скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Кізіма Павла Олександровича на рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.11.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у справі № 927/717/18.

2. Матеріали касаційної скарги на 8 (восьми) аркушах, в тому числі оригінал квитанції від 31.05.2019 № 27 про сплату судового збору, повернути скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді І. В. Кушнір

О. В. Случ