РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.07.2019Справа № 910/5784/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Дочірнього підприємства "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Ліфт - 3" (03115, м. Київ, вул. Котельникова, 23)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомфорт" (04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, 14)

про стягнення 188 518,78 грн.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Ліфт-3" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомфорт" про стягнення 188 518,78 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на момент розірвання договору №143/15 від 31.12.2014 за відповідачем рахується дебіторська заборгованість у розмірі 170 711,41 грн, яка виникла внаслідок неналежного виконання останнім зобов`язання щодо оплати робіт з технічного обслуговування ліфтів та яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Крім вищезазначеної суми позивачем також було нараховано до стягнення 3% річних у розмірі 3 376,84 грн, інфляційні втрати у розмірі 14 430,53 грн.

06 травня 2019 року, з урахування протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2019, було здійснено автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого позовна заява передана на розгляд судді Пукшин Л.Г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/5784/19 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст.ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачам строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

З наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №953 вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем 14.05.2019, проте, у визначений судом строк відзив на позовну заяву останнім не подано.

Відповідно до ч. 9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

03.06.2019 через загальний відділ діловодства суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач зазначає, що з моменту підготовки та відправлення позовної заяви до суду відповідачем було частково погашено заборгованість у розмірі 18 565,64 грн, а саме: 25.04.2019 на суму 9 961,43 грн; 26.04.2019 на суму 8 604,21 грн. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача основну суму боргу у розмірі 152 145,77 грн, 3% річних у розмірі 3 376,84 грн та інфляційні втрати у розмірі 2 827,78 грн.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 3 статті 252 цього Кодексу визначено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Заява про зменшення позовних вимог приймається судом до розгляду як така, що оформлена та подана з дотриманням вимог процесуального законодавства.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

31 грудня 2014 року між Дочірнім підприємством "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Ліфт - 3" (далі - позивач, підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлокомфорт" (далі - відповідач, замовник) було укладено підрядний договір №143/15 на технічне обслуговування ліфтів (далі - договір), за умовами якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання з організації та виконанню робіт з технічного обслуговування ліфтів (далі ТО ліфтів), на об`єктах замовника відповідно до Додатку №1, який є невід`ємною частиною договору. Замовник, в свою чергу, приймає та оплачує виконані підрядником роботи.

Відповідно до п. 2.1. договору щомісячна вартість робіт з ТО ліфтів за договором складає 18626,10 грн, крім того ПДВ 20% 3725,22 грн, разом 22 351,32 грн.

Додатковою угодою №1 від 18.08.2015 сторони змінили п.2.1. договору, виклавши його в наступній редакції:

« 2.1. Щомісячна вартість робіт з ТО ліфтів за договором складає 19499,76 грн, крім того ПДВ 20% 3899,95 грн, разом 23399,91 грн.».

Додаткова угода набирає чинності з 01.09.2015 і діє відповідно до закінчення строку дії договору №143/15 від 31.12.2014.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до листа відповідача № 1107 від 01.02.2017 року з обслуговування був виключений ліфт за адресою: вул. Воздвиженська, 32, у зв`язку з чим вартість технічного обслуговування ліфтів зменшилась до 20 574,20 грн.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що в останній день поточного місяця підрядник дає замовнику Акти здачі-прийняття виконаних робіт з зазначенням їх вартості.

Замовник підписує Акти здачі-прийняття виконаних робіт, засвідчує підпис печаткою і, в разі відсутності зауважень щодо виконаних робіт, протягом 3 (трьох) робочих днів повертає примірник Акту здачі-прийняття виконаних робіт підряднику, або в цей же термін надає підряднику мотивовану письмову відмову у прийнятті послуг. У випадку неповернення підряднику підписаного Акту або відмови, роботи вважаються виконаними якісно тау повному обсязі і підлягають оплаті замовником (п.5.2. договору).

Згідно з п. 5.4. договору розрахунки за виконані роботи здійснюються замовником помісячно, в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника не пізніше десятого числа місяця, що є наступним після періоду, в якому виконано відповідні роботи.

Днем оплати вважається день надходження коштів на рахунок підрядника (п. 5.5. договору).

Відповідно до п. 5.6. договору поточні надходження коштів від замовника зараховуються в рахунок погашення заборгованості з найбільш раннім строком виникнення. Зазначене замовником призначення платежу при цьому не враховується.

Договір набуває чинності з 01 січня 2015 року і діє до 31 грудня 2017 року. Якщо за два місяці до закінчення строку дії договору ні одна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік, до тих пір, поки одна із сторін не повідомить іншу про його розірвання (п.8.1., п. 8.2. договору).

Додатковою угодою №3 від 29.11.2018 сторони дійшли згоди про розірвання договору №143/15 від 31.12.2014 з 01.12.2018.

З матеріалів справи вбачається, що в період з березня по листопад 2018 року позивачем на виконання умов договору були виконані роботи (надані послуги) по технічному обслуговуванню ліфтів відповідача, про що свідчать підписані між сторонами акти здачі-приймання робіт (надання послуг).

При цьому, за доводами позивача, відповідач всупереч взятих на себе зобов`язань за договором не здійснив повної та своєчасної оплати наданих робіт (остання проплата з боку відповідача була 25.04.2019 на суму 9 961,43 грн та 26.04.2019 на суму 8 604,21 грн), що стало наслідком виникнення у останнього заборгованості за договором, яка з урахуванням заяви про зменшення, складає 169 953,14 грн, з яких: 152 145,77 грн - основний борг, 3 376,84 грн - 3% річних, 2 827,78 грн - інфляційні втрати.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором підряду.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (ст. 846 ЦК України).

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Як встановлено судом, позивач належним чином та в повному обсязі виконав умови договору, а саме в період з березня по листопад 2018 року виконав роботи з технічного обслуговування ліфтів на загальну суму 179 787,90 грн, що були частково оплачені відповідачем на суму 27 642,13 грн.

Крім того, судом враховано, що наявні у матеріалах справи акти здачі-приймання робіт (надання послуг) на вищевказану суму були підписані відповідачем без жодних зауважень, що свідчить про прийняття ним виконаних позивачем робіт без претензій щодо їх якості, об`ємів і вартості та виникнення обов`язку у відповідача щодо їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що розрахунки за виконані роботи здійснюються відповідачем помісячно, в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача не пізніше десятого числа місяця, що є наступним після періоду, в якому виконано відповідні роботи (п. 5.4. договору).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та приписів п. 5.4. договору, виконання відповідачем грошового зобов`язання по оплаті наданих позивачем послуг станом на момент розгляду спору настав.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Приймаючи до уваги зазначене та враховуючи, що відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання зобов`язання щодо оплати виконаних позивачем робіт та не спростовано заявлених позовних вимог, а навпаки, підтверджено існування у відповідача заборгованості за договором №143/15 від 31.12.2014 підписаним між сторонами Актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 по 10.04.2019, суд приходить до висновку, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та строк оплати є таким, що настав, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 152 145,77 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем було нараховано інфляційні втрати у розмірі 14 430,53 грн та 3% річних у розмірі 3 376,84 грн, за загальний період прострочення з 11.04.2018 по 18.04.2019.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд перевіривши розрахунок 3% річних встановив, що останній є обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується інфляційних втрат, то за перерахунком суду їх розмір становить менше, ніж заявлено позивачем, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню на суму 13 569,89 грн.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

Відповідачем відзиву на позовну заяву, контррозрахунку суми позовних вимог та будь-яких заперечень по суті позовних вимог не надано, доводів позивача у встановленому законом порядку не спростовано.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог Дочірнього підприємства "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Ліфт - 3".

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що відповідачем була сплачена часткова заборгованість у розмірі 18 565,64 грн до моменту звернення позивача з позовом до суду, а також приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про покладення на відповідача витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 536,39 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 236 - 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомфорт" (04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, 14, ідентифікаційний код 32853435) на користь Дочірнього підприємства "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Ліфт - 3" (03115, м. Київ, вул. Котельникова, 23, ідентифікаційний код 05432796) суму основного боргу у розмірі 152 145 (сто п`ятдесят дві тисячі сто сорок п`ять) грн 77 коп., інфляційні втрати у розмірі 13 569 (тринадцять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) грн 89 коп., 3 % річних у розмірі 3 376 (три тисячі триста сімдесят шість) грн 84 коп. та судовий збір у розмірі 2 536 (дві тисячі п`ятсот тридцять шість) грн 39 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.07.2019

Суддя Л.Г. Пукшин