РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.06.2019Справа № 910/1848/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Зінчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 1-А; ідентифікаційний код: 03327664)

до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» (в особі комісії з реорганізації) (01103, м. Київ, бульвар Дружби народів, буд. 30/1; ідентифікаційний код: 03366569)

про зобов`язання визнати кредиторські вимоги та включити їх до передавального акту

Представники учасників справи:

від позивача: Киященко О.А.;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14.02.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» з вимогами до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» (в особі комісії з реорганізації) про зобов`язання визнати кредиторські вимоги та включити їх до передавального акту.

Позовні вимоги обґрунтовані відмовою відповідача визнати кредиторські вимоги позивача на суму 3 174 468, 43 грн. та включити їх до передавального акту (у зв`язку з реорганізацією Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло»).

За таких обставин, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд зобов`язати Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» (в особі комісії з реорганізації) визнати кредиторські вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на суму заборгованість у розмірі 3 174 468, 43 грн. та зобов`язати Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» (в особі комісії з реорганізації) включити кредиторські вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» у розмірі 3 174 468, 43 грн. до передавального акту суми заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2019 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, вказані судом в ухвалі від 19.02.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2019 відкрито провадження у справі №910/1848/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.04.2019, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

У підготовчому засіданні 10.04.2019 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 20.05.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 закрито підготовче провадження у справі №910/1848/19, справу призначено до судового розгляду по суті на 05.06.2019.

У судовому засіданні 05.06.2019 судом було оголошено перерву до 26.06.2019.

Представник позивача у судовому засіданні 26.06.2019 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 26.06.2019 не з`явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 05.06.2019 та розпискою про оголошення перерви від 05.06.2019.

У судовому засіданні 26.06.2019 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2018 у справі №910/22315/17, яке набрало законної сили 14.03.2018, стягнуто з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал») інфляційні втрати в сумі 519 634 грн. 89 коп., 3% річних в сумі 48 367 грн. 70 коп. та судовий збір в розмірі 8 520 грн. 04 коп.

На виконання вказаного рішення суду видано наказ.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.01.2018 у справі №910/22309/17, яке набрало законної сили 21.02.2018, стягнуто з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» 155 249 грн. 53 коп. - інфляційні втрати, 14 790 грн. 22 коп. - 3 % річних та 2 550 грн. 60 коп. - витрати по сплаті судового збору.

На виконання вказаного рішення суду видано наказ.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.03.2018 у справі №910/22314/17, яке набрало законної сили 09.05.2018, стягнуто з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» інфляційні втрати у розмірі 529 973 грн. 13 коп., 3% річних у розмірі 49 329 грн. 98 коп., а також судовий збір у розмірі 8 698 грн. 55 коп.

На виконання вказаного рішення суду видано наказ.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 у справі №910/22312/17, яке набрало законної сили 03.04.2018, стягнуто з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» 177 627 грн. 91 коп. інфляційних втрат, 16 533 грн. 63 коп. три відсотки річних та 2 912 грн. 43 коп. судового збору.

На виконання вказаного рішення суду видано наказ.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.03.2018 у справі №910/22311/17, яке набрало законної сили 05.04.2018, стягнуто з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» 116 850 грн. 92 коп. 3% річних, 11 132 грн. 08 коп. інфляційних втрат, 1 919 грн. 75 коп. судового збору.

На виконання вказаного рішення суду видано наказ.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2018 у справі №910/22335/17, яке набрало законної сили 07.03.2018, стягнуто з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» 105 776 грн. 55 коп. інфляційних втрат, 9 845 грн. 70 коп. трьох процентів річних, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 734 грн. 33 коп.

На виконання вказаного рішення суду видано наказ.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2018 у справі №910/22317/17, яке набрало законної сили 11.05.2018, стягнуто з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» інфляційні втрати в сумі 173 263 грн. 90 коп., 3% річних в сумі 16 506 грн. 40 коп. та судовий збір в розмірі 2 846 грн. 55 коп.

На виконання вказаного рішення суду видано наказ.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.02.2018 у справі №910/22316/17, яке набрало законної сили 20.03.2018, стягнуто з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» 200 450, 54 грн. інфляційних втрат, 18 657, 97 грн. 3% річних та 3 286, 63 грн. витрат зі сплати судового збору.

На виконання вказаного рішення суду видано наказ.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.03.2018 у справі №910/22318/17, яке набрало законної сили 18.04.2018, стягнуто з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» 220 164 грн. 83 коп. інфляційних втрат, 20 626 грн. 23 коп. 3% річних, 3 611 грн. 87 коп. судового збору.

На виконання вказаного рішення суду видано наказ.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 у справі №910/22607/17, яке набрало законної сили 03.07.2018, стягнуто з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» 484 018, 56 грн. інфляційних втрат, 43 032, 59 грн. 3 % річних та 7 905, 77 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення суду видано наказ.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.03.2018 у справі №910/23718/17, яке набрало законної сили 05.04.2018, стягнуто з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» 3% річних у розмірі 1 624 грн. 17 коп. та інфляційні у розмірі 16 212 грн. 17 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 грн. 00 коп.

На виконання вказаного рішення суду видано наказ.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.02.2018 у справі №910/23716/17, яке набрало законної сили 21.03.2018, стягнуто з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» 47 768, 53 грн. інфляційних втрат, 4 785,55 грн. три проценти річних та 1 600,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

На виконання вказаного рішення суду видано наказ.

У позовній заяві позивач вказав на те, що за вказаними судовими рішеннями за відповідачем обліковується заборгованість у загальному розмірі 3 049 410, 20 грн.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2014 у справі №7/548 затверджено мирову угоду між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» та Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», відповідно до якої боржник (відповідач) зобов`язався сплатити залишок заборгованості у сумі 1 420 848, 22 грн. відповідно до погодженого сторонами графіку.

Як зазначив позивач у позовній заяві, заборгованість відповідача по мировій угоді у справі №7/548 становить 29 189, 91 грн.

Крім того, судом встановлено, що 03.03.2004 між позивачем (постачальником) та відповідачем (абонент) укладено Договір №03854/2-06 на поставку питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у міську каналізаційну мережу, а абонент зобов`язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому послуг.

Відповідно до п. 2.1.1 Договору облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється за показаннями водо лічильника, зареєстрованого у позивача.

Згідно з п. 2.2.2 Договору оплата вартості послуг здійснюється щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення постачальником платіжного документа до банківської установи абонента. В разі неотримання від позивача поточного щомісячного платіжного документа абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг не пізніше 5-го числа наступного місяця.

У позовній заяві позивач вказав на те, що відповідач в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства, яке регулює відносини у сфері надання послуг, несвоєчасно проводив розрахунки за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 95 868, 32 грн.

Враховуючи викладені обставини, позивач вказав на те, що станом на вересень 2018 року за відповідачем обліковувалась заборгованість у загальному розмірі 3 174 468, 43 грн.

Судом встановлено, що 23.05.2018 Київською міською радою було прийнято рішення №838/4902 «Про реорганізацію комунальних підприємств шляхом приєднання».

Згідно п.1 вказаного рішення Київська міська рада вирішила реорганізувати, в тому числі, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» шляхом приєднання до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району».

Відповідно до п.2 вказаного рішення Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», , є правонаступником усіх прав та обов`язків комунальних підприємств, зазначених у пункті 1 цього рішення.

У п.4 рішення №838/4902 від 23.05.2018р. Київської міської ради «Про реорганізацію комунальних підприємств шляхом приєднання» доручено Виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації): здійснити організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням цього рішення; утворити комісії з реорганізації комунальних підприємств територіальної громади міста Києва, передбачених у пункті 1 цього рішення, шляхом приєднання їх до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» та затвердити їх склад; затвердити передавальні акти в установленому порядку.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач знаходиться у стані припинення з 31.08.2018. Строк, визначений для заявлення кредиторами своїх вимог - 31.10.2018.

Судом встановлено, що 30.10.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про визнання кредитором (вих. №1481/12 від 29.10.2018), в якій просив визнати Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» кредитором по відношенню до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» з грошовими вимогами на суму 3 174 468, 43 грн.

Судом встановлено, що листом вих. №3 від 09.01.2019 відповідач повідомив позивача про те, що згідно з даними бухгалтерського обліку станом на поточну дату зобов`язання Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» перед Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» виконані у повному обсязі, у зв`язку з чим вимога про визнання кредитором на суму 3 174 468, 43 грн. задоволенню не підлягає.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд зобов`язати Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» (в особі комісії з реорганізації) визнати кредиторські вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на суму заборгованість у розмірі 3 174 468, 43 грн. та зобов`язати Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» (в особі комісії з реорганізації) включити кредиторські вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» у розмірі 3 174 468, 43 грн. до передавального акту суми заборгованості.

У судовому засіданні 10.04.2019 відповідачем долучено до матеріалів справи копію листа Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» (вих. №16 від 09.04.2019), в якому відповідач повідомив позивача про те, що в результаті потворного аналізу кредиторських вимог позивача комісія з реорганізації дійшла висновку, що за даними бухгалтерського обліку обліковується заборгованість перед позивачем у сумі 3 078 600, 11 грн., у зв`язку з чим прийнято рішення визнати Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» кредитором відповідача на суму 3 078 600, 11 грн. та включити вимоги позивача у вказаному розмірі до передавального акту.

У судовому засіданні 20.05.2019 позивачем долучено до матеріалів справи акт звірки, складений між позивачем та відповідачем, в якому зазначено, що за судовими справами №7/548, №910/22315/17, №910/22309/17, №910/22314/17, №910/22312/17, №910/22311/17, №910/22335/17, №910/22317/17, №910/22316/17, №910/22318/17, №910/22607/17, №910/23718/17, №910/23716/17 за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 3 078 600, 11 грн. (акт підписаний представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб позивача і відповідача), а також акт звірки розрахунків за Договором №03854/2-06 на поставку питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі від 03.03.2004 (акт підписаний представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб позивача і відповідача), де позивачем зазначено, що заборгованість відповідача станом на 01.05.2019 становить 95 868, 32 грн., тоді як відповідачем у вказаному акті зазначено, що заборгованість за вказаним договором відсутня (0,00 грн.).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову. При цьому, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України. Аналогічні положення містить ст.20 Господарського кодексу України.

Виходячи з системного аналізу ст. ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Тобто, відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів покладено саме на позивача.

У рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004р. Конституційного суду України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч.1 ста.4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Щодо порушеного права господарський суд зазначає, що таким слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Одночасно з цим, статтею Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В свою чергу, під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Отже, способи захисту за своїм призначенням можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому, метою застосування певного способу захисту є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Аналогічну позицію викладено у листі Верховного Суду України від 01.04.2014 р. «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України».

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 21.05.2012 р. у справі № 6-20цс11, оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Разом з цим, виходячи з предмету та підстав позовних вимог, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту у даному випадку ніяким чином не призведе до відновлення прав та законних інтересів Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал».

Так, у ч.1 ст.104 Цивільного кодексу України вказано, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Частиною 3 ст.105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

Згідно з ч.1 ст.106 Цивільного кодексу України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

За приписами ч.ч.1-3 ст.107 Цивільного кодексу України кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов`язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов`язання, або забезпечення виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом. Після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Як вказувалось вище, Київською міською радою було прийнято рішення №838/4902 від 23.05.2018 «Про реорганізацію комунальних підприємств шляхом приєднання», за яким засновником вирішено реорганізувати, в тому числі, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» шляхом приєднання до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району».

Тобто, з наведеного полягає, що засновником відповідача прийнято рішення про припинення юридичної особи відповідача шляхом реорганізації, а саме приєднання.

За приписами ч.7 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

Суд звертає увагу, що така форма реорганізації юридичної особи як приєднання передбачає припинення діяльності одного підприємства як юридичної особи та передачу належних йому активів та пасивів (майнових прав та зобов`язань) до іншого підприємства (правонаступника). При цьому, у разі приєднання нової юридичної особи не створюється.

Вказана форма реорганізації характеризується переходом усіх прав та обов`язків суб`єктів, що реорганізуються, в порядку універсального правонаступництва до іншої особи. Тобто, обов`язковою умовою реорганізації юридичної особи шляхом приєднання є універсальне правонаступництво за її зобов`язаннями.

При універсальному правонаступництві майно особи, як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника як єдине ціле, причому в цій сукупності єдиним актом переходять всі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва особі, яка припиняється, незалежно від того, виявлені вони на цей момент чи ні. При універсальному правонаступництві, зважаючи на відсутність повної визначеності у складі майна, правонаступник спрямовує свою волю не на набуття окремих прав або обов`язків, а на набуття усієї їх сукупності. В результаті він вступає навіть в такі правовідносини, про існування яких міг не знати.

Таким чином, внаслідок приєднання правонаступником завжди буде одна особа, будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий. Передавальний акт, що складається при приєднанні слугує документальним закріпленням універсального правонаступництва.

Аналіз норм ст.ст. 106, 107 Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» дає підстави стверджувати, що передавальний акт призначений для забезпечення обліку прав та обов`язків, які передаються при реорганізації, і його затвердження як юридичний факт не має самостійного значення для виникнення універсального правонаступництва.

Таким чином, у даному випадку, за наслідками реорганізації відповідача шляхом його приєднання, до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» переходять всі права та обов`язки Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло», тобто, має місце універсальне правонаступництво.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до п.2 рішення №838/4902 від 23.05.2018р. Київської міської ради «Про реорганізацію комунальних підприємств шляхом приєднання» Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», , є правонаступником усіх прав та обов`язків комунальних підприємств, зазначених у пункті 1 цього рішення.

Таким чином, у даному випадку невключення кредиторських вимог Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» не змінює, а тим більше ніяким чином не припиняє права позивача вимагати виконання судових рішень у справах №7/548, №910/22315/17, №910/22309/17, №910/22314/17, №910/22312/17, №910/22311/17, №910/22335/17, №910/22317/17, №910/22316/17, №910/22318/17, №910/22607/17, №910/23718/17, №910/23716/17 та належного виконання умов Договору №03854/2-06 на поставку питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі від 03.03.2004, а отже, застосування обраного позивачем способу захисту майнових прав не є ефективним у розумінні ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наразі, суд звертає увагу, що позивачу слід користуватись іншим процесуальним інститутом, а саме інститутом заміни сторони у виконавчому провадженні, що передбачений ст.334 Господарського процесуального кодексу України, згідно ч.ч.1, 2 якої у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (щодо стягнення з відповідача грошових коштів за рішеннями суду у справах №7/548, №910/22315/17, №910/22309/17, №910/22314/17, №910/22312/17, №910/22311/17, №910/22335/17, №910/22317/17, №910/22316/17, №910/22318/17, №910/22607/17, №910/23718/17, №910/23716/17).

При цьому, у випадку наявності у відповідача заборгованості з оплати послуг, наданих позивачем за Договором №03854/2-06 на поставку питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі від 03.03.2004, ефективним способом захисту є звернення з позовом до суду про стягнення заборгованості за вказаним договором.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про відмову у позові Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» (в особі комісії з реорганізації) про зобов`язання визнати кредиторські вимоги та включити їх до передавального акту.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» відмовити.

2. Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Згідно з підпунктом 17.5 пункту 17 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 08.07.2019 року.

Суддя М.Є. Літвінова