РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.07.2019Справа № 910/6778/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., розглянувши у спрощеному провадженні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України»

2. ОСОБА_1

про стягнення 1 462, 67 доларів США та 5 553, 92 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» та ОСОБА_1 про стягнення 1 462, 67 доларів США та 5 553, 92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням зобов`язань за кредитним договором № 14-11Ю/О від 28.10.2011, що і стало підставою для звернення до суду.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2019 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив. Дана ухвала направлена сторонам по справі у встановленому законом порядку.

Відповідач один ухвалу суду від 30.05.2019 року про відкриття провадження у справі, яка направлена на адресу зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не отримав.

Також, до суду повернувся конверт, який був адресований другому відповідачу - Жолинському В .Б ., з відміткою щодо причини повернення - за закінченням встановленого строку зберігання.

Господарським судом вжито всіх необхідних заходів щодо належного повідомлення сторін про відкриття провадження у даній справі.

Судом враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

За змістом частин 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень».

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідачі не були позбавлені права та можливості ознайомитись із вищевказаною ухвалою у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення учасників судового процесу - відповідачів.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.10.2011 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» (кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» (позичальник), було укладено кредитний договір № 14 Ю/О (надалі - кредитний договір).

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-Банк» було реорганізоване шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», який є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк», що підтверджується відповідними доказами, доданими позивачем до позовної заяви.

Матеріалами справи також підтверджується, що між кредитодавцем та позичальником було укладено додаткові угоди до кредитного договору, а саме:

- Додаткова угода № 1 від 28.10.2013 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № 14-11 Ю/О від 28.10.2011;

- Додаткова угода № 2 від 28.10.2016 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № 14-11 Ю/О від 28.10.2011;

- Додаткова угода № 3 від 25.10.2017 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № 14-11 Ю/О від 28.10.2011.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору в редакції договору № 2 від 28.10.2016 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору, на умовах договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 200 000, 00 доларів США, строком на 2 923 дні з 28 жовтня 2011 року по 28 жовтня 2019 року зі сплатою 9 % процентів річних, а Позичальник зобов`язується повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування ним та інші платежі за договором у визначених договором розмірах і термінах (строках) та виконати інші свої зобов`язання, визначені договором, в повному обсязі.

Факт отримання кредитних коштів в сумі 200 000, 00 доларів США підтверджується зокрема меморіальним валютним ордером № 122462 від 28.10.2011 про перерахування суми кредиту в розі 200 000, 00 доларів США з рахунку обліку заборгованості на поточний рахунок Позичальника згідно його письмової заяви та випискою по рахунку обліку заборгованості (за сумою кредиту) № 702 за 28.10.2011.

За умовами Кредитного договору позичальник зобов`язується зокрема повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування ним та інші платежі за Кредитним договором у визначених договором розмірах і термінах (строках) та виконати всі інші зобов`язання, визначені Кредитним договором, в повному обсязі (п. 1.1. Кредитного договору); сплачувати проценти за користування кредитом та інші платежі за Кредитним договором, повернути кредит Банку в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором (п.п. 5.2.1. п. 5.2. Кредитного договору); достроково повернути отриманий кредит з нарахованими та несплаченими процентами за період фактичного користування та інші платежі, що підлягають сплаті згідно умов Кредитного договору у випадках дострокового витребування Кредитодавцем (Позивачем) суми заборгованості за наданим Позичальнику кредитом згідно умов Кредитного договору (п.п.5.2.3. п.5.2. Кредитного договору).

Також за умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом у встановленому Кредитним договором розмірі.

Пунктом 1.1. Кредитного договору встановлено розмір процентів за користування кредитом - 9 % річних.

Договором № 3 від 25.10.2017 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № 14-11 Ю/О від 28.10.2011 пункти 4.1., 4.2. розділу 4 Кредитного договору викладено в новій редакції:

- проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно в останній робочий день звітного місяця за період з першого календарного дня звітного місяця по останній календарний день звітного місяця включно, а також по закінченню строку зазначеного в п. 1.1. договору методом факт/факт на фактичну заборгованість Позичальника за отриманим кредитом та за фактичне число календарних днів користування ним, за ставкою, визначеною в п. 1.1. договору виходячи з 365/366 календарних днів у році. При цьому, для нарахування процентів за кредитом, враховується день надання кредиту Позичальнику та не враховується день його повернення кредитодавцеві (п.4.1. Кредитного договору);

- нараховані проценти за користування кредитом сплачуються Позичальником щомісячно не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. Якщо останній день строку сплати нарахованих процентів припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до чинного законодавства України, днем закінчення строку сплати нарахованих процентів є перший за ним робочий день (п. 4.2. Кредитного договору).

За умовами п.п. 5.3.10. п. 5.3. Кредитного договору, Кредитодавець має право достроково витребувати в Позичальника суму заборгованості за кредитом, нарахованими несплаченими процентами за період фактичного користування кредитом, та іншими платежами, що підлягають сплаті згідно умов Кредитного договору, з моменту настання зокрема простроченої заборгованості за кредитом та/або процентами за користування кредитом більше 30 (тридцяти) календарних днів.

Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору (в редакції договору № 2 від 28.10.2016 року про внесення змін та доповнень до Кредитного договору) останній укладено строком на 2 923 дні і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, та діє по 28.10.2019 року включно. У разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань по договору до закінчення останнього дня строку дії договору, договір продовжує діяти до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань по договору. Кредитний договір припиняє свою дію у випадку повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору.

Першим відповідачем було допущено порушення зобов`язання за Кредитним договором, що встановлене п.п. 1.1., 4.2, 5.2.1. Кредитного договору, а саме: не здійснено сплату нарахованих за період з 01.10.2018 по 31.10.2018 процентів за користування кредитом у сумі 1 550, 00 доларів США, кінцевий строк сплати яких настав 05.11.2018 року.

У зв`язку із зазначеним порушенням 06.11.2018 позивачем було направлено вимогу за вих. № 8539 від 06.11.2018 до поручителя про виконання солідарного обов`язку. Доказами відправлення є опис вкладення, фіскальний чек та накладна від 06.11.2018.

13.11.2018 Відповідачу один та заставодавцю (майновому поручителю) Жолинському В.Б. (Відповідач два), а також іншому обтяжувачу Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, позивачем з метою реалізації своїх прав за Договором застави було направлено повідомлення за вих. № 8773 від 13.11.2018 про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Доказами відправлення є описи вкладення, фіскальні чеки та накладні від 13.11.2018. Згідно зазначеного повідомлення позивач вимагав від відповідачів виконати порушене зобов`язання за Кредитним договором протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, що було здійснене позивачем одночасно з надсиланням вказаного повідомлення.

06.12.2018 Позивачем на адресу відповідачів було направлено вимогу за вих. № 9536 від 06.12.2018 про дострокове повернення суми кредиту, згідно якої Позивач вимагав достроково повернути отримані за Кредитним договором кредитні кошти в сумі 200 000, 00 доларів США не пізніше 13 грудня 2018 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в сумі, що буде нарахована на дату фактичного повернення кредиту (станом на 06.12.2018 сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом складала 2 091, 39 доларів США, в тому числі прострочені до виконання понад 30 календарних днів в сумі 591, 39 доларів США).

Відповідачем один не здійснено своєчасного виконання зобов`язань за Кредитним договором, а саме не сплачено на користь Банку проценти за користування кредитом за період - з 01.11.2018 по 30.11.2018 в сумі 1 500, 00 доларів США, кінцевий строк сплати яких настав 05.11.2018 року. У зв`язку із зазначеним порушенням 06.12.2018 позивачем була направлена вимога за вих. № 9534 від 06.12.2018 до поручителя про виконання солідарного обов`язку. Доказами відправлення є опис вкладення, фіскальний чек та накладна від 06.12.2018.

14.12.2018 позивачем на адресу відповідачів було направлене повідомлення (за вих. № 9755 від 14.12.2018) про відступлення права грошової вимоги в порядку ст. 32 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до вказаного повідомлення у зв`язку з невиконанням вказаної вимоги протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження до АКБ «Індустріалбанк» перейшли права кредитора за Договором банківського строкового вкладу фізичної особи № 368В-2005 від 04.11.2005 на отримання депозиту (вкладу) в сумі 200 000, 00 доларів США в рахунок часткового погашення грошових вимог за Кредитним договором, а саме в рахунок:

сплати процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 01.11.2018 по 30.11.2018 в сумі 1 165, 11 дол. США. та погашення частини кредиту в сумі 198 834, 89 дол. США. Доказами відправлення є описи вкладення, фіскальні чеки та накладні від 14.12.2018.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

14.11.2018 зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом з 01.10.2018 по 31.10.2018 на суму 958, 61 доларів США частково припинились зарахуванням зустрічних однорідних вимог згідно ст. 601 ЦК України, на підставі заяви позивача за вих. № 8822 від 14.11.2018 про припинення зобов`язання зарахуванням. Вказана заява була направлена відповідачам 14.11.2018, що підтверджується описами вкладень, фіскальними чеками та накладними від 14.11.2018 р.

Після зарахування залишок заборгованості за процентами склав 591, 39 доларів США.

14.12.2018 частково зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом за жовтень 2018 року та листопад 2018 року в сумі 926,28 доларів США припинились зарахуванням зустрічних однорідних вимог згідно ст. 601 ЦК України, на підставі заяви позивача за вих. № 9751 від 14.12.2018 про припинення зобов`язання зарахуванням. Вказана заява була направлена відповідачу два 14.12.2018, що підтверджується описом вкладення, фіскальним чеком та накладною від 14.12.2018

Після зарахування залишок заборгованості по процентам склав 1 165, 11 доларів США.

14.12.2018 припинились частково зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом та по погашенню частини кредиту, а саме: проценти за користування кредитом, нараховані за період з 01.11.2018 по 30.11.2018 в сумі 1 165, 11 доларів США та погашення частини кредиту в сумі 198 834, 89 доларів США, в результаті звернення стягнення Позивачем на предмет забезпечувального обтяження - майнові права за Договором вкладу.

Після звернення стягнення на предмет застави заборгованість по сплаті суми кредиту склала 1 165, 11 доларів США.

17.12.2018 р. частково зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом за період з 01.12.2018 по 12.12.2018 в сумі 401, 39 доларів США припинились зарахуванням зустрічних однорідних вимог згідно ст. 601 ЦК України, на підставі заяви позивача за вих. № 9785 від 17.12.2018 про припинення зобов`язання зарахуванням. Вказана заява була направлена відповідачу два 17.12.2018, що підтверджується описом вкладення, фіскальним чеком та накладною від 17.12.2018.

Після зарахування залишок заборгованості по процентам склав 198, 61 доларів США та по сумі кредиту склав 1 165, 11 доларів США.

Таким чином, станом на 01.04.2019 року заборгованість Позичальника зі сплати кредиту та нарахованих процентів за Кредитним договором складає 1 413,72 доларів США, яка складається з суми простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 1 165, 11 доларів США та суми прострочених процентів нарахованих на поточну заборгованість по кредиту - 248, 61 доларів США.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до норм ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 7 ст. 193 ГК України визначено, що не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Господарське зобов`язання припиняється зокрема виконанням, проведеним належним чином, ст. 202 ГК України.

В матеріалах справи відсутні докази на погашення відповідачами заборгованості зі сплати кредиту та нарахованих процентів за Кредитним договором у сумі 1 413,72 доларів США, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст. 217 ГК України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ст. 230 ГК України).

Умовами Кредитного договору передбачене зобов`язання Позичальника сплатити неустойку у випадку прострочення виконання обов`язків з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Так, пунктом 6.2. Кредитного договору встановлено, що за прострочення Позичальником визначеного договором строку (терміну) сплати процентів за користування кредитом в розмірі, визначеному договором, Позичальник сплачує Кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого не виконанням зобов`язання за кожний день прострочення.

Пунктом 6.3. Кредитного договору встановлено, що за прострочення Позичальником визначеного договором строку (терміну) повернення кредиту в розмірі, визначеному договором, Позичальник сплачує Кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого не виконанням зобов`язання за кожний день прострочення.

Наданими доказами підтверджується, що Позичальником не здійснювалось своєчасне повернення суми кредиту та своєчасна сплата нарахованих процентів за користування кредитом за умовами Кредитного договору.

Однак, господарський суд зазначає, що облікова ставка НБУ є основною процентною ставкою, одним із монетарних інструментів, за допомогою якого НБУ встановлює для суб`єктів грошово-кредитного ринку України орієнтир за вартістю коштів на відповідний період, не є сталою величиною, змінюється рішенням правління НБУ та встановлюється виключно для національної валюти України - гривні.

Конвертація суми позики в іноземній валюті для визначення розміру процентів на рівні облікової ставки НБУ в національну валюту України - гривню буде суперечити частинам першій, третій статті 1049 ЦК України щодо обов`язку позичальника.

Чинним законодавством не передбачено встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, а тому пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише в національній валюті України - гривні.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.08.2017 у справі № 6-2667цс16 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 464/3790/19-ц.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення подвійної облікової ставки пені за умовами кредитного договору нарахованої на валюту та переведеною до курсу НБУ на гривню не підлягають задоволенню, а тому в задоволенні позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 3 408, 14 грн. (за період з 14.12.2018 по 01.04.2019) та пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом в розмірі 2 145, 71 грн. (за період з 06.09.2018 по 01.04.2019) слід відмовити.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу зокрема з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 536 ЦК України встановлено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно п. 4.3. Кредитного договору проценти за користування простроченою сумою кредиту нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та не враховується день погашення такої заборгованості за ставкою, яка визначається як сума ставки, визначеної в п. 1.1. Кредитного договору та 5 (п`ять) процентів річних.

Пунктом 1.1. Кредитного договору встановлена ставка у розмірі 9 % річних. Таким чином, проценти за користування простроченою сумою кредиту з урахування вказаного п. 4.3. Кредитного договору складають 14 % відсотків річних.

Господарський суд перевіривши математичний розрахунок 3 % річних наданий позивачем, вважає його вірним, а тому вимога про стягнення процентів на користь позивача за користування коштами внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 48, 95 доларів США за період з 14.12.2018 по 29.03.2019 підлягає задоволенню.

Розглядаючи позов в частині заявлених вимог до поручителя про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором, суд врахував наступне.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Зобов`язання Відповідача один за Кредитним договором забезпечені:

- порукою ОСОБА_1 (Відповідача два) відповідно до договору поруки № 14-11 Ю/0 (фізична особа за юридичну особу) від 28.11.2011, укладеного між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк», як кредитором, правонаступником якого є ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та ОСОБА_1 , як поручителем, і договором № 1 від 28.10.2013 про внесення змін та доповнень до Договору поруки та договором № 2 від 28.10.2016 про внесення змін та доповнень до Договору поруки;

- заставою майнових прав, а саме: права грошової вимоги в сумі 200 000, 00 доларів США відповідно до договору застави майнових прав № 14-11/3 Ю/О (по договору банківського вкладу, одночасним укладенням договору про відступлення права вимоги, з відкладальною умовою) від 28.10.2011, укладеного між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» заставодержателем, правонаступником якого є ПАТ АКБ «Індустріалбанк», та ОСОБА_1 , як заставодавцем, із договором № 1 від 28.10.2013 про внесення змін та доповнень до Договору застави та договором № 2 від 28.10.2016 про внесення змін та доповнень до Договору застави.

З метою реалізації заставленого права відповідно до Договору застави 28.10.2011 між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк», як заставодержателем та новим кредитором, правонаступником якого є ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та ОСОБА_1 , як заставодавцем та кредитором, був укладений договір про відступлення права вимоги № 14-11/В Ф/О, із договором № 1 від 28.10.2013 про внесення змін та доповнень до Договору відступлення та договором № 2 від 28.10.2016 про внесення змін та доповнень до Договору відступлення.

Згідно п. 1.1. Договору застави право грошової вимоги в сумі 200 000, 00 доларів США, що є предметом застави, витікає із Договору банківського строкового вкладу фізичної особи № 368В-2005 від 04.11.2005, укладеного між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк», як банком, правонаступником якого є ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та ОСОБА_1 , як вкладником (далі - Договір вкладу), із додатковою угодою від 21.11.2005 до Договору вкладу, додатковою угодою № 2 від 31.10.2008 до Договору вкладу, додатковою угодою № 3 від 30.10.2009 до Договору вкладу, додатковою угодою № 4 від 29.10.2010 до Договору вкладу, додатковою угодою № 5 від 07.12.2010 про внесення змін до Договору вкладу, додатковою угодою № 5/1 від 28.10.2011 до Договору вкладу, додатковою угодою № 6 від 28.10.2013 про внесення змін до Договору вкладу та додатковою угодою № 7 від 28.10.2016 про внесення змін до Договору вкладу.

Відповідно до п. 2.1. Договору застави, заставою забезпечується виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором, втому числі:

- повернення Банку суми кредиту в розмірі 200 000, 00 доларів США не пізніше 29 жовтня 2019 року або достроково у випадках, визначених Кредитним договором;

- сплату процентів за користування кредитом за ставкою 9 (дев`ять) процентів річних (фіксована процентна ставка) та сплату процентів за користування простроченою сумою кредиту за ставкою, визначеною в Кредитному договорі;

- сплату платежів за надані Банком послуги по обслуговуванню кредиту в розмірах, визначених Кредитним договором;

- сплату неустойки (пеня, штраф) в розмірах та у випадках, визначених Кредитним договором, та відшкодування збитків в зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням Позичальником умов Кредитного договору.

Згідно п. 4.1. Договору застави сторони дійшли згоди, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється шляхом відступлення Відповідачем два (Заставодавцем) Банку (Заставодержателю) предмета застави.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки на підставі п. 2 ст. 554 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Статтею 589 ЦК України визначено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Отже, зважаючи на приписи чинного законодавства, умови договору поруки та встановлені у справі обставини, у поручителя (відповідача два) виник солідарний обов`язок погасити заборгованість по кредиту у сумі 1 165, 11 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі 248, 61 доларів США та процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 48, 95 доларів США,

Судом встановлено, що договір поруки та договір застави з урахуванням додаткових угод до них у встановленому законом порядку не припинені та не скасовані.

За таких обставин позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів на користь позивача за кредитним договором № 14-11 Ю/О від 28.10.2011 підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» (02094, м. Київ, вул. Червоногвардійська, 27А, ідентифікаційний код 34726705) та з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7, ідентифікаційний код 13857564) заборгованості по кредиту у сумі 1 165 (одна тисяча сто шістдесят п`ять) долари 11 центів США, заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі 248 (двісті сорок вісім) долари 61 цент США, проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 48 (сорок вісім) долари 95 центів США та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 685 (одна тисяча шістсот вісімдесят п`ять) грн. 61 коп.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Алєєва