ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
02.07.2019 Справа № 920/368/18
Господарський суд Сумської області у складі судді С.В. Заєць, розглянувши матеріали справи № 920/368/18:
за позовом: Заступника керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області
інтересах держави в особі позивача: Головного управління
Держгеокадастру в Сумській області, м. Суми
до відповідача: Фермерського господарства "Тарас", с. Берестівка,
Липоводолинський район, Сумська область
про зобов`язання повернути земельну ділянку,
Господарським судом Сумської області розглядався позов Заступника керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області інтересах держави в особі позивача Головного управління Держгеокадастру в Сумській області до відповідача Фермерського господарства "Тарас" про повернення на користь Головного управління Держгеокадастру у Сумській області земельної ділянки загальною площею 12,03 га для ведення селянського (фермерського) господарства, розташовану на території Берестівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області.
Ухвалою суду від 02.07.2019 позовну заяву залишено без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, оскільки прокурор, звертаючись до суду із позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, не обґрунтував наявності підстав для здійснення такого представництва інтересів держави в суді
Водночас під час розгляду справи судом встановлено порушення земельного законодавства в діяльності Головного управління Держгеокадастру в Сумській області, зміст якого полягає у наступному.
Рішенням 16 сесії 23 скликання Липоводолинської районної ради Сумської області від 24.05.2001 громадянину ОСОБА_1 надано у постійне користування земельну ділянку площею 12,03 га, розташовану на території Берестівської сільської ради, для ведення селянського (фермерського) господарства.

На підставі вказаного рішення 17.09.2001 ОСОБА_1 отримав державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_1, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 44.

Відповідно до актового запису про смерть № 07 від 06.08.2013 ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 407 Цивільного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) в силу вимог ЦК України та ЗК України виникає саме на підставі договору, укладеного між власником земельної ділянки та землекористувачем.

Проте, встановлено, що спадкодавець користувався вищезазначеною земельною ділянкою не на підставі договору емфітевзису, а на підставі державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 407 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 102-1 Земельного кодексу України передбачено лише договірний порядок установлення емфітевзису та не передбачено судового порядку його встановлення.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акту на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 6-2329цс16.

Оскільки вказана земельна ділянка не підлягає успадкуванню спадкоємцями ОСОБА_1 вона повинна бути повернута власнику.

Згідно зі змінами, внесеними до ст. 122 Земельного кодексу України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», від 06.09.2012, який набрав чинності 01.01.2013, повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб передані центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.

Відповідно до п. 1 Положення «Про Державне агентство земельних ресурсів України», затвердженого Указом Президента України № 445 від 08.04.2011, Державне агентство земельних ресурсів України є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів реорганізовуються шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру. Також установлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 № 294-р «Питання Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру передано функції і повноваження Державного агентства земельних ресурсів, що припиняється.

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 № 6 затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, відповідно до п. п. 13 п. 4 якого Головне управління здійснює розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Сумської області.

Як юридичну особу Головне управління Держгеокадастру у Сумській області зареєстровано 25.04.2015, про що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблено відповідний запис.

Проте, Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області не вчинялися жодні дії щодо контролю за використанням спірної земельної ділянки.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі "Рисовський проти України" ( п. 71 рішення від 20 жовтня 2011 року) Європейський Суд констатував, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що бездіяльність та відсутність системного та систематичного контролю з боку Головного управління Держгеокадастру у Сумській області породжує використання земельних ділянок без належного їх правового оформлення.

Господарський суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню (ч. 1, 6 ст. 246 ГПК України).

За таких обставин, суд дійшов висновку про надіслання окремої ухвали Головному управлінню Держгеокадастру у Сумській області з метою усунення виявлених судом недоліків та недопущення їх повторенню подальшому.

Згідно із ч. 7 ст. 246 ГПК України, з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Керуючись ст. ст. 233, 234, 235, 246 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Направити вказану окрему ухвалу на адресу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (40021, вул. Петропавлівська, 108, м. Суми, код 39765885)).

2. Головного управління Держгеокадастру у Сумській області розглянути окрему ухвалу в місячний термін від дати її отримання та вжити відповідних заходів для усунення недоліків, виявлених в результаті розгляду справи № 920/368/18;

3 Про результати розгляду окремої ухвали повідомити Господарський суд Сумської областії області в місячний термін після отримання окремої ухвали.

4. Попередити, що невжиття заходів щодо окремої ухвали суду тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену статтею 185-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Окрема ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття 02.07.2019 та може бути оскаржена в установленому порядку (ч. 15 ст. 255 ГПК України).

Суддя С.В. Заєць