ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2019 Справа № 914/2101/18

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Комунального закладу Львівської обласної ради "Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю. Липи", м. Львів-Винники

до відповідача: Приватного підприємства "Львівдах", м. Новояворівськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Західний офіс Держаудитслужби, м. Львів

про: стягнення збитків

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Демчук А.П.

Представники:

від позивача: не з`явився.

від відповідача: не з`явився.

Від третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: не з`явився.

Суд встановив: 12.11.2018 року за вх. № 2235 в канцелярії Господарського суду Львівської області зареєстровано позовну заяву Комунального закладу Львівської обласної ради "Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім.. Ю. Липи" до Приватного підприємства "Львівдах", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Західний офіс Держаудитслужби про стягнення збитків.

При огляді позовних матеріалів судом встановлено, що позивачем не надано документів, що підтверджують сплату судового збору в встановленому законом порядку та розмірі, про що складено відповідний акт канцелярією суду.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.11.2018 року, позовна заява Комунального закладу Львівської обласної ради "Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім.. Ю. Липи" до Приватного підприємства "Львівдах", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Західний офіс Держаудитслужби про стягнення збитків - залишена без руху для усунення недоліків.

22.11.2018 р. за вх. № 45039/18 позивач на виконання ухвали Господарського суду Львівської області від 15.11.2018 року, усунув недоліки позовної заяви по справі № 914/2101/18.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.12.2018 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання на 03.01.2019 року. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.01.2019 року, підготовче засідання відкладено на 15.01.2019 року, у зв`язку із відсутністю представника відповідача та третьої особи. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.01.2019 року, підготовче засідання відкладено на 22.01.2019 року, у зв`язку із відсутністю представників сторін.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.01.2019 року згідно клопотання позивача провадження у справі зупинено для проведення судової експертизи.

21.05.2019 р. справа № 914/2101/18 повернулась з експертної установи до Господарського суду Львівської області, у зв`язку із неоплатою вартості проведення експертизи.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.06.2019 року, розгляд справи поновлено, підготовче засідання призначено на 13.06.2019 року. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.06.2019 року, підготовче засідання відкладено на 19.06.2019 року, у зв`язку з відсутністю представників сторін. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.06.2019 року, підготовче засідання закрито, справа призначена до судового розгляду на 25.06.2019 року.

Оскільки, за складністю та категорією дану справу, слід розглядати за правилами загального позовного провадження, суд призначив розгляд цієї справи в підготовчому провадженні.

Позивач вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 06.12.2018 року, про відкладення підготовчого засідання від 03.01.2019 року, від 15.01.2019 року, від 22.01.2019 року, від 05.06.2019 року, від 13.06.2019 року, від 19.06.2019 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, повернуті на адресу суду, що знаходяться у матеріалах справи, а явка якого була визнана судом обов`язковою.

04.01.2019 р. за вх. № 283/19 представник позивача подав заяву про долучення доказів до матеріалів справи.

04.01.2019 р. за вх. № 285/19 представник позивача подав заперечення на відзив.

15.01.2019 р. за вх. № 1653/19 представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

29.01.2019 р. за вх. № 230/19 представник позивача подав клопотання про призначення судової експертизи і зупинення розгляду справи.

У клопотанні позивач зазначає, що 9 листопада 2015 року між КЗ ЛОР "Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю. Липи" та ПП "Львівдах" було укладено Договір на закупівлю робіт по об`єкту: "Капітальний ремонт приміщень другого поверху Комунального закладу Львівської обласної ради "Львівський обласний госпіталь інвалідів війни та репресованих ім. Ю.Липи" № 36/1 (надалі за текстом - Договір).

Договірна ціна згідно з п. 2.1 Договору - 2057606,98 гривень. Вартість робіт, які підлягають виконанню по Договору у 2015 році складає 1733060,98 гривень (п.2.1.) Відповідно до п. 4.1 Договору, строк (термін) виконання робіт - до кінця грудня 2016 року або до повного виконання сторонами договірних зобов`язань. Згідно з календарним графіком виконання робіт, що є додатком до Договору, вартість будівельно-монтажних робіт, що будуть виконуватись у 2015 році становила 1733060,18 грн. та у 2016 році - 324546,8 гривень.

Договором (п.2.1) обумовлено випадки коригування твердої ціни, зокрема, якщо: в процесі будівництва в проектній документації та інвесторських кошторисах виявлено безперечні помилки, які не було виявлено на стадії тендерної пропозиції та складання договірної ціни, а підрядник не є виконавцем проектно-кошторисної документації; Замовник змінює проектні рішення в процесі будівництва, що викликають зміну обсягів робіт та вартісних показників; у випадку зміни ставок податків і зборів; у зв`язку з істотним зростанням або зменшенням цін на ресурси та послуги та при виникненні обставин непереборної сили.

Згідно з п. 2.2 Договору, ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін у випадку зменшення обсягів закупівлі залежно від реального фінансування видатків. Відповідно до п. 7.1 Договору, гарантійний строк якості закінчених робіт визначено протягом 10 років з моменту здачі його в експлуатацію. На приховані будівельні роботи і інженерні системи Підрядник зобов`язаний перед їх закриттю, скласти акти проміжного приймання, а також для системи водопостачання, центрального опалення і каналізації повинен скласти акти гідравлічного випробування і приймання кожної системи окремо (п. 5.4.8 Договору). Також, згідно Додаткової угоди до укладеного Договору № 1 б/д, згідно з якою договірну ціну зменшено на 109206,94 грн. та, водночас, вказана сума спрямована на виконання додаткових загальнобудівельних робіт. Окрім цього, між Сторонами був укладений договір на виконання робіт з капітального ремонту приміщень приймального відділення Комунального закладу Львівської обласної ради "Львівський обласний госпіталь інвалідів війни та репресованих ім. Ю.Липи"" № 31/32 від 17 07.2015 р. за договірною ціною 77966,24 гривень. Відповідно до п. 2.1 Договору № 31/32 строк (термін) виконання робіт - до кінця 2015 року .

Зокрема, відповідно до Акту ревізії, було встановлено, на об`єкті: "Капітальний ремонт приміщень другого поверху Комунальною закладу Львівської обласної ради "Львівський обласний госпіталь інвалідів війни та репресованих ім. Ю.Липн" фактично виконані роботи з прокладання повітроводів; установлення дверей до шафок; монтаж світильників; заповнення віконних прорізів готовими блоками; улаштування покриттів з ламінату; установлення дверей вхідних, обсяг яких відповідає обсягам, врахованим у вищевказаних актах виконаних робіт №№ 5, 6 за лютий 2016 року .

Разом з цим, ревізією було встановлено, що окремі порушення, призвели до завищення вартості виконаних робіт по об`єкту: " Капітальний ремонт приміщень другого поверху Комунального закладу Львівської обласної ради "Львівський обласний госпіталь інвалідів війн та репресованих ім. Ю.Липи" по актах за грудень 2015 року на суму 54629.6 гривень. Зокрема, звіркою відповідності договірній ціні витрат, включених до актів приймання виконаних будівельних робіт (ф. № КБ-2в) на виконання ремонтно-будівельних робіт встановлено завищення вартості виконаних підрядних робіт за елементами внаслідок збільшення вартості окремих матеріальних ресурсів.

Позивач вважає за необхідне провести судову експертизу, поставити на вирішення експерта наступні запитання:

- Чи відповідає об`єм виконаних будівельних робіт актам за грудень 2015 року, що були складені на підтвердження виконання будівельних робіт за Договором № 36/1 від 09.11.2015 року, що був укладений між КЗ ЛОР "Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи" та ПП "Львівдах" на закупівлю робіт по об`єкту: "Капітальний ремонт приміщень другого поверху Комунального закладу Львівської обласної ради "Львівський обласний госпіталь інвалідів війни та репресованих ім. Ю.Липи"?

- Яка вартість фактично виконаних будівельних робіт згідно, актів за грудень 2015 року, що були складені на підтвердження виконання будівельних робіт за Договором № 36/1 від 09.11.2015 року, що був укладений між КЗ ЛОР "Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи" та ПП "Львівдах" на закупівлю робіт по об`єкту: "Капітальний ремонт приміщень другого поверху Комунального закладу Львівської обласної ради "Львівський обласний госпіталь інвалідів війни та репресованих ім. Ю.Липи"?

- Чи була завищена вартість матеріалів, що була визначена у договірній ціпі та вартість матеріалів, що була врахована ПП "Львівдах" в актах за грудень 2015 року № 1,2,3,4 що були складені на підтвердження виконання будівельних робіт за договором № 36/1 від 09.1 1.2015 року, що був укладений між КЗ ЛОР "Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи" та ПП "Львівдах" на закупівлю робіт по об`єкту: "Капітальний ремонт приміщень другого поверху Комунального закладу Львівської обласної радії "Львівський обласний госпіталь інвалідів війни та репресованих ім. Ю.Липи"?

12.06.2019 р. за вх. № 24583/19 представник позивача подав клопотання.

19.06.2019 р. за вх. № 25412/19 представник позивача подав відповідь на виконання ухвали суду.

Відповідач вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 06.12.2018 року, про відкладення підготовчого засідання від 03.01.2019 року, від 15.01.2019 року, від 22.01.2019 року, від 05.06.2019 року, від 13.06.2019 року, від 19.06.2019 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, повернуті на адресу суду, що знаходяться у матеріалах справи, а явка якого була визнана судом обов`язковою.

10.12.2018 р. за вх. № 47142/18 представник відповідача подав відзив на позов.

29.01.2018 р. за вх. № 3739/19 представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке було відхилено судом, оскільки відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому, господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника, згідно з частинами першою - п`ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 Господарського процесуального кодексу України), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Третя особа вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 06.12.2018року, про відкладення підготовчого засідання від 03.01.2019 року, від 15.01.2019 року, від 22.01.2019 року, від 05.06.2019 року, від 13.06.2019 року, від 19.06.2019 року виконала частково, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, повернуті на адресу суду, що знаходяться у матеріалах справи, а явка якого була визнана судом обов`язковою.

22.01.2019 р. за вх. № 2731/19 представник третьої особи подав клопотання.

14.06.2019 р. за вх. № 24877/19 представник третьої особи подав пояснення по справі.

Відповідно до ст. 222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Відповідно до ст. 240 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 25.06.2019 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

У позовній заяві представник позивача зазначив, що 9 листопада 2015 року між КЗ ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи» та ПП «Львівдах» було укладено Договір на закупівлю робіт по об`єкту: «Капітальний ремонт приміщень другого поверху Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь інвалідів війни та репресованих ім. Ю.Липи» № 36/1 (надалі за текстом - Договір).

Договірна ціна, згідно з п. 2.1 Договору - 2057606,98 гривень. Вартість робіт, які підлягають виконанню по Договору у 2015 році складає 1733060,98 гривень (п.2.1.1 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору, строк (термін) виконання робіт - до кінця грудня 2016 року або до повного виконання сторонами договірних зобов`язань.

Позивач зазначає, що згідно з календарним графіком виконання робіт, що є додатком до Договору, вартість будівельно-монтажних робіт, що будуть виконуватись у 2015 році становила 1733060,18 грн. та у 2016 році - 324546,8 гривень.

Договором (п.2.1) обумовлено випадки коригування твердої ціни, зокрема, якщо: в процесі будівництва в проектній документації та інвесторських кошторисах виявлено безперечні помилки, які не було виявлено на стадії тендерної пропозиції та складання договірної ціни. а підрядник не є виконавцем проектно-кошторисної документації: Замовник змінює проектні рішення в процесі будівництва, що викликають зміну обсягів робіт та вартісних показників; у випадку зміни ставок податків і зборів; у зв`язку з Істотним зростанням або зменшенням цін на ресурси та послуги та при виникненні обставин непереборної сили.

Згідно з п. 2.2 Договору, ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін у випадку зменшення обсягів закупівлі залежно від реального фінансування видатків.

Відповідно до п. 7.1 Договору, гарантійний строк якості закінчених робіт визначено протягом 10 років з моменту здачі його в експлуатацію. На приховані будівельні роботи і інженерні системи Підрядник зобов`язаний перед їх закриттям скласти акти проміжного приймання, а також для системи водопостачання, центрального опалення і каналізації повинен скласти акти гідравлічного випробування і приймання кожної системи окремо (п. 5.4.8 Договору).

Також, згідно Додаткової угоди до укладеного Договору № 1 б/д, згідно з якою договірну ціну зменшено на 109206,94 грн., та, водночас, вказана сума спрямована на виконання додаткових загально будівельних робіт.

Окрім цього, між сторонами був укладений Договір на виконання робіт з капітального ремонту приміщень приймального відділення Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь інвалідів війни та репресованих ім. Ю. Липи»» № 31/32 від 17.07.2015 р. за договірною ціною 77966,24 гривень (надалі - Договір № 31/32).

Відповідно до п. 2.1 Договору № 31/32, строк (термін) виконання робіт-до кінця 2015 року.

Додатково позивач звертає увагу суду, що акти виконаних робіт за лютий 2016 року та акт приймання-передачі від 03.02.2016 р. № 1 на загальну суму 352260,78 грн., підписані лише представником Підрядника - ПП «Львівдах», підписи Замовника - КЗ ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю.Липи» на вказаних актах відсутні, що, зокрема, свідчить про те, що позивачем такі роботи не прийняті.

Також, за твердженням позивача, відповідачем було надіслано на адресу позивача акт приймання-передачі меблів та інвентарю, що підписані зі сторони ПП «Львівдах», на загальну суму 12408,08 гривень. Слід зазначити, що договору на поставку меблів, зазначених в акті приймання-передачі для госпіталю, до ревізії не надано. Крім того, вказані вище меблі не є предметом закупівлі по Договору від 09.11.2015 р. № 36/1.

Позивач зазначає, що як вбачається із акту ревізії, а саме п. 1.14 «Видатки на капітальне будівництво», з метою підтвердження фактичного виконання ПП «Львівдах», робіт врахованих у актах виконаних робіт №№ 5,6 за лютий 2016 року, Західним офісом Держаудитслужби було проведено огляд цих робіт КЗ ЛОР«Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю.Липи». Зокрема, проведеним оглядом було встановлено, на об`єкті: «Капітальний ремонт приміщень другого поверху Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь інвалідів війни та репресованих ім. Ю. Липи» фактично виконані роботи з встановлення ґрат жалюзійних; прокладання повітроводів; установлення дверей до шафок ревізійних; монтаж світильників; заповнення віконних прорізів готовим блоками з металолластику; улаштування покриттів з ламінату; установлення дверей вхідних, обсяг яких відповідає обсягам врахованим у вищевказаних актах виконаних робіт №№5,6 за лютий 2016 року.

Разом з цим, позивач наголошує, що ревізією було встановлено, що окремі порушення, призвели до завищення вартості виконаних робіт по об`єкту: «Капітальний ремонт приміщень другого поверху Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь інвалідів війн та репресованих ім. Ю. Липи» по актах за 2015 року на суму 54629,6 гривень. Зокрема, звіркою відповідності договірній ціні витрат, включених до актів приймання виконаних будівельних робіт (ф. № КБ-2в) на виконання ремонтно-будівельних робіт встановлено завищення вартості виконаних підрядних робіт за елементами внаслідок завищення вартості окремих матеріальних ресурсів.

Так, відповідно до вимог п. 5 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» від 10.04.2014 р./ № 1197-VII (надалі-Закон № 1197-VII), умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі.

Крім цього, згідно п. 21 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 р. № 668 (надалі-постанова № 668), у разі укладення договору підряду за результатами торгів (тендеру), вид договірної ціни та вимоги до кошторису визначаються у тендерній документації замовника. Договірна ціна у цьому випадку повинна відповідати ціні, зазначеній у тендерній пропозиції підрядника, визнаного переможцем тортів (тендеру).

Відповідно до Договору від 09.11.2015 р. № 36/1 та Додаткової угоди б/д № 1 договірна ціна на ресурси не переглядалася та, відповідно, зміни до Договору № 36/1 від 09.11.2015 р., не вносились.

Однак, за твердженням позивача, в ході ревізії було встановлено, що вартість окремих матеріальних ресурсів (будівельних матеріалів), внесених ПП «Львівдах» до актів виконаних робіт форми КБ-2 в за грудень 2015 року №№ 1, 2, 3,4 не відповідає вартості таких матеріалів, визначених у договірній ціні до Договору № 36/1 від 09.11.2015 р. та додаткової угоди б/д № 1 та кошторисній документації. Так, наприклад, відповідно до договірної ціни до Договору від 09.11.2015 р. № 36/1 (локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 ) ціна 1 м2 плитки для підлоги становить 93,29 грн. без ПДВ, проте, в акті приймання виконаних будівельних робіт № 2 за грудень 2015 року Підрядником включено вартість плитки для підлоги за ціною 226,25 грн. за 1 м2 (без ПДВ), що на 132.96 грн. за 1 м2 (без ПДВ) більше ніж це передбачено договірною ціною.

Позивач зазначає, що з урахуванням обсягу, врахованого по акту № 2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 р. вартості плитки для підлоги в кількості 30,6 м2, розбіжність у вартості становить 4068,58 грн. без ПДВ. Аналогічно, відповідно до договірної ціни до Договору від 09.11.2015 р. № 36/1 (локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 ) ціна 1 м2 плитки керамічної для стін становить 96,6 грн. без ПДВ, проте, в акті приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 року відповідачем включено вартість плитки керамічної для стін за ціною 165,5 грн. за 1 м2 (без ПДВ), що на 69,9 грн. за 1 м2 (без ПДВ) більше ніж це передбачено договірною ціною.

За твердженням позивача ,з урахуванням обсягу, врахованого по акту № 2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 р., вартості плитки для підлоги в кількості 393,9 м2, розбіжність у вартості становить 27533,61 грн. без ПДВ.

Позивач зазначає, що окрім цього, ПП «Львівдах» враховано у актах виконаних робіт окремі матеріальні ресурси за цінами, нижчими ніж було передбачено договірною ціною. Так, наприклад, відповідно до договірної ціни до Договору від 09.11.2015 р. № 36/1 (локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 ) ціна 1 м2 блоків віконних становить 1378,1 грн без ПДВ, проте в акті приймання виконаних будівельних робіт № 2 за грудень 2015 року Підрядником враховано вартість блоків віконних за ціною 1296.8 грн. за 1 м2 (без ПДВ), що на 81,3 грн. за 1 м2 (без ПДВ) менше, ніж це передбачено договірною ціною. З урахуванням обсягу, врахованого по акту № 2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 р., вартості плитки для підлоги в кількості 71,4 м2 м розбіжність у вартості становить 5804,82 грн. без ПДВ.

Позивач наголошує, що загалом, як вбачається із акту ревізії, викладені розходження призвели до завищення між вартістю (ціною) матеріалів, що визначена у договірній ціні та вартістю (ціною) матеріалів, які враховано ПП «Львівдах» в актах за грудень 2015 року №№ 1, 2, 3, 4 на загальну суму 51391,72 грн., чим недотримано вимоги п. 6.4.3 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», які введені в дію з 01.01.2014 р. наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 05.07.2013 р. № 293 (далі - ДСТУ Б Д.1.1-1:2013).

Окрім цього, за твердженням позивача, в ході ревізії було встановлено не відповідність договірній ціні та проектно-кошторисній документації вартості та розмірів дверних блоків та інших будівельних матеріалів (труб, з`єднувачів, заглушок, відводів, кранів, кругів, кутників, муфт, шурупів тощо).

Додатково позивач звертає увагу суду, що 14.02.2018 року, на підставі наказу головного лікаря від 22.01.2018 р. № 103 комісією, в складі представників служби Замовника - працівників госпіталю - заступника головного лікаря з економічних питань Волоського А.М.; головного бухгалтера - Свириденко Н.М.; заступника головного бухгалтера - Роговської І.В.; Інженера - Перетятко В.І.; представника Підрядника - директора ПП «Львівдах» Черняка І.Я. та головного Інженера Іванонько А.Р. станом на 14.02.2018 р. проведено контрольні обміри окремих видів робіт з капітального ремонту приміщень другого поверху Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь інвалідів вгини та репресованих ім. Ю. Липи», які виконувались ПП «Львівдах» у грудні 2015 року. За результатами контрольного обміру встановлено завищення обсягів окремих видів робіт з капітального ремонту приміщень другого поверху госпіталю внаслідок невстановлення умивальника в комплекті із змішувачем та сифоном в кількості 1 одиниця, а також завищення обсягів робіт з шпаклювання стель в кількості 20 м2. Завищення об`ємів робіт призвело до завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 3237,88 грн., чим недотримано вимоги п.6.4.3 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013.

Всього, за твердженням позивача, згідно акту ревізії позивач, через протиправні дії відповідача, а зазнав збитків на загальну суму 55483,18 гривень.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру па користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Позивач звертає увагу суду, що позивач та відповідач уклали договір на виконання робіт, визначивши умови, права та обов`язки сторін, які є обов`язковими для них.

Статтями 843, 844 ЦК України, передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи, з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом. Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв`язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов`язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи. Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов`язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором. Підрядник не має права вимагати збільшення твердого кошторису, а замовник - його зменшення в разі, якщо на момент укладення договору підряду не можна було передбачити повний обсяг роботи або необхідні для цього витрати, у разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису. У разі відмови замовника від збільшення кошторису підрядник мас право вимагати розірвання договору.

Згідно ст.ст. 875, 877 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати І здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

У відповідності до ст. 877 ЦК України, підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, шо визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником та прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами.

Відповідно до частини 1 ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Як вбачається із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відтак, на думку позивача, включення відповідачем до актів робіт та послуг непередбачених локальним кошторисом твердої договірної ціни, призвело до завдання матеріальної шкоди (збитків) на зазначену суму.

У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

За приписами ч. І ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушення.

Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. При цьому, враховано, що збиток - це грошова оцінка шкоди, яка підлягає відшкодуванню за неможливості, недоцільності або у разі відмови потерпілого від відшкодування шкоди в натурі.

У відповідності до ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 623 ЦК України, відшкодуванню підлягають збитки, що завдані правопорушенням. Тобто, відшкодуванню підлягають збитки, які знаходяться у причинному зв`язку з правопорушенням. За таких умов визнається, що причинний зв`язок між порушенням та збитками має бути безпосереднім або прямим.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, у т.ч. у вигляді відшкодування збитків, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; податкові втрати (штрафні санкції, сплачені Іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною (ст. 225 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Обов`язок з відшкодування збитків настає для суб`єктів господарювання у разі порушення господарського зобов`язання в результаті неналежного виконання (або невиконання) умов договору (ст. ст. 224, 225 Господарського України, ст. 623 Цивільного кодексу України) або внаслідок завдання шкоди без договірних правовідносин (глава 82 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, за твердженням позивача, для притягнення до цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді відшкодування заподіяних ним збитків є наявність складу правопорушення: протиправна поведінка особи, шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків. При цьому чинне законодавство передбачає принцип вини контрагента або особи, яка завдала шкоду, як підставу для відшкодування заподіяних збитків (шкоди), оскільки за приписами ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 883 ЦК України, підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов`язків будівельного підряду підрядник сплачує, неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

При цьому, як вбачається із акту ревізії Західного офісу Держаудитслужби, дії відповідача призвели до завищення вартості виконаних будівельних робіт на суму 55483,18 грн. через включення робіт та матеріалів, непередбачених локальним кошторисом твердої договірної ціни.

За змістом п. 46 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 р. № 550, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

У п. 50 вказаного Порядку визначено, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав, органи державного фінансового контролю вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об`єктів контролю; порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що в провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/2101/18 за позовом Комунальний заклад Львівської облради «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю.Липи» до Приватного підприємства «Львівдах» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Західний офіс Держаудитслужби про стягнення 54629,60 грн. збитків.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на завищення відповідачем вартості виконаних підрядних робіт за Договором будівельного підряду № 36/1 від 09.11.2015 р., яке встановлено Актом ревізії Західного офісу Держаудитслужби.

З даними позовними вимогами, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, відповідач не погоджується, виходячи з наступного:

Відповідач зазначає, що рішенням господарського суду Львівської області від 03.10.2018 р. вирішено стягнути з позивача 324546,80 грн. боргу за виконані роботи за Договором будівельного підряду № 36/1 від 09.11.2015 р. Даним рішенням суду першої інстанції встановлено фактичне виконання робіт за вищевказаним договором, господарський суд, враховуючи обов`язок безпосередньо оплатити вартість виконаних будівельних робіт, а також приписи ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про те, що відповідач безпідставно відмовився від підписання спірних актів, така відмова від прийому виконаних позивачем робіт за договором підряду є необґрунтованою. Господарським судом не встановлено будь-які заперечення щодо повного та належного виконання робіт за спірними актами, а також встановлено відсутність заперечень щодо визначених актами переліку, обсягів та якості робіт та їх ціни. Доказів пред`явлення позивачем претензій щодо виявлення відхилень при виконанні робіт від належної якості, обсягів та ціни робіт, а також термінів виконання робіт, як і приписів про їх усунення до відповідача не надходило.

Положеннями ст. 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України, договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов (предмету, визначених законом необхідних умов для договорів даного виду та визначених за заявою сторін умов).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідач зазначає, що в свою чергу, будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення даного Договору, в тому числі щодо ціни та змісту робіт, на час його підписання та в процесі виконання з боку сторін відсутні.

Відповідно до п. 6.2 роз`яснень Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з визначенням недійсними актів державних чи інших органів" від 26.01.2000 р. № 02-5/35, акти ревізії та документальних перевірок не мають обов`язкового характеру та не можуть оспорюватися в суді.

Крім того, Верховний Суд України у постанові від 10.09.2013 р. у справі № 21-237а13 зазначив, що акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Відповідач просить суд врахувати правову позицію Верховного Суду України, наведену в Постанові від 22.01.2013 р. № 3-69гс13, відповідно до якої виявлені ревізією порушення не можуть впливати на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати. Тобто, в даному випадку, посилання позивача на акт ревізії Західного офісу Держаудитслужби як на підставу для задоволення позовних вимог, є необґрунтованим, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Аналогічна правова позиція щодо правової природи акту ревізії також визначена у постанові Вищого господарського суду України від 29 липня 2015 року у справі № 904/5130/14.

Таким чином, акт ревізії є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Зазначена довідка не є рішенням суду або іншого повноважного органу, а тому викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто довідка ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору.

Враховуючи вищевикладене, відповідач зазначає, що він не розцінює вказаний акт ревізії як належний та допустимий доказ на підтвердження завищення ціни та вартості будівельних робіт за Договором, оскільки встановлені підрозділами державної фінансової інспекції при проведенні контрольних заходів факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним господарським процесуальним кодексом України.

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Частина 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 ст. 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

За приписами ч. ч. 1, 3 ст. 843 Цивільного кодексу України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи, у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідач зазначає, що Договір підряду укладався у формі вільного волевиявлення сторін та на даний час Договір не є розірваним або визнаним недійсним у судовому порядку. Доказів зміни умов Договору щодо узгодженої сторонами вартості робіт або відмови від Договору у встановленому законодавством порядку позивачем не надано.

Також, відповідач стверджує, що укладений між сторонами Договір в частині визначення договірної ціни не визнано недійсним повністю або частково з підстав її завищення, у зв`язку з чим, в силу вимог ст. 204 Цивільного кодексу України, презюмується правомірність цього Договору в цілому, в тому числі і в частині такої істотної умови як ціна договору.

Щодо посилання позивача на нанесення відповідачем збитків внаслідок завищення ціни на підрядні роботи, то відповідач зазначає, що за загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в грошовій сумі у повному обсязі.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, у т.ч. у вигляді відшкодування збитків, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною (ст. 224 Господарського кодексу України).

Крім того, відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Обов`язок по відшкодуванню збитків настає для суб`єктів господарювання у разі порушення господарського зобов`язання в результаті неналежного виконання (або невиконання) умов договору (ст. ст. 224, 225 Господарського України, ст. 623 Цивільного кодексу України) або внаслідок завдання шкоди без договірних правовідносин (глава 82 Цивільного кодексу України).

Третя особа зазначає, що Західним офісом Держаудитслужби на виконання пункту 1.2.1.1 Плану контрольно-ревізійної роботи на 4 квартал 2017 року проведено планову ревізію фінансово-господарської Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю.Липи» за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р. якою встановлено низку порушень, що відображені в акті ревізії від 23.03.2018 р. №04-21/2.

Зокрема, ревізією стану виконання господарських договорів та достовірності відображення в обліку операцій в частині видатків на капітальне будівництво, реконструкцію та ремонт встановлено, що на закупівлю робіт по об`єкту: «Капітальний ремонт приміщень другою поверху Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь інвалідів війни та репресованих ім. Ю.Липи»» між КЗ ЛОР «Львівський обласний госпіталь інвалідів війни та репресованих ім. Ю.Липи», в особі головного лікаря Федуня П.І., що діє на підставі Статуту (далі - Замовник), з однієї сторони, та ПП «Львівдах», в особі директора Черняка І.Я., що діє на підставі Статуту, (далі - Виконавець), з другої сторони укладено договір № 36/1 піл 09.11.2015 р. Договірна ціна згідно з п. 2.1 Договору - 2 057 606,98 гривень. Вартість робіт, які підлягають виконанню по Договору у 2015 році складає 1 733 060,98 грн. (п. 2.1.1 Договору). Ціна договору є твердою, яка підтверджена розрахунком договірної ціни та зведеним кошторисним розрахунком вартості об`єкта будівництва, затвердженим КЗ ЛОР «Львівський обласний госпіталь інвалідів війни та репресованих ім. Ю.Липи», що додаються до Договору.

Проведеною в ході ревізії зустрічною звіркою у ПП «Львівдах» на предмет правильності визначення вартості та обсягів робіт встановлено окремі порушення, що призвели до завищення вартості виконаних робіт по об`єкту: «Капітальний ремонт приміщень другого поверху Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь інвалідів війни та репресованих ім. Ю.Липи» по актах за грудень 2015 року на суму 54 629,60 гривень.

Зокрема, звіркою відповідності договірній ціні витрат, включених до актів приймання виконаних будівельних робіт (ф. № КБ-2в) на виконання ремонтно-будівельних робіт встановлено завищення вартості викопаних підрядних робіт за елементами внаслідок завищення вартості окремих матеріальних ресурсів.

Однак, в ході зустрічної звірки встановлено, що вар гість окремих матеріальних ресурсів (будівельних матеріалів), внесених ПП «Львівдах» до актів виконаних робіт форми КБ-2в за грудень 2015 року №№ 1, 2, 3, 4 не відповідає вартості таких матеріалів, визначених у договірній ціні до Договору № 36/1 від 09.11.2015 р. та додаткової угоди б/д № 1, а також кошторисній документації.

Третя особа зазначає, що за результатами контрольного обміру встановлено завищення обсягів окремих видів робіт з капітального ремонту приміщень другого поверху госпіталю внаслідок не встановлення умивальника в комплекті із змішувачем та сифоном в кількості 1 одиниця, а також завищення обсягів роби з шпаклювання стель в кількості 20 м2. Завищення об`ємів робіт призвело до завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 3 237,88 грн. чим недотримано вимоги п.6.4.3 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013.

Акти виконаних робіт, на підставі яких госпіталем проведено оплату завищеної вартості робіт, підписані зі сторони Замовника -- головним лікарем ОСОБА_1., зі сторони Підрядника - директором ПП «Львівдах» ОСОБА_3- та інженером з технічного нагляду ОСОБА_2 .

Таким чином, третя особа зазначає, що вищевказані порушення призвели до матеріальної шкоди збитків) завданої госпіталю на загальну суму 54 629,6 гривень.

Враховуючи вищевикладене Західний офіс дердаудитслужби підтримує позовні вимоги позивача та просить задовольнити їх в повному обсязі.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до приписів статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства зокрема є свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність

Відповідно до приписів частини першої та пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договора та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що, у відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно приписів частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно статті 189 ГК України, ціна (тариф) у цьому Кодексі є формою грошового визначення вартості продукції (робіт, послуг), яку реалізують суб`єкти господарювання. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Суб`єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни, державні фіксовані ціни та регульовані ціни - граничні рівні цін або граничні відхилення від державних фіксованих цін.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно до статті 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 9 листопада 2015 року між КЗ ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи» та ПП «Львівдах» було укладено Договір на закупівлю робіт по об`єкту: «Капітальний ремонт приміщень другого поверху Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь інвалідів війни та репресованих ім. Ю.Липи» № 36/1 (надалі за текстом - Договір).

Договірна ціна, згідно з п. 2.1 Договору, - 2057606,98 гривень. Вартість робіт, які підлягають виконанню по Договору у 2015 році складає 1733060,98 гривень (п.2.1.1 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору, строк (термін) виконання робіт - до кінця грудня 2016 року або до повного виконання сторонами договірних зобов`язань.

Згідно з календарним графіком виконання робіт, що є додатком до Договору, вартість будівельно-монтажних робіт, що плануються до виконання у 2015 році, становила 1733060,18 грн. та у 2016 році - 324546,8 гривень.

Судом встановлено, що Договір підписано без зауважень, цей Договір виконувався обома сторонами відповідно до погоджених ними умов. З матеріалів справи не вбачається, що Договір, в частині визначення ціни, було визнано в установленому порядку недійсним повністю або частково з підстав її завищення, чи до нього внесені відповідні зміни.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 853 ЦК України встановлено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміна або розірвання договору, згідно з ст. 652 Цивільного кодексу України, допускається лише за згодою сторін або за рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни або розірвання договору зобов`язання сторін змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору або з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Частиною 4 ст. 653 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування збитків.

Відповідно статті 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами ч. 1 ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, стягнення збитків є видом цивільно-правової відповідальності.

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором (ч.1, 2 ст. 623 ЦК України).

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність всіх чотирьох умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов`язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб; вина боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивачем не було доведено належними та допустимими доказами протиправної поведінки відповідача у вигляді порушення договірного зобов`язання, яка спричинила шкідливий результат для зобов`язаного контрагента, а відтак не може вважатися доведеним причинний зв`язок між заподіяною шкодою та поведінкою особи.

Статтею 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому і є обов`язковою до виконання. Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги.

Орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути кошти на відшкодування виявлених в ході перевірки збитків. (вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2014 р. № 21-63а14).

Отже, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на висновки перевірки фінансовою інспекцією, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

Разом з тим, виявлені за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності порушення можуть бути підставою для притягнення до відповідальності відповідних посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Так, згідно з підпунктом 4 пункту 4 Положення про Державну фінансову інспекцію України (затверджено Указом Президента України від 23.04.2011 р. № 499/2011) врегульовано вжиття Держфінінспекцією України відповідно до покладених на неї завдань заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб. Такі заходи вживаються в установленому порядку Держфінінспекцією України як центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України та який входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Акт перевірки вказаного контролюючого органу може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб позивача у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов`язання в межах господарсько-договірних відносин.

З наведеного слідує, що акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти. (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України у справі № 908/360/15-г від 18.08.2015 р.)

Крім цього, складений фінансовою інспекцією акт не є належним чи допустимим доказом порушення відповідачем договірних зобов`язань, а є результатом тлумачення третьою особою змісту правовідносин, що існувала між сторонами, та нормативно-правових актів, які застосовуються до даних правовідносин. (аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України у справі № 5027/169/2012 від 21.01.2013 р. та у справі № 5027/26/2012 від 17.12.2012 р.)

Більше того, позивач фактично ухилився від проведення призначеної судом експертизи, висновки якої могли б бути підставою для підтвердження обставин, що пов`язані з позовними вимогами.

За загальним правилом, закріпленим у ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, для притягнення до цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді відшкодування заподіяних ним збитків є наявність складу правопорушення: протиправна поведінка особи, шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків. При цьому чинне законодавство передбачає принцип вини контрагента або особи, яка завдала шкоду, як підставу для відшкодування заподіяних збитків (шкоди): за приписами ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Звертаючись із даним позовом, позивачем розмір заявлених до стягнення збитків в сумі 54629,60 грн. визначено, виходячи з факту здійснення надмірної сплати за будівельні роботи на підставі завищених кошторисних розрахунків за Договором. Проте, позивачем не доведено належними та допустимими доказами весь склад правопорушення, необхідного для настання цивільно - правової відповідальності виконавця, а саме наявності причинно-наслідкового зв`язку між заподіяними збитками та діями відповідача, а також вини останнього в завданні шкоди.

Зокрема, зобов`язання за Договором в частині виконання обумовлених кошторисом робіт та за узгодженою ціною відповідачем виконані, вказане виконання встановлено рішенням Господарського суду у справі № 914/1238/18, а також самим же Актом ревізії на який покликається позивач.

Окрім цього, виходячи з викладеного, в контексті спірних правовідносин, що склалися між сторонами, та виходячи із законодавчо визначеного змісту терміну «збитки», заявлена до стягнення з відповідача сума не може розцінюватись відповідачем, як збитки в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України та статті 225 Господарського кодексу України.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення», рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Тому оскільки позивачем не доведено існування розбіжностей між вартістю будівельних робіт, зазначених у Договорі, та вартістю виконаних робіт, яка зазначена в актах приймання виконаних будівельних робіт, а також виходу відображеної в цих актах їх вартості за межі договірної ціни, локального кошторису, підсумкових відомостей ресурсів, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, можна дійти до висновку про дотримання сторонами такої істотної умови, як ціна договору.

Таким чином, вимагаючи повернення частини виконаного за Договором, позивач фактично вимагає перегляду ціни Договору після його виконання, що є порушенням вказаних вимог чинного законодавства.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позивач не довів, в розумінні ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, зважаючи на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у даній справі, слід відмовити позивачу у задоволенні позову з огляду на його необґрунтованість та недоведеність.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що позивачем не представлено достатньо об`єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідачем позовні вимоги спростовані, суд прийшов до висновку, що позов Комунального закладу Львівської обласної ради "Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім.. Ю. Липи" до Приватного підприємства "Львівдах", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Західний офіс Держаудитслужби про стягнення збитків не є обґрунтованим та не підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне доручення № 177 від 20.11.2019 року на суму 1762,00 грн. про сплату судового збору.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, слід покласти на сторін пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову - відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04.07.2019 р.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку ст. 256 ГПК України.

Суддя Пазичев В.М.