ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2019 р. Справа № 916/469/19

Господарський суд Одеської області м. Одеса у складі:

судді Малярчук І.А.,

за участю секретаря судового засідання Мукієнко Д.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Нестерович О.П., згідно довіреності від 01.03.2019р.,

розглянувши справу №916/469/19 за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6) до Комунального підприємства теплових мереж Южтеплокомуненерго (65481, Одеська область, м. Южне, Старомиколаївське шосе,8) про стягнення 6476918,83грн., із яких 5134279,51грн. основного боргу, 926518,33грн. пені, 180587,29грн. три проценти річних, 235533,70грн. втрат від інфляції,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.09.2017р. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та КПТМ «Южтеплокомуненерго» було укладено договір №8022/1718-ТЕ-23 постачання природного газу. Позивач зазначає, що на виконання умов договору, передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 31581307,38грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу. Проте, як стверджує позивач, відповідачем у порушення вимог п.6.1. спірного договору оплату за переданий газ здійснено несвоєчасно та не у повному обсязі, у зв`язку із чим позивач з урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу нарахував відповідачу пеню у розмірі 926518,33грн., 180587,29грн. три проценти річних, 235533,70грн. втрат від інфляції.

Відповідач подав до суду відзив на позов від 27.03.2019р. за вх.№5918/19, де вказує, що заявлена до стягнення позивачем сума основного боргу в розмірі 5134279,51грн. відповідачем була погашена до відкриття провадження по даній справі, а саме до 27.12.2019р. включно, із чого відповідач не вбачає підстав для задоволення судом позовних вимог позивача в частині стягнення основного боргу.

Крім того, у відзиві відповідач заперечує проти стягнення з нього пені, трьох процентів річних, суми втрат від інфляції, зазначаючи про те, що за договором №8022/1718-ТЕ-23 від 13.09.2017р. природний газ був придбаний виключно для виробництва теплової енергії та постачання послуги з централізованого опалення такій категорії споживачів як «населення», значна частина якої використовує субсидії та має пільги з оплати цієї послуги. Відповідач зазначає, що оплата за споживання газу, отриманого від позивача, здійснювалась відповідачем за рахунок: коштів, що надходили підприємству від населення; а також коштів державного бюджету, що перераховувались на підставі Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002р. №256, з урахуванням змін, внесених постановами КМУ від 08.11.2017р. №951 та від 21.02.2018р. №114. Відповідач вбачає основною причиною утворення заборгованості саме відсутність своєчасних субвенцій з державного бюджету на фінансування видатків місцевих бюджетів щодо здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення по наданню пільг та житлових субсидій населенню на оплату, в тому числі, послуг теплопостачання. Сума основного боргу з 01.01.2018р. значною мірою була оплачена в порядку, визначеному постановою КМУ №256, тобто, після надання державою субвенцій на відшкодування пільг та субсидій. Звідси, відповідач вважає, що позивач нараховує санкції та застосовує заходи відповідальності за період, коли вини відповідача в простроченні платежів не було, та мало місце дотримання порядку здійснення розрахунків, затвердженого Постановою КМУ від 04.03.2002р. №256, які змінюють умови договору №8022/1718-ТЕ-23 в частині порядку та строків розрахунку за природний газ, що виключає можливість застосування заходів відповідальності, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, та нарахування позивачем пені. Крім того, відповідач вказує, що у відповідності до ст.21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», Порядку та умов надання у 2018 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам та організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органом державної влади чи місцевого самоврядування, затвердженого постановою КМУ від І4.02.2018р. №110, між КПТМ «ЮТКЕ», ПАТ НАК «Нафтогаз України» , ГУДКСУ в Одеській області, Департаментом фінансів Одеської обласної державної адміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства та енергоефективності Одеської області було укладено договори №№41/110, №42/110 від 10.10.2018р. про організацію взаєморозрахунків за спожитий природний газ по договору від 13.09.2017р. №№8022/1718-ТЕ-23. За умовами п.10 договорів №№41/110, №42/110 від 10.10.2018р. сторони зобов`язуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості, у звязку з чим відповідач вважає, що строк виконання нового зобов`язання пов`язаний з моментом перерахування територіальним органом казначейства грошових коштів з державного бюджету.

15.04.2019р. за вх.№7400/19 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що у п.п.6.1., 11.3. договору №8022/1718-ТЕ-23 сторони погодили, що без укладання між сторонами договору відповідної додаткової угоди саме лише підписання протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ, передбачених постановою КМУ №20 від 11.01.2005р., не змінює строків та умов розрахунків за договором №8022/1718-ТЕ-23. Також позивач вказує, що Постановою КМУ №256 від 04.03.2002р. встановлено регулювання відносин з фінансування субвенцій, і саме в цій частині дані відносини мають підпорядковуватись імперативному регулюванню держави. Відносини між сторонами спору, у свою чергу, регулюються умовами договору №8022/1718-ТЕ-23 та нормам загального та спеціального законодавства. Однак, надання субвенцій та умови постачання та оплати природного газу не є тотожними за своєю суттю. Відтак, на дамку позивача, розповсюдження, розширення імперативного регулювання на спірні відносини є необґрунтованим та таким, що протирічить законодавству. Умовами договору №8022/1718-ТЕ-23 в частині оплати не передбачено жодних відсилань щодо перерахування субвенцій.

10.05.2019р. за вх.№9062/19 відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, де відповідач наполягає на тому, що розрахунки за отриманий від позивача газ за договором №8022/1718-ТЕ-23 проводились з моменту втрати чинності постановою КМУ №20 відповідно до постанови КМУ №256 від 04.03.2002р. за рахунок коштів населення та державного бюджету, ще й за договорами №№41/110, 42/110 від 10.10.2018р. (по постанові КМУ №110 від 14.02.2018р.)

24.06.2019р. за вх.№12581/19 позивачем подано до справи пояснення, згідно яких позивач підтверджує, що основна заборгованість за спожитий газ відповідачем була погашена 27.12.2018р. та просить суд засідання по справі, призначене на 25.06.2019р., проводити без участі представника позивача, за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідачем подано до суду клопотання про зменшення штрафних санкцій від 18.06.2019р. за вх.№12105/19, у відношенні до якого у судовому засіданні 24.06.2019р. оголошено протокольну ухвалу про поновлення пропущеного процесуального строку для його подання в порядку ч.4 ст.233 ГПК України. За результатами розгляду вищевказаного клопотання відповідача за змістом судом воно було задоволено з підстав, викладених у мотивувальній частині рішення.

Ухвалою суду від 28.02.2019р. відкрито провадження у справі №916/469/19, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання суду на 27.03.2019р. об 11год.30хв.

У судовому засіданні 27.03.2019р. оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні на 15.04.2019р.

Ухвалою суду від 15.04.2019р. продовжено строк проведення підготовчого провадження до 29.05.2019р. включно, відкладено підготовче засідання суду на 27.05.2019р. о 10год.00хв., змінено у справі назву позивача з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України.

Ухвалою суду від 27.05.2019р. закрито підготовче провадження по справі №916/469/19, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 29.05.2019р. о 09год.45хв.

Ухвалою суду від 29.05.2019р. відкладено розгляд справи на 24.06.2019р. о 10год.00хв.

У судовому засіданні 24.06.2019р. оголошено протокольну ухвалу про перерву до 25.06.2019р. до 14год.00хв.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

13.09.2017р. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (постачальник) та Комунальним підприємством теплових мереж «Южтеплокомуненерго» (споживач) було укладено договір №8022/1718-ТЕ-23 постачання природного газу, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п.1.1., 1.2. договору).

Відповідно до п.2.1. договору постачання природного газу №8022/1718-ТЕ-23 від 13.09.2017р. постачальник передає споживачу з 01.10.2017р. по 31.03.2018р. (включно) природний газ обсягом до 6750тис. куб. м. загалом за період.

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п.3.7. договору №8022/1718-ТЕ-23 від 13.09.2017р.).

Згідно п.5.2. договору №8022/1718-ТЕ-23 від 13.09.2017р. ціна за 1000 куб. метрів на дату укладання договору становить 4942грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5930,40грн.

Як передбачено п.6.1. договору №8022/1718-ТЕ-23 від 13.09.2017р. оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладання договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005р. №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором. У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005р. №20. Сторони погодили, що із урахуванням пункту 11.3. цього договору укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим договором (п.8.1., 8.2., 8.3. договору №8022/1718-ТЕ-23 від 13.09.2017р.).

У пп.3, 4 п.11.3. договору №8022/1718-ТЕ-23 від 13.09.2017р. сторони погодили такий порядок внесення змін до цього договору: договір про організацію взаєморозрахунків не вносить змін до цього договору та може бути застосований до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору; будь-які спільні протокольні рішення, в тому числі про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписані сторонами відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005р. №20, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами: не можуть бути використані для внесення змін до цього договору; можуть бути застосовані до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору.

Згідно п.12.1. договору №8022/1718-ТЕ-23 від 13.09.2017р. він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017р. до 31.03.2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На підставі договору постачання природного газу №8022/1718-ТЕ-23 від 13.09.2017р. відповідач отримав за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року природний газ на загальну суму 31581307,38грн., що підтверджується підписаними між позивачем та відповідачем актами приймання-передачі природного газу від 30.11.2017р. на суму 4971519,55грн., від 31.12.2017р. на суму 5823771,41грн., від 31.01.2018р. на суму 7377595,51грн., від 28.02.2018р. на суму 668771801грн., від 31.03.2018р. на суму 6720702,90грн.

На підтвердження проведення відповідачем у період з 01.09.2017р. по 31.10.2018р. оплати в сумі 26084690,16грн., за поставлений позивачем за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року природний газ, позивач подав до справи сальдо по Підприємству «Южтеплокомуненерго КПТМ» та довідку по операціях по Підприємству «Южтеплокомуненерго КПТМ» за договором №8022/1718-ТЕ-23 від 13.09.2017р.

Стверджуючи про погашення основного боргу в сумі 5134279,51грн. перед позивачем у повному обсязі, відповідач подав до справи картку оборотів рахунку 631 за період з жовтня 2017р. по грудень 2018р., акт звіряння розрахунків станом на 28.02.2019р., платіжні доручення №27 від 22.12.2018р., №1 від 21.11.2018р., №2 від 21.11.2018р., №20 від 29.10.2018р., №19 від 28.09.2018р., №18 від 27.08.2018р., №17 від 26.07.2018р., №16 від 26.06.2018р., №15 від 20.06.2018р., №13 від 25.05.2018р., №12 від 27.04.2018р., №8 від 28.03.2018р., №6 від 28.02.2018р., №1 від 05.02.2018р., №№1, 2 від 21.11.2018р., виписки по рахунках за 22.12.2018р., 26.11.2018р., 30.10.2018р., 28.09.2018р., 28.08.2018р., 27.08.2018р., 30.07.2018р., 27.07.2018р., 27.06.2018р., 26.06.2018р., 18.06.2018р., 28.05.2018р., 28.03.2018р., 28.02.2018р., 08.02.2018р., 05.02.2018р.

Також відповідач подав до справи складені та підписані між ним та Управлінням праці та соціального захисту населення Южненської міської ради акти звірки розрахунків від 31.12.2018р., від 30.11.2018р., від 01.11.2018р., від 01.10.2018р., від 31.08.2018р., від 31.08.2018р., від 31.07.2018р., від 30.06.2018р., від 31.05.2018р., від 02.05.2018р., від 02.04.2018р., від 01.03.2018р., від 02.02.2018р., від 01.02.2018р., від 01.01.2018р., від 01.12.2018р., від 01.11.2017р. щодо стану фінансування розпорядником бюджетних коштів витрат на надання пільг на оплату теплової енергії на природному газі.

10.10.2018р. між ГУ ДКСУ в Одеській області (сторона перша), Департаментом фінансів Одеської обласної державної адміністрації (сторона друга), Департаментом житлово-комунального господарства та енергоефективності Одеської обласної державної адміністрації (сторона третя), КПТМ «Южтеплокомуненерго» (сторона четверта), НАК «Нафтогаз України» (сторона остання) було укладено договори №41/110 та №42/110, відповідно до умов п.1 яких предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам (далі - субвенція), визначена статтею 21 Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік (далі - Закон), відповідно до Порядку та умов надання у 2018 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2018р.

У п.п.2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 договорів про організацію взаєморозрахунків №№41/100, 42/100 від 10.10.2018р. сторони погоджують перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами договору. Казначейство перераховує кошти, залучені з єдиного казначейського рахунка, стороні першій у сумах 446274грн., 226943,06грн. на підставі доведеного Мінфіном рішення. Сторона перша перераховує на рахунок сторони другої кошти у сумах 446274грн., 226943,06грн. для погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування. Сторона друга перераховує на рахунок сторони третьої кошти у сумах 446274грн., 226943,06грн. для погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування. Сторона третя перераховує на рахунок сторони четвертої кошти у сумах 446274грн., 226943,06грн., для погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування. Сторона четверта перераховує на рахунок сторони останньої кошти у сумах 446274грн., 226943,06грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2018 рік згідно з договором від 13.09.2017р. №8022/1718-ТЕ-23. Сторона остання перераховує до спеціального фонду державного бюджету кошти у сумах 446274грн., 226943,06грн. для сплати грошових зобов`язань із сплати дивідендів (доходу), нарахованих на акції (частки) господарських товариств, у статутних капіталах яких є державна власність.

Відповідно до п.10 договорів про організацію взаєморозрахунків №№41/100, 42/100 від 10.10.2018р. з метою виконання договору сторони зобов`язуються: забезпечити подання до територіальних органів Казначейства належним чином оформлених договорів та платіжних документів згідно з Порядком та умовами надання у 2018 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування; не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні, а сторона остання - як сплату грошових зобов`язань із сплати дивідендів (доходу), нарахованих на акції (частки, паї) господарських товариств, у статутному капіталі яких є державна власність, до державного бюджету не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунки; обмінюватися наявною інформацією для задоволення взаємних інтересів у процесі виконання договору; забезпечити проведення розрахунків відповідно до договору та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання сторонами платіжних документів територіальні органи Казначейства своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти в порядку, передбаченому договором.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представників сторін, їх мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.691 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Договір згідно вимог ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (абз. перший ч.1 ст.193 ГК України).

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно вимог ч.7 ст.193 ГК України законодавцем в імперативному порядку закріплено, що не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Так, позивачем заявлено до стягнення з відповідача основну заборгованість за спожитий у березні 2018р. газ у сумі 5134279,51грн., однак, як підтверджують у сукупності наявні у справі акт звіряння розрахунків станом на 28.02.2019р., досліджені судом платіжні доручення, відзначення позивачем безпосередньо у своєму клопотанні від 24.06.2019р. за вх.№12581/19 про повне погашення відповідачем основної заборгованості у строк до 27.12.2018р. включно, тоді як провадження у справі №916/469/19 було порушено 28.02.2019р., у зв`язку з чим позивачем не доведено суду наявність заборгованості відповідача в сумі 5134279,51грн., внаслідок чого у задоволенні вказаної позовної вимоги суд відмовляє повністю.

З підстав не належного та не своєчасного виконанням договірних зобов`язань, позивач нарахував до стягнення з відповідача пеню в розмірі 926518,33грн.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши розрахунок пені, зроблений позивачем, суд встановив, що він правильний.

Також, позивач через несвоєчасність виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленого газу нарахував до стягнення з останнього 180587,29грн. три проценти річних, 235533,70грн. втрат від інфляції.

У відповідності до п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Суд, перевіривши розрахунки трьох процентів річних та сум втрат від інфляції, встановив, що вони вірні.

Згідно положень ч.ч. 1, 2, 3 ст.12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз».

Постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.05.2005р. було затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, яким визначено механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати, тощо за рахунок надходження до загального державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та ПАТ Укртрансгаз», а також за рахунок надходження до загального державного бюджету з погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого відстроченого, з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вуглевидобувними підприємствами.

З 01.01.2018 р. вартість пільг компенсувалася згідно Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою КМУ №256 від 04.03.2002р.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (надалі - ПЕК), визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто, державою офіційно визнається неможливість підприємств ПЕК забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (в залежності від рівня отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонам на підставі укладених між ними договорів.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, якою приймаються законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. А тому на виконання таких законодавчих актів державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Такої позиції дотримується Об`єднана палата Верховного Суду у складі касаційного суду у постанові від 31.05.2019р. по справі №924/296/18.

Відповідно до ч.3 ст.6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Так, як зазначає сам відповідач та підтверджується матеріалами справи, розрахунки за заборгованістю по договору від 13.09.2017р. №8022/1718-ТЕ-23 за листопад, грудень 2017р. здійснювались по постанові Кабінету Міністрів України №20 від 11.05.2005р. Так, абз.4 п.7 Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та субвенцій, затв. Постановою КМУ №20 від 11.05.2005р., відзначено, що розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Отже, за заборгованістю за листопад 2017р., яка виникла 26.12.2017р., відповідач мав здійснювати розрахунки із споживачем за Постановою КМУ №20 від 11.05.2005р., що передбачає підписання спільних протокольних рішень, у т.ч. за участю постачальника та споживача, яких до справи не подано та доказів існування яких суду не доведено, позаяк, не доведено дотримання відповідачем встановленого Постановою №20 порядку проведення розрахунків, ніж той, що передбачений умовами договору №8022/1718-ТЕ-23, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині нарахування позивачем до стягнення з відповідача за заборгованістю за листопад 2017р. пені в сумі 33220,22грн., трьох процентів річних в сумі 6076,87грн. є правомірними.

Між тим, відповідачем подано до суду клопотання про зменшення штрафних санкцій від 18.06.2019р. за вх.№12105/19, в якому заявник просить суд звернути увагу на ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий етап сторін, які беруть участь у зобов`язанні, а також на ряд об`єктивних обставин, що не дозволяли КП ТМ «ЮТКЕ» своєчасно та в повному обсязі виконувати свої зобов`язання та які не залежали від нього та зменшити розмір пені до 1 грн. Так, відповідач зазначає, що основним різновидом його господарської діяльності є забезпечення надання послуг із централізованого опалення (виробництво та розподілення тепла) та гарячого водопостачання у місті Южне. Більше 90% споживачів послуг відповідача з централізованого теплопостачання являється населення. Відповідач вказує, що знаходиться у тяжкому фінансовому стані. Станом на 31.05.2019р. заборгованість категорії споживачів «населення» становила 17 835 674,18 грн., розмір нарахованих та не профінансованих пільг та житлових субсидій за рахунок субвенцій з державного бюджету склав 420895.26 грн. Відповідно до Звіту про фінансові результати за 2018 рік фінансовий результат від операційної діяльності у 2018 році - збиток у розмірі 1 млн. 69 тис.грн. (у 2017 році - 4 мли. 077 тис.грн.). Відповідач відмічає, що за результатами діяльності у 2018 році НАК «Нафтогаз України» як окрема юридична особа отримала чистий прибуток в сумі 13,6 млрд грн. Фінансові результати Нафтогазу підтверджено незалежним аудитором ПрАТ «Делойт енд Туш ЮСК». Фінансова звітність Нафтогазу як окремої юридичної особи є публічно доступною за посиланням http://www.naftogaz.com/files/Zvity/2018-Naftogaz-separate-financial-statements-UKR-with-AR.pdf. Крім того, відповідач просить суд врахувати ступінь виконання ним зобов`язання, а саме, повну сплату суми основного боргу на момент звернення позивача до суду. Відповідач зазначає, що докази настання для позивача негативних наслідків, зокрема, у вигляді збитків, завданих неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань саме за договором №8022/1718-ТЕ-23 в матеріалах справи відсутні. Послався відповідач також і на несвоєчасне затвердження тарифу на теплову енергію органом місцевого самоврядування. Тарифи на теплову енергію та послуги з централізованого опалення встановлені НКРЕКГІ для КП ТМ «ЮТКЕ» довгий час не відповідали економічно-обґрунтованим тарифам на дані послуги через значне зменшення обсягів реалізації теплової енергії та зміну вартості витрат за всіма статтями витрат. Тобто різниця між діючим та економічно-обґрунтованим тарифом становила 20,83%. Відповідач відмічає, що незважаючи на те, що заяву щодо встановлення двоставкових тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання для всіх категорій споживачів міста Южного та двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення населенню міста Южного підприємством було подано 21.11.2017р., рішення виконавчого комітету Южненської міської ради №1140 «Про встановлення двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення, що надаються населенню КПТМ «Южтеплокомуненерго» було прийнято лише 01.03.2018р. та введено в дію з 01.04.2018р. Таким чипом, КП ТМ «ЮТКЕ» напротязі дії договору №8022/1718-ТЕ-23 (з листопада 2017 року по березень 2018 року) вимушене було виробляти та продавати теплову енергію за економічно необґрунтованим тарифом.

Також відповідач вказує, що дефіцит грошових коштів для проведення ним поточних розрахунків також обумовлений виконанням вимог Порядку розподілу коштів, що надходять па поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, затвердженого Постановою КМУ від 18.06.2014р. №217 (в редакції Постанови КМУ від 10.09.2014р. №444), відповідного до якого, сплачені споживачами теплової енергії кошти за встановленими нормативами перераховуються гарантованому постачальникові природного газу за встановленими нормативами, внаслідок чого КІІ 'ГМ «ЮТКЕ» фактично обмежене у вільному розпорядженні цими коштами. Таким чином, починаючи з жовтня 2014р. КП ТМ «ЮТКЕ» законодавчо обмежено можливості регулювання напрями витрачення коштів, що надходять від споживачів, оскільки згідно постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014р. "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" Національною комісією щомісячно встановлюється норматив розподілу коштів, що надійшли на рахунки зі спеціальним режимом використання при якому більшість коштів у автоматичному порядку перераховується на користь ПАК «Нафтогаз України». Грошові кошти, які отримуються КП ТМ «ЮТКЕ» за встановленим алгоритмом, витрачаються на оплату праці працівників підприємства та підтримання належного технічного стану теплових інженерних мереж міста. За даних обставин підприємство не має додаткових власних коштів для погашення заборгованості перед ПАТ НАК «Нафтогаз України». Отже, державою визначено спеціальний режим проведення взаєморозрахунків, що. по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

На підтвердження клопотання про зменшення штрафних санкцій відповідач подав до суду у копіях: постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №1101 від 09.06.2016р. «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 31.03.2015р. №1171» та додаток №96 до неї, заяву КПТМ «Южтеплокомуненерго» на ім`я міського голови м. Южне №01-10-1211 від 21.11.2017р. про встановлення тарифів, рішення Виконавчого комітету Южненської міської ради №1140 від 01.03.2018р. «Про встановлення двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення, що надаються населенню КПТМ «Южтеплокомуненерго», підписану головним бухгалтером КПТМ «ЮТКЕ» довідки щодо доходів та витрат КПТМ «ЮТКЕ» за січень-грудень 2017р., січень-грудень 2018р., звіти про фінансові результати за 2017, 2018р.р., підписану головним бухгалтером КПТМ «ЮТКЕ» оперативну інформацію по заборгованості за енергоносії по КПТМ «ЮТКЕ».

За положеннями ст.233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд об`єктивно оцінює, чи є даний випадок винятком, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами. Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

В чинному законодавстві України відсутній перелік таких виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Судом при цьому враховуються фактичні обставини справи та надається оцінка наявним доказам, якими заявник обґрунтовує свої заперечення.

Так, неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Сторони підтверджують той факт, що заборгованість відповідачем повністю погашено до відкриття провадження по справі №916/469/19, отже, ступінь виконання відповідачем зобов`язань за листопад 2017р. березень 2018р. характеризується повним, але несвоєчасним погашенням заборгованості, що мала місце. Поряд із цим, матеріали справи не містять доказів понесення позивачем витрат, збитків в результаті неналежного виконання відповідачем власних вищепоіменованих зобов`язань, навпаки, позивач у мережі Інтернет звітує про прибутковість. Одночасно, суд враховує, що причиною несвоєчасного погашення відповідачем заборгованості стало відповідно не здійснення мешканцями своєчасних оплат за опалення, несвоєчасність компенсування з боку держави сум заборгованості по субсидованому населенню. Суд, беручи до уваги наведене, а також те, що відповідач, який є неприбутковою організацією, купований у позивача газ застосовував для роботи котельної з метою опалення населення, що і є його основною діяльністю, доходить висновку про наявність, що свідчать на користь можливості зменшити розмір заявленої до стягнення пені за заборгованістю листопада 2017р. з 33220,22грн. до 1 грн., що є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача 33220,22грн. пені за зобов`язаннями листопада 2017р. підлягає судом частковому задоволенню у сумі 1грн.

Заявлена до стягнення сума трьох процентів річних в розмірі 6076,87грн., що нараховані за заборгованістю листопада 2017р., як така, що є засобом запобігання знеціненню коштів кредитора внаслідок економічних процесів та не є штрафною санкцією, підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Щодо нарахування пені в сумі 893298,11грн. та трьох процентів річних в сумі 174510,42грн., втрат від інфляції в сумі 235533,70грн. за заборгованістю грудня 2017р., яка виникла 26.01.2018р., та заборгованістю за січень березень 2018р. суд зазначає про наступне.

Так, заборгованість за грудень 2017р., січень березень 2018р. погашалась відповідачем з врахуванням Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою КМУ №256 від 04.03.2002р., відповідно до п.5 якого головні розпорядники коштів місцевих бюджетів готують щомісяця інформацію про суми нарахованих соціальних виплат, пільг та житлових субсидій населенню та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконавчих органів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), об`єднаних територіальних громад: до 5 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг і житлових субсидій населенню на придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу.

Крім того, положення Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою КМУ №256 від 04.03.2002р., встановлюють норматив розподілу коштів, що надійшли на рахунки зі спеціальним режимом використання, при якому більшість коштів у автоматичному порядку перераховується на користь ПАК «Нафтогаз України», та які не надходять КПТМ «ЮТКЕ», а спрямовуються власне постачальнику, тобто, у вказаних розрахунках відповідач участі не приймає.

На відповідача покладений обов`язок щодо складання та підписання актів звірок, що і було вчасно виконано відповідачем шляхом підписання між КПТМ «ЮТКЕ» та Управлінням праці та соціального захисту населення Южненської міської ради актів звірки розрахунків щодо стану фінансування розпорядником бюджетних коштів витрат на надання пільг на оплату теплової енергії на природному газі за 2017-2018р. Таким чином, відповідачем дотримано порядку зміни строків розрахунків за договором №8022/1718-ТЕ-23, з врахуванням Постанови КМУ №256, за заборгованістю, що утворилась після 01.01.2018р., з підстав чого на заборгованість за грудень 2017р., січень-березень 2018р. не може бути нараховано пеню, суми втрат від інфляції та три проценти річних, з огляду на що суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в сумі 893298,11грн. та трьох процентів річних в сумі 174510,42грн., втрат від інфляції в сумі 235533,70грн.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 97153,78грн., які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі, що є пропорційною до частини позовної вимоги, яка в мотивувальній частині суду була визнана правомірною, але зменшена судом за рахунок зменшення пені у порядку ст.233 ГК України, ст.551 ЦК України.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат відповідача складає: витрати, пов`язані із направленням поштової кореспонденції стороні та суду в сумі 250грн., витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 49000грн., але в судовому засіданні 26.06.2019р. повідомив суд, що ним буде подано окрему заяву про відшкодування таких витрат, у зв`язку з чим дане питання судом при ухваленні рішення по справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково позов Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул.Б.Хмельницького,6, ) до Комунального підприємства теплових мереж Южтеплокомуненерго (65481, Одеська область, м. Южне, Старомиколаївське шосе,8, ) про стягнення 6476918,83грн.

2. Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж Южтеплокомуненерго (65481, Одеська область, м. Южне, Старомиколаївське шосе,8, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул.Б.Хмельницького,6, ) 1 (одну) грн. пені, 6076 (шість тисяч сімдесят шість) грн. 87 коп. три проценти річних, 589 (п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 46коп. судового збору.

3. Відмовити позивачу у задоволенні решти частини позовних вимог.

У відповідності до ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 04 липня 2019 р.

Суддя І.А. Малярчук