Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/373/19

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Андишули Ю.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом фізичної особи-підприємця Никончука Сергія Миколайовича

до Комунального підприємства Сарненської міської ради "Сарнитеплосервіс"

про стягнення заборгованості в сумі 2 575 109 грн 93 коп.,

у підготовчому засіданні приймали участь:

позивач - Никончук С.М., паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 29.12.1998 р.

Лазарчук М.В., ордер серія РН-851 № 108 від 15.04.2019 р.,

від відповідача - Тусь В.В., керівник.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер 7083104ВА6431.

У судовому засіданні 1 липня 2019 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2019 року фізична особа-підприємець Никончук Сергій Миколайович (далі - ФОП Никончук С.М., позивач) звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовом до Комунального підприємства Сарненської міської ради "Сарнитеплосервіс" (далі - Підприємство, відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 2 575 109 грн 93 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов, укладеного між фізичною особою-підприємцем Никончук Оленою Миколаївною та Підприємством договору купівлі-продажу товарів від 2 січня 2018 р. № 2/01-18 в частині оплати за поставлений товар. Також позивач зазначає, що 12 лютого 2019 року між фізичною особою-підприємцем Никончук Оленою Миколаївною та ФОП Никончук С.М. укладено договір про відступлення права вимоги, за яким останній набув права вимагати від відповідача сплати заборгованості за договором від 2 січня 2018 р. № 2/01-18. Крім того, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов, укладеного між ФОП Никончуком С.М. та Підприємством, договору купівлі-продажу товарів № 03/02-19 від 12 лютого 2019 р. в частині оплати за поставлений товар.

Одночасно із позовною заявою надійшла заява від 30 травня 2019 року про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 3 червня 2019 року у задоволенні вищезазначеної заяви відмовлено.

Ухвалою суду від 3 червня 2019 року позовну заяву ФОП Никончука С.М. від 30 травня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 1 липня 2019 року.

1 липня 2019 року від відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява про визнання позовних вимог від 1 липня 2019 року (а.с. 141), в якій останній позов визнає повністю.

У підготовчому засіданні 1 липня 2019 року позивач та його представник підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 1 липня 2019 року позовні вимоги ФОП Никончука С.М. про стягнення заборгованості в сумі 2 575 109 грн 93 коп. визнав в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

2 січня 2018 року між фізичною особою-підприємцем Никончук Оленою Миколаївною та Комунальним підприємством Сарненської міської ради "Сарнитеплосервіс" укладено договір купівлі-продажу товарів № 2/01-18 (а.с. 20-22), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити протягом дії договору покупцю за його заявками:

- дрова паливні (склад.м3), а Покупець зобов`язується протягом дії цього договору прийняти товар і сплатити його вартість.

Кількість, якість, асортимент на товар та вартість Договору визначається за видатковими накладними (п. 1.2. вищезазначеного договору).

Відповідно до п. 4.3. договору купівлі-продажу товарів № 2/01-18 від 2 січня 2018 року розрахунки проводяться у національній валюті України у безготівковій формі шляхом оплати покупцем після пред`явлення постачальником рахунка на оплату товару, протягом 15 календарних днів. Датою оплати товару є дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов договору купівлі-продажу товарів № 2/01-18 від 2 січня 2018 року фізична особа-підприємець Никончук Олена Миколаївна поставила відповідачу товар на загальну суму 4 482 855 грн 53 коп.

Однак, як зазначає позивач, Підприємством не в повному обсязі був оплачений поставлений товар, а саме залишок заборгованості за договором купівлі-продажу товарів від 2 січня 2018 року № 2/01-18 становить 2 282 855 грн 53 коп.

Також з матеріалів справи вбачається, що фізичною особою-підприємцем Никончук Оленою Миколаївною виставлялися відповідачу рахунки на оплату від 29 грудня 2018 року № 103 на суму 1 207 675 грн 00 коп. та від 31 січня 2019 року № 1 на суму 1 270 510 грн 85 коп.

12 лютого 2019 року між фізичною особою-підприємцем Никончук Оленою Миколаївною та ФОП Никончуком С.М. укладено договір про відступлення права вимоги, за яким останній набув права вимагати від відповідача сплати заборгованості в розмірі 2 282 855 грн 53 коп. за договором від 2 січня 2018 р. № 2/01-18 (а.с. 67-70).

12 лютого 2019 року фізична особа-підприємець Никончук Олена Миколаївна листом повідомила Підприємство про заміну кредитора за договором купівлі-продажу товарів від 2 січня 2018 року № 2/01-18 та про необхідність сплати заборгованості в сумі 2 282 855 грн 53 коп. на користь Никончука Сергія Миколайовича.

12 лютого 2019 року фізична особа-підприємець Никончук Сергій Миколайович листом просив Підприємство перерахувати заборгованість за договором купівлі-продажу товарів від 2 січня 2018 року № 2/01-18 в сумі 2 282 855 грн 53 коп., який залишений відповідачем без відповіді та задоволення.

Відтак, позивач зазначає, що в нього виникло право вимагати від Підприємства сплати заборгованості за договором купівлі-продажу товарів від 2 січня 2018 року № 2/01-18 в сумі 2 282 855 грн 53 коп.

Крім того, судом встановлено, що 12 лютого 2019 року між ФОП Никончуком С.М. та Комунальним підприємством Сарненської міської ради "Сарнитеплосервіс" укладено договір купівлі-продажу товарів № 03/02-19 (а.с. 78-79), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується протягом дії договору забезпечити Покупцю за його заявками постачання дров паливних, а Покупець зобов`язується протягом дії цього договору прийняти товар і сплатити його вартість.

Відповідно до п. 4.3. договору купівлі-продажу товарів від 12 лютого 2019 року № 03/02-19 розрахунки проводяться у національній валюті України у безготівковій формі шляхом оплати покупцем після пред`явлення постачальником рахунка на оплату товару, протягом 15 календарних днів. Датою оплати товару є дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов договору купівлі-продажу товарів № 03/02-19 від 12 лютого 2019 року ФОП Никончук С.М поставив відповідачу товар на загальну суму 1 947 254 грн 40 коп.

Також з матеріалів справи вбачається, що ФОП Никончуком С.М. виставлялися відповідачу рахунки на оплату від 28 лютого 2019 року № 1 на суму 933 210 грн 25 коп. та від 31 березня 2019 року № 3 на суму 1 014 044 грн 15 коп.

Однак, як зазначає позивач, Підприємством не в повному обсязі був оплачений поставлений товар, а саме залишок заборгованості за договором купівлі-продажу товарів № 03/02-19 від 12 лютого 2019 року становить 452 254 грн 40 коп.

Крім того, позивач зазначає, що за період з 15 квітня 2019 року по 30 травня 2019 року відповідачем було сплачено 160 000 грн 00 коп.

Відтак, позивач вказує, що сума боргу відповідача перед позивачем становить 2 575 109 грн 93 коп.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи підтверджують факт невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо оплати поставленого товару.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно частини 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Вищевказані вимоги чинного законодавства щодо заміни кредитора (постачальника) у зобов`язанні були виконані сторонами Договору про відступлення права вимоги від 12 лютого 2019 року.

Отже, до позивача, як до нового кредитора, перейшло право первісного кредитора в зобов`язанні за договором купівлі-продажу товарів від 2 січня 2018 року № 2/01-18 вимагати сплати заборгованості в розмірі 2 282 855 грн 53 коп.

Крім того, судом встановлено наявність у відповідача перед позивачем заборгованості за поставлений товар за договором купівлі-продажу товарів від 12 лютого 2019 року № 03/02-19.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідач, скористався наданим йому законом правом і визнав обґрунтованість позовних вимог у повному обсязі (визнав позов).

У відповідності до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76-79 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 191 ГПК України).

Відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону і не порушує права та інтереси інших осіб. У суду наявні законні підстави для прийняття рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, в повній мірі дослідивши матеріали, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця Никончука Сергія Миколайовича до Комунального підприємства Сарненської міської ради "Сарнитеплосервіс" про стягнення заборгованості в сумі 2 575 109 грн 93 коп. є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову, ФОП Никончуком С.М., заявляючи вимогу про стягнення заборгованості, було сплачено 38 626 грн 65 коп. судового збору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" унормовано підстави повернення судового збору, яким зокрема зазначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У відповідності до вищенаведених приписів Закону України "Про судовий збір" 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, може бути повернуто ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Таким чином, суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися з клопотання про повернення судового збору.

Відповідно до ст. 129 ГПК України на відповідача покладається судовий збір в розмірі 50%, що дорівнює 19 313 грн 32 коп.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 185, 191, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Сарненської міської ради "Сарнитеплосервіс" (34503, Рівненська обл., м. Сарни, вул. Кулікова, 7, ) на користь фізичної особи-підприємця Никончука Сергія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 2 575 109 (два мільйони п`ятсот сімдесят п`ять тисяч сто дев`ять) грн 93 коп. - заборгованості та 19 313 (дев`ятнадцять тисяч триста тринадцять) грн 32 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 4 липня 2019 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим АДРЕСА_1);

3 - відповідачу рекомендованим (34500, м. Сарни, вул. Кулікова, буд. 7).