ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" липня 2019 р. Справа№ 925/1041/18
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Пономаренка Є.Ю.
суддів: Руденко М.А.
Дідиченко М.А.

без повідомлення (виклику) учасників справи,
розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кап-Прод» на рішення Господарського суду Черкаської області від 19.02.2019 у справі №925/1041/18 (повний текст складено 06.03.2019, суддя Кучеренко О.І.) за позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до товариства з обмеженою відповідальністю «Кап-Прод» про стягнення 23 124,96 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України звернулася до Господарського суду Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кап-Прод» про стягнення 23 124,96 грн., з яких 20 835,36 грн. пені та 2 289,60 грн. штрафу за порушення зобов`язань згідно договору поставки №41-18 від 27.02.2018.
Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині своєчасної поставки товару та якості поставленої продукції.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.02.2019 у справі №925/1041/18 позов задоволено частково; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Кап-Прод» на користь Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України 20 835,36 грн. пені та 1 762,00 грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Так, судом встановлено факт порушення відповідачем строку виконання зобов`язання з поставки товару, у зв`язку з чим, згідно вірно складеного позивачем розрахунку, позовна вимога про стягнення пені є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Разом з тим, у стягненні штрафу відмовлено, у зв`язку з відсутністю будь-яких застережень щодо якості поставленого товару 13.08.2018, тому за висновком суду, пункт 7.4 договору №41-18 від 27.02.2018 у даному випадку не може бути застосовано.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 19.02.2019 та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.
За твердженнями апелянта, суд помилково вирішив, що датою поставки товару є дата зазначена товароодержувачем в акті №123 від 05.03.2018 13.08.2018. На переконання апелянта, ним було поставлено товар за замовленням позивача 22.03.2018. Також, за доводами апелянта, відмова 22.03.2018 службових осіб військової частини НОМЕР_2 від оформлення акту приймання-передачі товару на перевезення №123 від 05.03.2018 свідчить про неправомірні дії товароодержувача, який зобов`язаний був спочатку прийняти товар, а потім приймати рішення щодо якості товару, зауважуючи при цьому, що прийняття товару за якістю та кількістю відносяться до повноважень замовника, а не товароодержувача. Крім того, скаржник вважає недоведеним належними та допустимими доказами, факт повернення товару, який був прийнятий позивачем 05.03.2018 та товароодержувачем 22.03.2018, через поставку неякісної продукції.
Враховуючи, що предметом розгляду у справі №925/1041/18 є вимога про стягнення 23 124,96 грн., вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні Господарського процесуального кодексу України та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заяв чи клопотань про розгляд справи у судовому засіданні відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України від учасників справи не надходило.
Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.
Між Військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Кап-Прод» (постачальник) 27.02.2018 було укладено договір №41-18, за умовами якого постачальник зобов`язується передати замовнику у власність рибу заморожену (хек та (або) сайда) (код 15220000-6 риба заморожена) товар, якість, кількість асортимент і ціна якого, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1), а замовник зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1 договору).
Якість товару, що поставляється постачальником повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів на цей вид товару та технічному завданню. Пред`явлення постачальником документів, що підтверджують якість товару на всю партію є обов`язковим. Строк придатності товару повинен відповідати строку визначеному в ГОСТ та/або ДСТУ та/або ТУ У на цей вид товару і становити не менше 75% від терміну зберігання даного виду товару з дня поставки його на склад замовника (п.п. 2.1, 2.2 договору).
Згідно п. 3.1 загальна сума договору складає 686 880,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 114 480,00 грн.
Відвантаження та доставка товару проводиться на підставі документів оформлених замовником з подальшим його перевезенням в місця визначені специфікацією, проводиться за рахунок постачальника. Поставка товару за цим договором складає двадцять календарних днів, в строк, вказаний у заявці замовника. Заявка замовника подається шляхом надсилання її на електронну пошту постачальника, зазначену в договорі. Доказом отримання постачальником заявки замовника вважати Скрін-шот з електронної пошти замовника (п.п. 5.1, 5.2 договору).
Відповідно до п. 5.3 договору до кожної партії товару, що постачається, постачальник обов`язково надає замовнику накладні (не менше двох примірників замовнику), рахунки-фактури (не менше одного примірника замовнику), завірені підписами уповноваженої особи (осіб) постачальника, а також надає документи, що підтверджують якість товару відповідно до цього договору. При цьому, оригінали документів, що підтверджують якість товару разом з товаром передаються постачальником товароодержувачу з подальшою передачею копій замовнику.
Пунктом 5.4 договору визначено, що право власності на товар переходить від постачальника до замовника після прийняття товару на склад замовника і підписання уповноваженими на це особами постачальника та замовника накладної.
Відповідно до п. 5.7 договору для перевезення товару до товароодержувача уповноваженими особами замовника оформляється накладна на товар (в двох примірниках), акт приймання передачі товару на перевезення (додаток №2 до цього договору, який є невід`ємною частиною договору).
У пункті 5.8 договору сторони погодили, що датою прийняття товару є дата, вказана уповноваженою особою товароодержувача при отриманні товару в акті приймання-передачі товару на перевезення.
Згідно п. 7.3 договору за порушення строку поставки товару, що постачається, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення поставки.
У разі поставки товару з порушенням вимог пункту 2.1 та пункту 2.2 договору постачальник зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі 2% вартості недоброякісного товару. Сплата штрафу не звільняє від виконання зобов`язань (п. 7.4 договору).
Строк дії договору встановлений до 31 грудня 2018 року.
У специфікації до договору №41-18 від 27.02.2018 зазначено: найменування та нормативний документ на товар (ГОСТ та/або ДСТУ та/або ДСанПін тощо) риба заморожена (хек та (або) сайда) ДСТУ 4868:2007, ДСТУ 4378:2005, вартістю 57,24 грн. за 1 кг, кількістю товару 12 000 на загальну суму 686 880,00 грн., місце поставки в/ч 2382 м. Краматорськ.
Позивач зазначає, що ним 05.03.2018 електронною поштою на адресу відповідача була направлена заявка №722/16 на постачання риби замороженої (хек та (або) сайда) в кількості 2000 кг на суму 114 480 грн., в період з 05.03.2018 по 25.03.2018 до в/ч 2382 м. Краматорськ. Заявка була прийнята постачальником до виконання 05.03.2018.
Утім, всупереч встановленому строку для поставки, на виконання вказаної заявки, відповідачем було поставлено товар лише 13.08.2018.
Листом №722/1016 від 21.08.2018, позивач звернувся до відповідача з вимогою добровільно сплатити штрафні санкції, нараховані відповідачу за порушення строків поставки товару та поставку недоброякісної продукції.
Вказаний лист було залишено відповідачем без виконання, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Судом першої інстанції позов задоволено частково.
Колегія суддів погоджується з позицією місцевого суду, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір за своєю правовою природою відноситься до договору поставки.
Частиною 1 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як зазначає позивач, у відповідності до п. 5.2 договору №41-18 від 27.02.2018, 05.03.2018 електронною поштою на адресу відповідача була направлена заявка №722/16 на постачання риби замороженої (хек та (або) сайда) в кількості 2000 кг на суму 114 480 грн., в період з 05.03.2018 по 25.03.2018 до в/ч 2382 м. Краматорськ. На підтвердження отримання постачальником вказаної заявки позивачем надано скріншот з електронної пошти замовника .
Вказана заявка була прийнята відповідачем до виконання 05.03.2018.
Також, 05.03.2018 замовником та постачальником було підписано видаткову накладну №355.
Згідно акту №123 від 05.03.2018 замовник передав постачальнику для перевезення та доставки до товароодержувача товар, вказаний у заявці, із зазначенням, що товароодержувачем є в/ч 2382, м. Краматорськ та надав постачальнику накладну №цб300476 від 05.03.2018 (у двох примірниках) та повідомлення-авізо №239 від 05.03.2018 (у двох примірниках). Акт №123 від 05.03.2018 підписаний та скріплений печатками позивача та відповідача 05.03.2018.
Разом з тим, прийняти поставлений відповідачем 22.03.2018 товар, службові особи товароодержувача в/ч НОМЕР_2 м. Краматорськ, відмовились, посилаючись на неналежну якість товару.
Доводи апелянта про недоведеність належними та допустимими доказами, факту повернення товару, який був прийнятий позивачем 05.03.2018 та товароодержувачем 22.03.2018, через поставку неякісної продукції, колегією суддів визнаються необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи наявні копії належним чином складених актів перевірки та повернення продовольства №17 від 22.03.2018 та №18 від 23.03.2018, про зміст яких суд зазначає нижче.
Так, 22.03.2018 комісією у складі заступника начальника загону, начальника відділення продовольчого забезпечення, начальника групи ветеринарної медицини, фельдшера частини, начальника групи зберігання та у присутності представника постачальника (за довіреністю від 16.03.2018) Рочняка Ю.О. був складений акт перевірки та повернення продовольства №17, в якому зазначено, що 22.03.2018 до Краматорського прикордонного загону прибув автомобіль з вантажем риби замороженої вагою 2000 кг за накладною від 05.03.2018 №цбз00476. У ході приймання товару було встановлено, що строк придатності товару становить менше 75% від терміну зберігання даного виду товару з дня поставки його на склад замовника, на момент постачання продукції він становив 54%, що не відповідає вимогам договору. Комісія прийшла до висновку, що поставлена продукція не відповідає умовам ДСТУ 4868:2007 та ДСТУ 4378:2005 (дата виготовлення товару що прибув на склад в/ч 2382 15.04.2017, строк його придатності 24 місяці вказаний у маркуванні), товар доставлений з порушенням умов договору та правил транспортування, тому підлягає поверненню постачальнику.
Комісією у складі заступника начальника загону та інших службових осіб загону у присутності представника постачальника (за довіреністю від 16.03.2018) Браславця Б.М., 23.03.2018 було складено акт перевірки та повернення продовольства №18 про те, що 23.03.2018 до Краматорського прикордонного загону прибув автомобіль з вантажем риби замороженої вагою 2000 кг за накладною від 05.03.2018 №цбз00476, однак в ході приймання товару було встановлено, що строк придатності товару становить менше 75% від терміну зберігання даного виду товару з дня поставки його на склад замовника. Комісія прийшла до висновку, що поставлена продукція не відповідає умовам ДСТУ 4868:2007 та ДСТУ 4378:2005 (дата виготовлення товару що прибув на склад в/ч 2382 серпень 2017 року, строк його придатності 24 місяці вказаний у маркуванні), товар доставлений з порушенням умов договору та правил транспортування, оскільки автомобіль, що доставив товар не обладнаний холодильною установкою, тому товар підлягає поверненню постачальнику.
При цьому, у складених актах №17 від 22.03.2018 та №18 від 23.03.2018 міститься відмітка про відмову представника постачальника від їх підписання.
Таким чином, обставини, зазначені у актах є свідченням поставки 22.03.2018 товару неналежної якості, у зв`язку з чим його було повернуто постачальнику.
Крім того, твердження апелянта, про те, що відмова 22.03.2018 службових осіб військової частини НОМЕР_2 від підписання акту приймання-передачі товару на перевезення №123 від 05.03.2018, свідчить про неправомірні дії товароодержувача, який зобов`язаний був спочатку прийняти товар, а потім приймати рішення щодо якості товару, зауважуючи при цьому, що прийняття товару за якістю та кількістю відносяться до повноважень замовника, відхиляються колегією суддів, оскільки згідно приписів ст. 678 ЦК України покупець вправі відмовитися від прийняття товару та вимагати від продавця його заміни в разі отримання покупцем товару неналежної якості.
Також, відповідачем направлявся позивачу лист №78/03 від 26.03.2018 з пропозицією внести зміни до п. 2.2 договору №41-18 від 27.02.2018 про зменшення терміну зберігання даного товару до 55%, який визначено у документах, що підтверджують якість товару, додавши при цьому, проект додаткової угоди.
У відповідь на цю пропозицію позивач направив листа №722/387 від 28.03.2018, у якому запропонував постачальнику діяти в межах умов укладеного договору.
Позивач вказує, що відповідач допустив прострочення виконання своїх договірних зобов`язань, поставивши товар лише 13.08.2018, замість встановленого у заявці терміну для поставки з 05.03.2018 по 25.03.2018.
Саме, після отримання товару, Військова частина НОМЕР_1 здійснила оплату його вартості, що підтверджується платіжним дорученням №1332 від 20.08.2018.
На переконання відповідача, ним було поставлено товар за замовленням позивача 22.03.2018, а отже, своєчасно, в межах двадцятиденного строку, передбаченого у заявці та договорі.
Однак, колегія суддів не погоджується з даним твердженням відповідача, оскільки, положеннями пункту 5.8 укладеного між сторонами договору №41-18 від 27.02.2018, визначено, шо датою прийняття товару є дата, вказана уповноваженою особою товароодержувача при отриманні товару в акті приймання-передачі товару на перевезення.
Як вбачається з акту приймання-передачі товару на перевезення №123 від 05.03.2018, товароодержувачем було прийнято поставлений відповідачем товар (риба заморожена (хек та (або) сайда) в кількості 2000 кг на суму 114 480 грн.) 13.08.2018, про що міститься відмітка у акті з підписом уповноваженої особи Чумак С.П. та проставленням печатки військової частини НОМЕР_2 .
Отже, фактична поставка товару згідно заявки на постачання продовольства №722/16 від 05.03.2018, відбулась саме 13.08.2018, а відтак з порушенням строків поставки, оскільки кінцевим терміном поставки було 25.03.2018.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Пунктом 7.3 договору №41-18 від 27.02.2018 встановлено, що за порушення строку поставки товару, що постачається, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення поставки.
Кінцевим терміном поставки продукції (риби охолодженої) вартістю 114 480 грн., у відповідності до умов заявки було 25.03.2018.
Утім, як встановлено судом, відповідач порушив строк виконання зобов`язання, здійснивши поставку лише 13.08.2018.
Отже, прострочення поставки товару відбулось за період з 26.03.2018 по 12.08.2018.
Враховуючи викладене та з огляду на вірно складений позивачем розрахунок пені (0,1% від суми несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення), судом першої інстанції правомірно стягнуто з відповідача на користь позивача 20 835,36 грн. пені.
Стосовно позовної вимоги про стягнення штрафу у розмірі 2 289,60 грн., за поставку неякісного товару, слід зазначити наступне.
Згідно п. 7.4 договору у разі поставки товару з порушенням вимог пункту 2.1 та пункту 2.2 договору постачальник зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі 2% вартості недоброякісного товару. Сплата штрафу не звільняє від виконання зобов`язань.
Натомість, як вбачається з матеріалів справи, жодних зауважень щодо якості товару, поставленого 13.08.2018 ні замовником, ні товароодержувачем заявлено не було, відтак за висновком суду, вимога про стягнення штрафу з відповідача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).
Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кап-Прод» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 19.02.2019 у справі №925/1041/18 без змін.
2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника відповідача у справі.
3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню в касаційному порядку згідно п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 08.07.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко