РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.07.2019Справа № 910/4479/19

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Фізичної особи-підприємця Сергієнка Володимира Івановича

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу «Запорізьке територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця»

про стягнення 21 662,09 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Сергієнко Володимир Іванович (надалі ФОП ОСОБА_1 .) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу «Запорізьке територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» (надалі АТ «Українська залізниця») про стягнення 60 698,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати поставленого на підставі договору поставки №УЗ/ЦБМЕС-1895/Ю від 12.07.2018 товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 39 036,41 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача пені у розмірі 10 577,35 грн., 3% річних у розмірі 1 761,57 грн. та інфляційних у розмірі 9 323,17 грн., що в загальному складає суму у розмірі 60 698,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.2019 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив.

03.06.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заявник звертає увагу на те, що сума основного боргу у розмірі 39 036,41 грн. була сплачена відповідачем 15.04.2019, а стосовно заявленої пені, 3% річних та інфляційних АТ «Українська залізниця» заперечує з огляду на те, що строки оплати поставленого товару порушені не були, а відтак підстави для їх стягнення відсутні.

13.06.2019 до Господарського суду міста Києва від ФОП Сергієнко В.І. надійшла заява в якій позивач вказує на те, що при складанні позовної заяви ним допущено технічну описку, замість « 3% річних» зазначено «проценти за користування чужими грошовими коштами», у зв`язку з чим заявник просить вважати правильним замість «процентів за користування чужими грошовими коштами» « 3% річних», а також заявляє про зменшення розміру позовних вимог та просить стягнути з відповідача на його користь 3% річних у розмірі 1 761,57 грн., пеню у розмірі 10 577,35 грн. та інфляційні у розмірі 9 323,17 грн.

Суд приймає зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку з чим подальший розгляд справ буде здійснюватись в межах суми 3% річних у розмірі 1 761,57 грн., пені у розмірі 10 577,35 грн. та інфляційних у розмірі 9 323,17 грн.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Суд звертає увагу на те, що під час визначення ціни позову в позовній заяві позивачем помилково було вказано суму у розмірі 57 698,50 грн., що мало наслідком допущення технічної описки в ухвалі Господарського суду міста Києва від 10.05.2019.

Вказана описка підлягає виправленню на підставі ст. 243 Господарського процесуального кодексу України, а відтак під час прийняття рішення у даній справі суд виходить із того, що ціна позову Фізичної особи-підприємця Сергієнка Володимира Івановича, при подачі позовної заяви до суду, становила 60 698,50 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

18.07.2018 між АТ «Українська залізниця» (замовник) та ФОП Сергієнко В.І. (постачальник) був укладений договір поставки №УЗ/ЦБМЕС-1895/Ю (надалі «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого постачальник передає у власність замовника, а замовник оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації, що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною. Постачальник передає у власність замовника товар на умовах, зазначених в договорі.

Згідно з п. 7.2 Договору розрахунки за поставлений товар здійснюється протягом 10 днів з дати реєстрації податкової накладної, оформленої та зареєстрованої у відповідності до вимог чинного законодавства України та дати отримання замовником необхідних документів (копія залізничної накладної, оригінал рахунку-фактури, оригінал акту приймання передачі). Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної.

На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 168 506,66 грн., що підтверджується доданими до позовної заяви видатковими накладними, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Відповідачем оплачено поставлений на підставі Договору товар на суму 168 506,66 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1440649 від 18.12.2018 та №1746984 від 15.04.2019.

Спір у справі виник у зв`язку із несвоєчасною оплатою відповідачем поставленого згідно Договору товару, у зв`язку з чим позивач заявляє про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 761,57 грн., пені у розмірі 10 577,35 грн. та інфляційних у розмірі 9 323,17 грн.

Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видаткові накладні №№: ФПД:002018 від 21.07.2018, ФПД:002367 від 24.07.2018, ФПД:002348 від 24.07.2018, ФПД:002437 від 24.07.2018, ФПД:003146 від 28.07.2018, ФПД:003344 від 31.07.2018, ФПД:003389 від 31.07.2018, ФПД:003877 від 04.08.2018, ФПД:004289 від 07.08.2018, ФПД:004788 від 07.08.2018, ФПД:004790 від 07.08.2018, ФПД:004814 від 11.08.2018, ФПД:004975 від 11.08.2018, ФПД:005192 від 14.08.2018, ФПД:005965 від 18.08.2018, ФПД:008457 від 04.09.2018, ФПД:006880 від 27.08.2018, ФПД:006707 від 25.08.2018, ФПД:005978 від 16.08.2018, ФПД:008472 від 24.08.2018, ФПД:006169 від 21.08.2018, ФПД:006319 від 11.08.2018 та ФПД:009328 від 01.09.2018) підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару згідно Договору на загальну суму 168 506,66 грн.

В свою чергу, відповідачем оплачено поставлений товар на суму 168 506,66 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1440649 від 18.12.2018 та №1746984 від 15.04.2019.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач заперечує стосовно твердження позивача про несвоєчасну оплату поставленого товару з огляду на те, що умови п. 7.2 Договору встановлюють строк оплати товару після отримання замовником, зокрема, актів приймання-передачі товару, в той час як позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу направлення та навіть складання відповідних актів приймання-передачі товару.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача виходячи з наступного.

Пунктом 8.1 Договору сторони дійшли згоди про те, що прийом товару здійснюється замовником у відповідності з Інструкцією №П-6 від 15.06.56 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю» та Інструкцією №П-7 від 25.06.66 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю» при наявності товарносупровідних документів: товаро-транспортної накладної, пакувальних аркушів, рахунку фактури, документів підтверджуючих якість.

Відповідно до пункту 29 Інструкції П-7 за результатами приймання продукції, визначеними у пунктах 19, 20 цієї інструкції осіб, тобто представника покупця, і за необхідності представника постачальника, складається акт про фактичну якість та комплектацію продукції. Акт має бути складено в день завершення приймання продукції.

Пунктом 6 Інструкції П-7 визначено граничні строки, протягом яких продукція має бути перевірена за якісними показниками, та складено відповідний акт.

Слід зауважити, що системний аналіз положень Інструкції П-7 дає підстави для висновку про те, що саме на покупця покладено обов`язок здійснити прийомку товару та скласти відповідний акт. Представник постачальника залучається до складання акту у виключних, передбачених умовами договору чи інструкцією випадках (пункти 16-19 Інструкції П-7).

За приписами статті 689 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Суд відзначає, що за умовами п. 7.2 Договору днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної.

Всі наявні в матеріалах справи видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств, при цьому, жодного заперечення стосовно якості та кількості отриманого товару в матеріалах справи не міститься.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.5. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Отже, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема статті 9 названого Закону та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 06.06.2019 у справі №906/953/17.

Більш того, відповідач жодного разу не звертався до позивача з вимогами передати належним чином складені акти для виконання своїх грошових зобов`язань, а повна сплата ним вартості поставленого товару свідчить про наявність у нього повного пакету документів переданих на виконання п. 7.2 Договору.

З огляду на викладене, твердження відповідача про неотримання актів приймання-передачі товару судом не приймається до уваги.

Отримання відповідачем товару на суму 168 506,66 грн. підтверджується такими видатковими накладними: №№: ФПД:002018 від 21.07.2018, ФПД:002367 від 24.07.2018, ФПД:002348 від 24.07.2018, ФПД:002437 від 24.07.2018, ФПД:003146 від 28.07.2018, ФПД:003344 від 31.07.2018, ФПД:003389 від 31.07.2018, ФПД:003877 від 04.08.2018, ФПД:004289 від 07.08.2018, ФПД:004788 від 07.08.2018, ФПД:004790 від 07.08.2018, ФПД:004814 від 11.08.2018, ФПД:004975 від 11.08.2018, ФПД:005192 від 14.08.2018, ФПД:005965 від 18.08.2018, ФПД:008457 від 04.09.2018, ФПД:006880 від 27.08.2018, ФПД:006707 від 25.08.2018, ФПД:005978 від 16.08.2018, ФПД:008472 від 24.08.2018, ФПД:006169 від 21.08.2018, ФПД:006319 від 11.08.2018 та ФПД:009328 від 01.09.2018.

При цьому, з матеріалів справи вбачається реєстрація позивачем податкових накладних у такі дати:

- за видатковими накладними №№ ФПД:002018 від 21.07.2018, ФПД:002367 від 24.07.2018, ФПД:002348 від 24.07.2018, ФПД:002437 від 24.07.2018, ФПД:003146 від 28.07.2018, ФПД:003344 від 31.07.2018 та ФПД:003389 від 31.07.2018 13.08.2018;

- за видатковими накладними №№ ФПД:003877 від 04.08.2018, ФПД:004289 від 07.08.2018, ФПД:004788 від 07.08.2018, ФПД:004790 від 07.08.2018, ФПД:004814 від 11.08.2018, ФПД:004975 від 11.08.2018, ФПД:005192 від 14.08.2018 та ФПД:006319 від 11.08.2018 29.08.2018;

- за видатковими накладними №№ ФПД:005965 від 18.08.2018, ФПД:005978 від 16.08.2018, ФПД:006169 від 21.08.2018, ФПД:006880 від 27.08.2018, ФПД:006707 від 25.08.2018, ФПД:008472 від 24.08.2018 12.09.2018,

- ФПД:008457 від 04.09.2018 та ФПД:009328 від 01.09.2018 25.09.2018.

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, п. 7.2 Договору та моменту сплати за отриманий товар відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати поставленого на підставі Договору товару.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується несвоєчасна оплата відповідачем за переданий позивачем на підставі Договору товар. Відповідачем факт прострочення виконання зобов`язання не спростовано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

ФОП Сергієнко В.І. заявлено до стягнення з АТ «Українська залізниця» 3% річних у розмірі 1 761,57 грн., пеню у розмірі 10 577,35 грн. та інфляційні у розмірі 9 323,17 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за загальний період з 24.08.2018 по 04.04.2019.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що у випадку порушення строків оплати замовник сплачує постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочки, включаючи день оплати.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий розрахунок судом встановлено, що позивачем не враховано положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Так, прострочка виконання грошового зобов`язання за видатковими накладними №№ ФПД:003877 від 04.08.2018, ФПД:004289 від 07.08.2018, ФПД:004788 від 07.08.2018, ФПД:004790 від 07.08.2018, ФПД:004814 від 11.08.2018, ФПД:004975 від 11.08.2018, ФПД:005192 від 14.08.2018 та ФПД:006319 від 11.08.2018 починається з 11.09.2018, оскільки останній день оплати (09.09.2018) припадає на вихідний.

Також, прострочка виконання грошового зобов`язання за видатковими накладними №№ ФПД:005965 від 18.08.2018, ФПД:005978 від 16.08.2018, ФПД:006169 від 21.08.2018, ФПД:006880 від 27.08.2018, ФПД:006707 від 25.08.2018, ФПД:008472 від 24.08.2018 починається з 25.09.2018, оскільки останній день оплати (23.09.2018) припадає на вихідний.

Здійснивши власний розрахунок, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 10 568,26 грн., 3% річних у розмірі 1 761,57 грн. та інфляційні у розмірі 9 323,17 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь ФОП Сергієнко В.І. пені у розмірі 10 568,26 грн. та 3% річних у розмірі 1 761,57 грн. та інфляційних у розмірі 9 323,17 грн. В задоволенні інших позовних вимог (пеня у розмірі 9,09 грн.) необхідно відмовити з викладених обставин.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Сергієнка Володимира Івановича задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі виробничого підрозділу «Запорізьке територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» (03035, м. Київ, вул. Льва Толстого, будинок 61; ідентифікаційний код філії 41149437) на користь Фізичної особи-підприємця Сергієнка Володимира Івановича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пеню у розмірі 10 568 (десять тисяч п`ятсот шістдесят вісім) грн. 26 коп., 3% річних у розмірі 1 761 (одна тисяча сімсот шістдесят одна) грн. 57 коп., інфляційні у розмір 9 323 (дев`ять тисяч триста двадцять три) грн. 17 коп. та судовий збір у розмірі 1 920 (одна тисяча дев`ятсот двадцять) грн. 19 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий