ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2019м. ДніпроСправа № 904/1802/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, провулок Дежньова, буд.9; ідентифікаційний код 03342184)

до Фізичної особи-підприємця Мироненка Ігоря Яковича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про стягнення 122 089 грн. 59 коп.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Позивач - Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№1853/19 від 03.05.2019р.) до відповідача - Фізичної особи-підприємця Мироненка Ігоря Яковича, в якій просить суд стягнути 122 089 грн. 59 коп., що складає 104 087 грн. 77 коп. - заборгованості за спожиту з 22.12.2015р. по 25.12.2017р. теплову енергію, 14 062 грн. 97 коп. - суму збитків від інфляції та 3 938 грн. 85 коп. - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.05.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №904/1802/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у заяві (вх.№21952/19 від 20.05.2019р., яка надійшла засобами електронного зв`язку та вх.№23606/19 від 28.05.2019р.) з запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження просить суд розглядати справу №904/1802/19 за правилами загального позовного провадження та надати час на надання відзиву з часу отримання позову, який не отримано, а не з дати отримання ухвали про відкриття провадження у справі. Також у вказаній заяві відповідач заявляє про застосування строку позовної давності до суми боргу, що знаходиться поза строку позовної давності станом на момент звернення з позовом до суду, а саме 03.05.2019р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2019р. відмовлено в задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Мироненка Ігоря Яковича із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач у заяві (вх.№28798/19 від 11.06.2019р., яка надійшла засобами електронного зв`язку) зазначає про те, що: - позов про стягнення з Фізичної особи-підприємця Мироненка Ігоря Яковича суми 104 087 грн. 77 коп., як повернення вартості безпідставно набутого майна, вже розглядалося у справі 904/1821/18 за результатами розгляду якого було відмовлено в задоволенні позовних вимог; - згідно статті 121 Цивільного процесуального кодексу України дана справа не підсудна господарському суду, оскільки Мироненко Ігор Якович володіє приміщеннями як фізична особа - громадянин України та не здійснював у спірній період в цих приміщеннях господарську діяльність.

Листом Господарського суду Дніпропетровської області (вих.№904/1802/19/23991/19 від 18.06.2019р.) для повного та всебічного розгляду справи №904/1802/19 було здійснено запит справи №904/1821/18 судді Назаренко Н.Г., якою надано вказану справу.

Листом Господарського суду Дніпропетровської області (вих.№904/1802/19/23992/19 від 18.06.2019р.) для повного та всебічного розгляду справи №904/1802/19 було здійснено запит справи №904/9485/17 судді Васильєву О.Ю., яким надано вказану справу.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ухвала від 08.05.2019р. про відкриття провадження у справі була надіслана учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу. За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та про необхідність подання витребуваних судом документів.

При цьому, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів.

Таким чином, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень.

Частиною 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Проте, відповідач відзиву на позов не надав.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Інформації від 23.04.2019р. №164543452 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта власником нежитлового приміщення відділення банку, вбудованого в І поверх 5-ти поверхового будинку за адресою: АДРЕСА_2 є фізична особа Мироненко Ігор Якович .

Також відповідно до Інформації від 23.04.2019р. №164546316 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта власником нежитлового приміщення, вбудованого в перший поверх та підвальну частину чотириповерхного житлового будинку, загально площею 185,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 є фізична особа Мироненко Ігор Якович .

Позивач стверджує, що за період з 22.12.2015р. по 25.12.2017р. Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" поставлено, а Фізичною особою-підприємцем Мироненком Ігорем Яковичем прийнято теплову енергію на загальну суму 104 087 грн. 77 коп., проте останній не сплачував вартість отриманої теплової енергії за тарифами, передбаченими для категорії "інші споживачі"; відповідач проти цього заперечує, що і є причиною виникнення спору.

Досліливши матеріали справи, оцінивши докази і їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає часковому задоволенню з огляду на таке.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2018р. у справі №904/1821/18 за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до Фізичної особи-підприємця Мироненка Ігоря Яковича про повернення вартості безпідставно набутого майна у сумі 104 087 грн. 77 коп. встановлено, що оскільки відповідач отримував надані позивачем послуги з постачання теплової енергії, то в цьому випадку фактично склалися договірні відносини.

Також згідно з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017р. у справі №904/9485/17 за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», м. Кривий Ріг Дніпропетровської області до Фізичної особи - підприємця Мироненка Ігоря Яковича, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області про визнання договору укладеним, яке набрало законної сили 26.12.2017р., позовні вимоги задоволено у повному обсязі, визнано укладеним між Комунальним підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» (50000, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9; ідентифікаційний код 03342184) та Фізичною особою - підприємцем Мироненком Ігорем Яковичем ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з дати набрання цим рішенням законної сили договір на постачання теплової енергії від 04.10.2017р. №11570.

Згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.05.2019р. за № відповідач, як Фізична особа-підприємець Мироненко Ігор Якович зареєстрований з 10.04.2001 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості за теплову енергію за період з 22.12.2015р. по 25.12.2017р. за адресою АДРЕСА_3 позивачем було поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 104 087 грн. 77 коп., що не спростовано відповідачем.

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на: 1) проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем/виробником за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями згідно з нормативними документами: допустима тривалість перерв у наданні послуг, їх періодичність встановлюються Кабінетом Міністрів України на підставі стандартів, нормативів, норм, порядків та правил експлуатації, проведення випробувань теплових мереж, поточного і капітального ремонтів, реконструкції об`єктів житлового фонду; 2) міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами; 3) ліквідацію наслідків аварій або дії обставин непереборної сили; перерва у наданні комунальних послуг, яка виникла внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, має бути ліквідована у найкоротші терміни, що визначаються нормативними документами; якщо ліквідація наслідків аварії або дії обставин непереборної сили потребує більше однієї доби, виконавець/виробник спільно з органами місцевого самоврядування здійснює заходи щодо зменшення її негативного впливу на споживачів.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" (в редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин) розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Отже, строк оплати за спожиту відповідачем теплову енергію вважається таким, що настав, і відповідач повинен був оплатити за спожиту теплову енергію:

- за грудень 2015р. (пр. Гагаріна, 52 прим. 1) у сумі 2 480 грн. 27 коп. до 20.01.2016р.;

- за січень 2016р. (пр. Гагаріна, 52 прим. 1) у сумі 10 753 грн. 73 коп. до 20.02.2016р.;

- за січень 2016р. (вул. Пушкіна, буд.3 прим.17) у сумі 2 746 грн. 01 коп. до 20.02.2016р.;

- за лютий 2016р. (пр. Гагаріна, 52 прим. 1) у сумі 6 558 грн. 60 коп. до 20.03.2016р.;

- за лютий 2016р. (вул. Пушкіна, буд.3 прим.17) у сумі 2 646 грн. 56 коп. до 20.03.2016р.;

- за березень 2016р. (пр. Гагаріна, 52 прим. 1) у сумі 5 621 грн. 66 коп. до 20.04.2016р.;

- за березень 2016р. (вул. Пушкіна, буд.3 прим.17) у сумі 1 720 грн. 57 коп. до 20.04.2016р.;

- за квітень 2016р. (пр. Гагаріна, 52 прим. 1) у сумі 749 грн. 55 коп. до 20.05.2016р.;

- за квітень 2016р. (вул. Пушкіна, буд.3 прим.17) на суму 1 260 грн. 61 коп. до 20.05.2016р.;

- за жовтень 2016р. (пр. Гагаріна, 52 прим. 1) на суму 2 213 грн. 61 коп. до 20.11.2016р.;

- за листопад 2016р. (пр. Гагаріна, 52 прим. 1) у сумі 5 761 грн. 25 коп. до 20.12.2016р.;

- за листопад 2016р. (вул. Пушкіна, буд.3 прим.17) у сумі 1 172 грн. 78 коп. до 20.12.2016р.;

- за грудень 2016р. (пр. Гагаріна, 52 прим. 1) у сумі 7 811 грн. 52 коп. до 20.01.2017р.;

- за грудень 2016р. (вул. Пушкіна, буд.3 прим.17) у сумі 2 389 грн. 53 коп. до 20.01.2017р.;

- за січень 2017р. (пр. Гагаріна, 52 прим. 1) у сумі 10 728 грн. 51 коп. до 20.02.2017.;

- за січень 2017р. (вул. Пушкіна, буд.3 прим.17) у сумі 2 606 грн. 76 коп. до 20.02.2017р.;

- за лютий 2017р. (пр. Гагаріна, 52 прим. 1) у сумі 8 625 грн. 34 коп. до 20.03.2017р.;

- за лютий 2017р. (вул. Пушкіна, буд.3 прим.17) у сумі 2 378 грн. 24 коп. до 20.03.2017р.;

- за березень 2017р. (пр. Гагаріна, 52 прим. 1) у сумі 4 717 грн. 38 коп. до 20.04.2017р.;

- за березень 2017р. (вул. Пушкіна, буд.3 прим.17) у сумі 1 681 грн. 28 коп. до 20.04.2017р.;

- за квітень 2017р. (вул. Пушкіна, буд.3 прим.17) у сумі 57 грн. 53 коп. до 20.05.2017р.;

- за жовтень 2017р. (пр. Гагаріна, 52 прим. 1) у сумі 1 169 грн. 76 коп. до 20.11.2017р.;

- за жовтень 2017р. (вул. Пушкіна, буд.3 прим.17) у сумі 249 грн. 29 коп. до 20.11.2017.;

- за листопад 2017р. (пр. Гагаріна, 52 прим. 1) у сумі 6 692 грн. 55 коп. до 20.12.2017р.;

- за листопад 2017р. (вул. Пушкіна, буд.3 прим.17) у сумі 1 150 грн. 58 коп. до 20.12.2017.;

- за грудень 2017р. (пр. Гагаріна, 52 прим. 1) у сумі 7 977 грн. 37 коп. до 20.01.2018р.;

- за грудень 2017р. (вул. Пушкіна, буд.3 прим.17) у сумі 1 380 грн. 70 коп. до 20.01.2018р.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідачем не надано.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Частиною 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається позивач звернувся з позовом до суду 25.04.2019р., про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті, у якому судом отримано позовну заяву з доданими до неї документами.

Таким чином, строк позовної давності для погашення заборгованості за спожиту відповідачем теплову енергію за грудень 2015р., січень 2016р., лютий 2015р. та березень 2016р. закінчився відповідно 20.01.2019р., 20.02.2019р., 20.03.2019р. та 20.04.2019р.

Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності.

Тому в межах позовної давності заборгованість відповідача перед позивачем становить 71 560 грн. 37 коп. (за період заборгованості з квітня 2016р. (строк оплати 20.05.2019р.) по грудень 2017р. (строк оплати 20.01.2018р.).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, після перерахунку інфляційні нарахування становлять 2 081 грн. 31 коп. (за загальний період з червня 2017р. по лютий 2019р.), а річні - 731 грн. 07 коп. (за загальний період з 21.05.2017р. по 05.04.2019р.).

При перерахунку інфляційних нарахувань та річних судом враховано, що заборгованість за теплову енергію за період з грудня 2015р. по березень 2016р. знаходиться поза межами позовної давності, а тому інфляційні нарахування та річні на вказану заборгованість не можуть бути нараховані, оскільки вони є похідними від вказаних сум.

Одночасно суд не погоджується з думкою відповідача, що вказана справа не підсудна господарському суду з огляду на наступне.

По-перше, відповідач помилково посилається на статтю 121 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки господарське судочинство здійснюється за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України.

По-друге, відповідно до статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу; позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу; відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, відповідачами у господарському процесі мають бути, у тому числі і фізичні особи - підприємці, яким у даному випадку і є відповідач.

Що стосується твердження відповідача щодо дослідження обставин у справі №904/1821/18 стосовно того, що відповідач ніколи не здійснював підприємницьку діяльність, то таке твердження не підтверджується рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2018р. у справі №904/1821/18, оскільки такі обставини вказаним рішенням встановлені не були, а, як зазначалося вище, було встановлено, що, відповідач отримував надані позивачем послуги з постачання теплової енергії, і між сторонами фактично склалися договірні відносини.

З урахуванням вищевикладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати у розмірі 1 170 грн. 20 коп. слід покласти на відповідача.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, провулок Дежньова, буд.9; ідентифікаційний код 03342184) до Фізичної особи-підприємця Мироненка Ігоря Яковича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про стягнення 122 089 грн. 59 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мироненка Ігоря Яковича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, провулок Дежньова, буд.9; ідентифікаційний код 03342184) 71 560 (сімдесят одна тисяча п`ятсот шістдесят) грн. 37 коп. - заборгованості, 2 081 (дві тисячі вісімдесят одна) грн. 31 коп. - інфляційних нарахувань, 731 (сімсот тридцять одна) грн. 07 коп. - річних та 1 170 (одна тисяча сто сімдесят) грн. 21 коп. - витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

08.07.2019