ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/474/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.

суддів: Аленіна О.Ю., Лавриненко Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Одеської області від 22.04.2019

суддя Погребна К.Ф.

час та місце ухвалення рішення: 15:53:12 год., м. Одеса

повний текст складено 26.04.2018.

по справі № 916/474/19

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до відповідача Комунального підприємства теплових мереж «ЮЖТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО»

про стягнення 7 102,69грн.

ВСТАНОВИВ

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства теплових мереж «ЮЖТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» про стягнення боргу у загальній сумі 7 102, 69 грн., у тому числі: пеня у сумі 6004, 33 грн. та три проценти річних у сумі 1098, 36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 8023/1718-БО-23 від 13.09.2017 в частині своєчасної оплати за поставлений газ.

27.03.2019 Комунальне підприємство теплових мереж «Южтеплокомуненерго» подало до Господарського суду відзив на позовну заяву, в якому останній просить зменшити на розмір пені, яку позивач вимагає стягнути з відповідача за Договором №8023/1718-БО-23 від 13.09.2017 до 1 гривні.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.04.2019 позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства теплових мереж «ЮЖТЕПЛОКОМУНЕНРГО» - задоволено частково, яким стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж «ЮЖТЕПЛОКОМУНЕНРГО» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» пеню в розмірі 3 002, 17 грн.; 3% річних в сумі 1 098, 36 грн. та судовий збір в сумі 1 921 грн.; в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позовні вимоги АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» є обґрунтовані, підтверджуються належними та допустимими докази та підлягають частковому задоволенню, з огляду на зменшення пені.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення Господарського суду Одеської області від 22.04.2019 у справі №916/474/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 3002, 16 грн. скасувати та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо стягнення пені в розмірі 3002, 16 грн., у стягненні якої було відмовлено, - задовольнити в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги:

Скаржник вважає, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваного судового рішення було в повному обсязі досліджено всі фактичні обставини справи, які суттєве значення мали для вирішення справи по суті.

Зокрема, суд першої інстанції при зменшенні розміру пені мав врахувати майновий стан сторін, які беруть учать у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, які беруть участь у зобов`язанні.

Також, скаржником зазначається, що судом першої інстанції необґрунтовано було застосовано до спірних правовідносин ст. 233 ГК України, не з`ясувавши всіх обставин, з`ясування яких передбачене згаданою нормою.

АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що господарський суд при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

Скаржник вказує, що при розгляді справи судом взагалі не було з`ясовано, чи були заподіяні позивачу збитки неналежним виконанням зобов`язання, а також не було оцінено розмір таких збитків.

Отже, скаржник зазначає, що місцевий господарський суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до порушення ст.233 ГК України, ст.ст. 525, 526, 551, 599, 625 ЦК України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 916/474/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Одеської області від 22.04.2019.

Розгляд апеляційної скарги визначено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлено Комунальному підприємству теплових мереж «ЮЖТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання даної ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, відзив має надійти до Південно-західного апеляційного господарського суду не пізніше десятого дня з дня вручення про відкриття апеляційного провадження у справі, з урахуванням строків поштового перебігу.

10.06.2019 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Комунального підприємства теплових мереж «ЮЖТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО», в якому останній просить рішення Господарського суду Одеської області від 22.04.2019 по справі №916/474/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - без задоволення.

В обґрунтування відзиву Комунальне підприємство теплових мереж «ЮЖТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» зазначає, що рішення Господарського суду Одеської області від 22.04.2019 прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховує всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, а норми як процесуального так і матеріального права застосовані вірно. Також, судом в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в судовому рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Отже, відповідач вважає, що при таких обставинах апеляційна скарга АТ НАК «Нафтогаз України» не підлягає задоволенню в повному обсязі, а рішення Господарського суду Одеської області від 22.04.2019 у справі №916/474/19 необхідно залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частини 13 статті 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, копію вищевказаної ухвали суду від 29.05.2019 відповідач отримав 05.06.2019, а позивач отримав 03.06.2019.

Однак, до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог статті 282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 13.09.2017 між ПАТ НАК «Нафтогаз України» та Комунальним підприємством «Южтеплокомуненерго» укладено договір №8023/1718-КП-23 постачання природного газу (а.с.18-27).

За умовами вищезазначеного договору, відповідно до п. 1.1. визначено, що Постачальник зобов`язався поставить у власність споживачеві у 2017-2018 роках природний газ (надалі - газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити цього, на умовах цього договору.

Положеннями пункту 1.2. Договору встановлено, що газ постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетним установам/організаціям.

Згідно із пунктом 2.1 Договору визначено, що Постачальник передає Споживачу з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно) природній газ орієнтовним обсягом до 825 (вісімсот двадцять п`ять) тис.куб.м. у тому числі по місяцях (тис.куб.м): жовтень - 60, листопад - 100, грудень - 160, січень - 200, лютий - 160, березень - 145.

Відповідно до положень п.3.7. Договору визначено, що приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання природнього газу Споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу.

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором встановлюється положеннями. На дату укладання договору ціна на природній газ становить 4 942грн за 1000 куб м. (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної ціни застосовується коефіцієнту 1,6. У разу зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін.

Згідно із пунктом 5.2. Договору, ціна за 1000 куб. м газу на дату укладання договору становить 7 907,20 грн. крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 9 488,64грн.

Відповідно до п.6.1. Договору визначено, що оплата за природний газ проводиться Споживачем виключно грошовими коштами 100- відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природній газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 12.1. договору визначено, що Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» передало в власність відповідача КП «Комунальне підприємство «Южтеплокомуненерго» природній газ на загальну суму 6 524 692,50 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, але КП Комунальне підприємство «Южтеплокомуненерго» оплату за переданий газ здійснювало несвоєчасно та не виконало зобов`язання у строк, визначений у Договору, чим порушило умови господарського зобов`язання, зокрема, п.6.1. Договору.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання вищенаведених умов договору ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» передало у власність КП «Комунальне підприємство «Южтеплокомуненерго» природній газ на загальну суму 6 524 692,50 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу.

Отже, прийняття відповідачем природного газу від позивача є підставою виникнення у відповідача зобов`язання оплатити поставлений природний газ відповідно до чинного законодавства та умов договору відповідно до пункту 6.1. Договору.

За ствердженнями позивача, останній сумлінно виконував свої обов`язки за договором, тоді як відповідачем протягом періоду поставки несвоєчасно проводились розрахунки за поставлений природний газ, що не спростовано останнім в ході розгляду справи.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем умов договору №8023/1718-Б)-23 купівлі-продажу природного газу від 13.09.2017 року, які призвели до нарахування пені, 3% річних, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» було вимушене звернутись до господарського суду з позовом, з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Разом з тим невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несвоєчасна сплата відповідачем природного газу) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.

При цьому боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

В свою чергу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

За таких обставин, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що відповідач виконав свої зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У зв`язку з порушення відповідачем строків оплати за отриманий природній газ, позивачем нараховано відповідачу пеню в сумі 6 004,33грн.

За змістом положень статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання в частині оплати поставленого природного газу не виконав у встановлений договором строк, то відповідно відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, що в свою чергу тягне за собою відповідні правові наслідки.

При цьому невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несвоєчасна сплата відповідачем вартості природного газу) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несвоєчасна сплата відповідачем вартості природного газу) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2. договору сторони передбачили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1. договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

За приписами ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 193 ГК України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України визначено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Частини 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

У зв`язку з тим, що відповідачем відзиві на позов просив суд зменшити розмір пені до 1 грн., посилаючись на те, що невиконання відповідачем договірних зобов`язань виникло з об`єктивних і незалежних від боржника причин та обставин, зокрема, значну заборгованість бюджету за субсидії і пільги споживачів і їх неплатоспроможність, а також врахувати специфіку діяльності підприємства відповідача, ступінь виконання боржником зобов`язань за договором, співрозмірність розміру неустойки наслідкам порушення та врахувати майнові інтереси обох сторін, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду щодо зменшення пені на 50%, а саме: до 3002 грн.

Отже, твердження апелянта щодо того, що судом першої інстанції необґрунтовано було застосовано до спірних правовідносин ст. 233 ГК України, колегією суддів апеляційної інстанції до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанцій вирішуючи даний спір, встановив, що на час звернення з даним позовом, відповідач погасив перед позивачем основний борг за поставлений природний газ в повному обсязі, при цьому плата за спожитий природний газ залежала від сплати за опалення та гарячу воду населенням, які мають заборгованість, оскільки за п. 1.2. договору, предметом правочину є постачання газу виключно для виробництва теплової енергії для потреб населення.

З огляду на вище зазначене, з урахуванням клопотання відповідача про зменшення розміру пені та враховуючи вимоги ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України, місцевий господарський суд, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для зменшення розміру пені на 50 %, стягнувши з відповідача на користь позивача 3002 грн. пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій (ч. 2 ст. ст. 233 ГК України).

За ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення суми пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Такий правовий висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 903/827/17 та від 20.09.2018 № 905/2953/17.

Відтак, враховуючи встановлене судом першої інстанції та зазначені вище норми пава, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанцій про наявність правових підстав для зменшення пені у зв`язку з тим, що стягнена з відповідача на користь позивача сума пені у розмірі 50 % на суму 3002 грн. є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання Комунальним підприємством «Южтеплокомуненерго» зобов`язань та проявом балансу між інтересами кредитора і боржника та узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення.

За приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації», у справі «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 22.04.2019 у справі №916/474/19 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 22.04.2019 у справі № 916/474/19- залишити без змін.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Головуючий суддя: І.Г. Філінюк

Судді: О.Ю. Аленін

Л.В. Лавриненко