ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2751/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Солдатовій М.Ю.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал", м.Харків
до Акціонерного товариства "Харківобленерго", м.Харків
про стягнення 1 526 834,76грн.
за участю представників:

від позивача: Здоровець С.В., довіреність № 01.01-14/7903-18 від 17.12.2018

від відповідача: Квіцінська А.І., довіреність № 01-26/741 від 18.01.2019

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківводоканал" (далі за текстом - позивач), звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерної компанії "Харківобленерго" (далі за текстом - відповідач) про стягнення 1526834,76грн., з яких: 623875,32грн. збитків та 902959,44грн. двократної вартості недовідпущеної електричної енергії.

На підтвердження своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачем в період з 18.08.2016 по 31.10.2016 було протиправно припинено електропостачання об`єкту позивача, який знаходиться за адресою м.Харків, пр.Ювілейний, 28А , чим порушено умови договору про постачання електричної енергії №4 від 07.05.2004, а також вимоги чинного законодавства.

05 вересня 2017 року відповідачем подано відзив, у якому він проти позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити. При цьому відповідач зазначив, що відключення електропостачання відбувалося у відповідності до умов договору №4 від 07.05.2004 та вимог чинного законодавства, що підтверджується судовими рішеннями у справі №922/2763/16. Вказує, що положення частини 13 частини 24 Закон України "Про електроенергетику", на підставі якої позивач просить стягнути двократну вартість недовідпущеної електричної енергії, з 11.06.2014 втратили чинність. Крім того, позивач позбавляється права на відшкодування збитків з огляду на положення частини 3 статті 226 ГК України. Також, вважає, що одночасне стягнення двократної вартості за недовідпущену електричну енергію та збитків є неправомірним. Крім того, позивачем не доведено наявності усіх елементів правопорушення, що виключає стягнення збитків.

26 вересня 2017 року позивачем подані заперечення на відзив, у яких він зазначив, що станом на момент припинення електропостачання його заборгованість за договором №4 від 07.05.2004 була спірною (справи №922/4928/15, №922/558/15, №922/4927/15, №922/635/15 та інші), а тому дії відповідача не відповідають п.6.42 ПКЕЕ. Протиправність припинення електропостачання підтверджується рішенням у справі №922/470/16, яке набрало законної сили, яким дії відповідача щодо припинення електропостачання позивачу було визнано зловживанням правом, що є особливим видом цивільного правопорушення. Лист від 05.12.2016 №6994, на який посилається відповідач, є неналежним доказом у даній справі та не позбавляє позивача права на судовий захист. Посилання відповідача на Правила технічної експлуатації електроустановок споживачів вважає безпідставними, оскільки узгодження дозвільної документації у відповідності до ст.ст. 16,22 ЦК України, ст.ст.224, 225 Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів не є умовою відшкодування збитків та стягнення двократної вартості електричної енергії, а отже не входить до предмету доказування.

29 вересня 2017 року позивачем надано додаткові пояснення, в яких він наголосив, що об`єкт КП "Харківводоканал", що знаходиться за адресою пр.Ювілейний 28-А, як в цілому, так і його окремі структурні підрозділи (цехи, комплекси) входять до єдиної технологічної системи КП "Харківводоканал", незаконність припинення електропостачання якому вже була встановлена рішенням суду у справі №922/470/16. Також, просив не брати до уваги рішення господарського суду Харківської області від 03.10.2016 у справі №922/2763/16 та не надавати встановленим ним фактам преюдиціального та доказового значення в процесі розгляду даної справи.

02 жовтня 2017 року відповідачем подано додаткові пояснення, в яких він наполягає на необхідності врахування висновків, встановлених рішенням господарського суду Харківської області від 03.10.2016 у справі №922/2763/16.

09 жовтня 2017 року від відповідача надійшли додаткові пояснення щодо фактів, встановлених рішенням у справі №922/470/16.

Ухвалою від 09.10.2017 продовжено строк розгляду справи на п`ятнадцять днів, призначено судову експертизу, на розгляд та вирішення експерта поставлено наступні питання:

- Чи підтверджується документально заявлений до стягнення Комунальним підприємством "Харківводоканал" розмір збитків внаслідок припинення постачання електричної енергії за договором про постачання електричної енергії №4 від 07.05.2004 щодо об`єкту позивача, який знаходиться за адресою м .Харків, пр.Ювілейний, 28А, за період з 18.08.2016 по 31.10.2016 і в якій сумі?

- Чи підтверджується документально заявлений до стягнення Комунальним підприємством "Харківводоканал" розмір двократної вартості недовідпущеної електричної енергії внаслідок припинення постачання електричної енергії за договором про постачання електричної енергії №4 від 07.05.2004 щодо об`єкту позивача, який знаходиться за адресою м.Харків, пр.Ювілейний, 28А, за період з 18.08.2016 по 31.10.2016 і в якій сумі?

У зв`язку із призначенням експертизи, провадження у даній справі зупинено.

22 квітня 2019 року до господарського суду Харківської області надійшов висновок експерта, складений 01.04.2019 за результатами проведеної комісійної судової економічної експертизи №18956 у справі №922/2751/17. При цьому, судовими експертами в обсязі наданих документів було підтверджено розрахунково правильність здійснених позивачем розрахунків розміру витрат, понесених внаслідок припинення постачання електричної енергії, - у сумі 623875,32грн, а також розрахунок двократної вартості недоотриманої електричної енергії - у сумі 902959,44грн.

Ухвалою від 02.05.2019 поновлено провадження у даній справі та призначено підготовче засідання на 07.05.2019.

У підготовчому засіданні 07.05.2019 судом оголошено перерву до 22.05.2019.

14 травня 2019 року від позивача надійшла заява про залучення до участі у справі як третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору, Харківської міської ради.

У задоволенні даного клопотання судом було відмовлено, оскільки позивач не довів належними та допустимим доказами свої доводи про те, що рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки Харківської міської ради, яка не є учасником спірних правовідносин. Саме лише посилання на те, що власником КП "Харківводоканал" є територіальна громада м.Харкова в особі Харківської міської ради, з огляду на предмет та підстави позовних вимог у даній справі, не є підтвердженням даних обставин.

20 травня 2019 року від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких він наголосив на необґрунтованості позовних вимог, а також надав для залучення до матеріалів справи судові рішення у справі №922/1554/17 при вирішенні аналогічного спору.

Дані судові рішення долучені до справи судом.

Ухвалою від 22.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 19.06.2019.

04 червня 2019 року позивачем подано додаткові пояснення, в яких він зазначив, що специфікою даної справи є те, що протиправність полягає в порушенні відповідачем норм п.7.1, п.8.1, п.13 Правил користування електричною енергією, ч.3 ст.24 Закону України "Про електроенергетику", які визначають порядок та умови припинення електропостачання, а також умов договору (п.2.1.2, п.6.1.3 Договору №4), які визначають зобов`язання постачальника безперервно постачати електричну енергію в обсягах визначених договором. Іншими словами, протиправність в даному випадку полягає у порушенні суб`єктивного права КП "Харківводоканал" на отримання електричної енергії, яке випливає з норм електроенергетичного законодавства, а також умов договору. При цьому, головним доводом відповідача в обґрунтування правомірності своєї поведінки, виступає заборгованість КП "Харківводоканал" за рішенням суду у справі №922/4928/15. Позивач вказує, що рішенням у зазначеній справі досліджувалися правовідносини за іншим (хоч і типовим) Договором про постачання електричної енергії №1.01 від 03.01.2008, в той час як підставою позову та предметом дослідження даної справи є припинення електропостачання об`єкту позивача за Договором про постачання електричної енергії №4 від 07.05.2004. Отже обставини, встановлені рішеннями судів у справі №922/4928/15 не наділені властивостями преюдиціальності та не можуть бути застосовані при вирішенні даної справи. Водночас, господарськими судами прийнято цілий ряд рішень саме за Договором №4, припинення електропостачання об`єкта за яким і стало підставою звернення до суду, а саме: у справах №922/4927/15 (досліджуваний період наявності боргу: травень 2015 - липень 2015р.), №922/741/16 (досліджуваний період: серпень 2015 - січень 2016), №922/635/15 (досліджуваний період: вересень 2013 - грудень 2014), №922/3890/16 (досліджуваний період: лютий 2016 - листопад 2016). Рішеннями у вказаних справах у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу за поставлену електричну енергію, який став підставою для припинення електропостачання, було відмовлено повністю. Окрім того, постановою Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №922/4198/17 також була визнана незаконність пред`явлених до сплати постачальником рахунків за період з листопада 2014 по жовтень 2017 року, а АТ "Харківобленерго" зобов`язано зробити перерахунок за вказаний період та пред`явити до сплати нові рахунки з правильним застосуванням тарифу. Вказане свідчить про те, що у наведений відповідачем період, зобов`язання з оплати вартості електричної енергії у підприємства навіть не виникло. Отже, відсутність заборгованості КП "Харківводоканал" за поставлену електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії №4 встановлена численними рішеннями господарських судів. Наведене свідчить про те, що посилання відповідача на наявність боргу, як підстави для припинення електропостачання, зумовлює виникнення законних підстав для кваліфікації поведінки АТ "Харківобленерго" як протиправної.

Дані пояснення та додані до них судові рішення долучені судом до справи.

У судовому засіданні 19.06.2019 судом оголошено перерву до 20.06.2019.

У призначеному судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечила, просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У судовому засіданні 20.06.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

07 травня 2004 року між відповідачем, як постачальником, та позивачем, як споживачем, укладено договір про постачання електричної енергії № 4 (надалі - Договір), за умовами якого постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

Пунктом 1 Додатку №2 від 07.05.2015 до Договору передбачено, що розрахунковий період встановлено споживачу з 1 числа місяця до 1 числа наступного місяця.

На підставі показів розрахункових засобів обліку електричної енергії (у відповідності до додатку 3.1 "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію") оформлюється звіт про обсяг спожитої електричної енергії у формі додатку № 9 до цього Договору (п. 7.3 Договору).

Звіт про обсяги спожитої електричної енергії за розрахунковий період споживач зобов`язаний щомісяця у встановлений договором строк надавати постачальнику (п.2.2.4 Договору).

Згідно з умовами п. 2.2.5. Договору споживач зобов`язується здійснювати оплату вартості електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку №2 "Порядок розрахунку".

В пункті 5 додатку №2 до Договору сторони визначили, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом).

За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток №20 "Звіт про використану електричну енергію".

Пунктом 3.1.1 Договору передбачено право постачальника одержувати від споживача плату за поставлену електричну енергію та інші платежі, обумовлені цим договором.

Відповідно до вимог п. 6.1.3 Договору електропостачання споживача може бути обмежено або припинено постачальником з повідомлення споживача не пізніше ніж за три робочих дні у разі несплати споживачем вартості електроенергії у терміни, встановлені додатком № 2 "Порядок розрахунків".

Відповідно до умов п. 9.11 Договору він набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2004 року, а в частині розрахунків до їх повного завершення. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

В матеріалах справи відсутні докази подання сторонами заяв про припинення дії Договору або перегляд його умов, а тому Договір був продовжений, у тому числі на 2016 рік.

12 серпня 2016 року позивач отримав від відповідача повідомлення про припинення подачі електроенергії. У даному повідомленні відповідачем зазначено, що 11.08.2016 персонал АК "Харківобленерго" не був допущений до вибіркового обмеження електроспоживання адміністративних будівель. Станом на 12.08.2016 заборгованість КП "Харківводоканал" перед АК "Харківобленерго" складає 636696тис.грн., у тому числі 633078тис.грн. - за електроенергію. За недопуск, заборгованість та несплату рахунків, відповідно до пункту 7.5 Правил користування електричною енергією енергопостачання буде припинено.

На підставі даного повідомлення відповідач у період з 18.08.2016 по 31.10.2016 здійснив відключення об`єкту КП "Харківводоканал", який знаходиться за адресою пр.Ювілейний 28А.

Звертаючись з даним позовом позивач зазначив, що дії вищевказані відповідача є протиправними.

На підтвердження своєї позиції зазначає, що припинення електропостачання було здійснено відповідачем протиправно, оскільки заборгованість за спожиту електричну енергію, за несплату якої відповідач припинив енергопостачання, на час таких відключень була недоведеною та відповідні спори розглядались в господарських судах.

Наведене, на думку позивача, свідчить про порушення відповідачем вимог пункту 6.42 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національною комісією з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 №28 (надалі - ПКЕЕ), який забороняє відключення споживача від електричної енергії на період розгляду спірних питань щодо порушення споживачем ПКЕЕ.

Протиправна поведінка відповідача, на думку позивача, встановлена і у рішеннях судів у справах №922/2763/16, №922/470/16, №922/4198/17, №922/741/16 та інших.

Крім того, позивач вказує на те, що умови договору та пункту 7.1 ПКЕЕ передбачають обов`язок відповідача здійснювати безперервну подачу електричної енергії на об`єкти підприємства позивача. Відповідно, дії відповідача щодо припинення постачання електричної енергії були вчинені з порушенням вищевказаних норм.

Також, позивач зазначає, що відповідачем порушено вимоги ухвали господарського суду Харківської області від 19.08.2016 у справі № 922/2763/16, яка діяла до 26.12.2016, і якою було задоволено заяву про забезпечення позову та до вирішення спору по суті заборонено АК "Харківобленерго" вчиняти дії по припиненню/обмеженню енергопостачання усіх об`єктів Комунального підприємства "Харківводоканал".

Внаслідок відключення даного об`єкту позивача, який входить до єдиної технологічної системи водопостачання, від електроенергії в період з 18.08.2016 по 31.10.2016 позивач був змушений придбати паливно-мастильні матеріали для дизелів-генераторів, за допомогою яких він забезпечував самостійну подачу електричної енергії на відключені від електропостачання об`єкти.

За розрахунком позивача сума вказаних додаткових витрат складає 623875,32грн.

Правильність визначення розміру даної суми була підтверджена висновком експерта, складеним 01.04.2019 за результатами проведеної комісійної судової економічної експертизи №18956 у справі №922/2751/17.

Позивач вважає вказану суму витрат на самостійну подачу електричної енергії своїми збитками.

Крім того, позивач на підставі частини 13 статті 24 Закону України "Про електроенергетику" (який діяв на час спірних правовідносин) здійснив нарахування відповідачу 902959,44грн. двократної вартості недопоставленої електричної енергії за період з серпня 2016 по жовтень 2016 року.

Висновком експерта, складеним 01.04.2019 за результатами проведеної комісійної судової економічної експертизи №18956 у справі №922/2751/17, також було підтверджено правильність здійсненого позивачем розрахунку вищевказаної суми.

У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 623875,32грн. збитків та 902959,44грн. двократної вартості недовідпущеної електричної енергії.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статті 1166 ЦК України, для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення шкоди необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та шкодою, вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Статтею 24 Закону України "Про електроенергетику" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що енергопостачальники мають право за умови неповної оплати споживачем спожитої електричної енергії обмежити його електроспоживання до рівня екологічної броні електропостачання або за відсутності такої повністю припинити електропостачання споживачу.

Взаємовідносини, що виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами на час спірних правовідносин було врегульовано також Правилами користування електричною енергією, затвердженими Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 (надалі - ПКЕЕ).

Відповідно до п.п.13 п.8.1 ПКЕЕ, постачальник електричної енергії має право припиняти постачання електричної енергії споживачу у випадках та порядку, передбачених положеннями законодавства України та цих Правил.

Згідно з п.7.5 вказаних Правил, постачальник електричної енергії (електропередавальна організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов`язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії (передачу або спільне використання технологічних електричних мереж), у тому числі, на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади, зокрема у разі несплати рахунків відповідно до умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.01.2004 №93 затверджено Порядок обмеження електроспоживання споживачів до рівня екологічної броні електропостачання або повного припинення їм електропостачання.

Порядок обмеження та припинення електропостачання сторони узгодили в розділі 6 договору на постачання електричної №4 від 07.05.2004.

Так, відповідно до п. 6.1.3 Договору електропостачання споживача може бути обмежено або припинено постачальником з повідомленням споживача не пізніше ніж за три робочих дні у разі несплати споживачем вартості електроенергії у терміни, встановлені додатком № 2 "Порядок розрахунків".

Таким чином, наведеними правовими нормами та умовами договорів передбачено право відповідача обмежити або припинити енергопостачання позивачу у разі несплати ним своєчасно вартості спожитої електричної енергії.

Позивач зазначає про відсутність підстав у відповідача для відключення електричної енергії, оскільки заборгованість позивача на час відключень була недоведеною.

Так, пунктом 6.42 ПКЕЕ встановлено, що на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків.

Споживач має право оскаржити рішення комісії в суді. У разі звернення до суду впродовж 10 робочих днів з дня вручення протоколу споживачу останній має право не оплачувати виставлені рахунки до вирішення спірних питань у судовому порядку.

Отже, із вказаної норми вбачається право позивача не оплачувати за спожиту електричну енергію до вирішення в судовому порядку спорів про оскарження рішень комісії з розгляду актів про порушення.

Разом із тим, позивачем не надано суду доказів наявності на момент відключення об`єктів позивача судових проваджень за позовами КП "Харківводоканал" на рішення комісії АК "Харківобленерго" щодо розгляду актів про порушення.

Враховуючи наведене, посилання позивача на п.6.42 ПКЕЕ є безпідставним, оскільки вказаною нормою не регулюються правовідносини сторін за предметом спору у даній справі.

Фактично, саме відповідач, у зв`язку із порушенням позивачем зобов`язань зі сплати вартості спожитої електричної енергії, звертався до суду із позовами про стягнення з КП "Харківводоканал" заборгованості за поставлену електроенергію за Договором.

Зазначене підтверджується судовими рішеннями у справах №922/4927/15 (досліджуваний період наявності боргу: травень 2015 - липень 2015р.), №922/741/16 (досліджуваний період: серпень 2015 - січень 2016), №922/635/15 (досліджуваний період: вересень 2013 - грудень 2014), №922/3890/16 (досліджуваний період: лютий 2016 - листопад 2016).

Слід зауважити, що суди, відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ "Харківобленерго" у вказаних справах, виходили виключно з тієї обставини, що ним було невірно визначено розмір заборгованості через невірне застосування до КП "Харківводоканал" тарифів, встановлених для споживачів 2-го класу напруги.

Однак, дана обставина фактично була встановлена у 2018 році при розгляді справи №922/4198/17. Так, рішенням господарського суду Харківської області від 16.05.2018 у цій справі було зобов`язано відповідача здійснити перерахунок вартості спожитої позивачем електричної енергії за жовтень 2014 року - жовтень 2017 року відповідно до договору від 07.05.2004 №4 шляхом застосування тарифів для 1 класу напруги за всіма точками продажу незалежно від ступенів напруги та відобразити його в рахунках за листопад, грудень 2014 року, січень-грудень 2015 та 2016 років, січень-жовтень 2017 року.

Крім того, у судових рішеннях, у вищевказаних судових справах, не було встановлено факту належного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань шляхом здійснення повної та своєчасної оплати спожитої електричної енергії.

Відповідач також не надав суду доказів відсутності у нього заборгованості станом на час відключення його об`єкта від енергопостачання.

До того ж, слід врахувати, що у період припинення постачання електроенергії з 18.08.2016 по 31.10.2016 жодного судового рішення, яке б вказувало на помилковість застосованих відповідачем тарифів та зобов`язувало його здійснити перерахунок, не існувало. Не існувало і рішень, які б підтверджували відсутність заборгованості відповідача.

В той же час, наявним у матеріалах справи актом звіряння розрахунків за електроенергію, який підписано позивачем та відповідачем, підтверджується, що сам позивач визнавав наявність у нього заборгованості за договором №4 від 07.05.2004 в розмірі 140320038,91грн. станом на 01.08.2016.

Також позивачем було направлено відповідачу лист від 05.12.2016 №6994, в якому він повідомив, що станом на 05.12.2016 КП "Харківводоканал" не має претензій до АК "Харківобленерго" щодо відключення об`єктів від системи електропостачання.

За таких обставин, відповідач станом на момент припинення постачання електроенергії мав у своєму розпорядженні дані щодо наявної заборгованості у відповідача, що відповідно до умов пункту 6.1.3 Договору та пункту 7.5 ПКЕЕ було підставою для припинення постачання електроенергії на об`єкт відповідача.

Щодо посилань позивача на те, що судові рішенням у справі №922/470/16, якими зобов`язано АК "Харківобленерго" припинити зловживання правом на відключення від енергопостачання відносно об`єктів єдиної технологічної системи КП "Харківводоканал", як такого, що може порушити права інших осіб та завдавати шкоди довкіллю, суд зазначає наступне.

Позивач вважає, що протиправна поведінка відповідача була встановлена рішенням у справі №922/470/16.

Однак, суд не погоджується з такими доводами позивача, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду Харківської області від 31.10.2016 (залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 та постановою Вищого господарського суду від 18.04.2017) у справі №922/470/16 позовні вимоги задоволено. Зобов`язано Акціонерну компанію "Харківобленерго" припинити зловживання правом на відключення від енергопостачання відносно об`єктів єдиної технологічної системи Комунального підприємства "Харківводоканал", як такого, що може порушити права інших осіб та завдавати шкоди довкіллю.

Разом із тим, судами під час розгляду даної справи встановлено, що дії АК "Харківобленерго" характеризуються формальною правомірністю, оскільки має місце відсутність порушення конкретних юридичних заборон.

Суд вказав про порушення загальних правових принципів, які покликані спрямовувати поведінку АК "Харківобленерго" в межах соціального призначення наданих йому правомочностей.

Враховуючи наведене, відсутні підстави вважати, що наведеним судовим рішенням встановлено факт порушення відповідачем вимог чинного законодавства при здійсненні відключень об`єктів позивача від енергопостачання.

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.10.2016 у справі №922/2763/16, на яке також посилається позивач, відмовлено в задоволенні позову КП "Харківводоканал" до АК "Харківобленерго" про зобов`язання останнього вчинити певні дії, а саме, погодити дії з обмеження або припинення електропостачання об`єктів системи централізованого водопостачання та водовідведення КП "Харківводоканал" з підстав зазначених в повідомленні про відключення від 04.08.2016 №357 з Харківською міською радою на виконання повноважень з забезпечення реалізації вимог техногенної та пожежної безпеки на суб`єктах господарювання, що належать до сфери їх управління, які можуть створити реальну загрозу виникнення аварії.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 у справі №922/2763/16 вказане рішення скасовано в частині відмови в зобов`язанні АК "Харківобленерго" поновити електропостачання відключеним об`єктам КП "Харківводоканал" та прийнято в цій частині нове рішення, яким позов задоволено.

Однак, постановою від 02.08.2017 у справі №922/2763/16 Вищого господарського суду скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 та вказано, що за наявності правових умов, які надають право енергопостачальника припиняти енергопостачання, висновки апеляційного суду про задоволення позову є помилковими. У зв`язку з цим, рішення господарського суду Харківської області від 03.10.2016 у справі №922/2763/16 було залишено без змін судом касаційної інстанції.

Отже, судові рішення, на які посилається позивач, не підтверджують факт протиправної поведінки відповідача, а навпаки, ними підтверджено правомірність дій відповідача з відключення електричної енергії на об`єктах позивача.

Позиція позивача про те, що не зважаючи на законодавче закріплення правомочностей відповідача на припинення електропостачання позивачу, у разі наявності боргових зобов`язань останнього, протиправність реалізації такого права відносно об`єктів єдиної технологічної системи водопостачання та водовідведення КП "Харківводоканал" випливає внаслідок преюдиціального факту зловживання ним, фактично ґрунтується на наданні висновкам суду, котрі викладені у рішенні, преюдиційного значення.

Разом із тим, відповідно до статті 75 ГПК України не підлягають доказуванню саме обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили.

Висновки ж викладені в рішенні суду не є преюдиційними, оскільки преюдиційним є саме встановлені судовим рішенням обставини, висновки суду викладені в рішенні є лише оціночними судженнями суду (аналогічний висновок про застосування норм права викладений в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/31909/15).

Позивач також зазначає, що відключення мало місце в період дії ухвали господарського суду Харківської області від 19.08.2016 у справі № 922/2763/16, якою було задоволено заяву про забезпечення позову та до вирішення спору по суті заборонено Акціонерній компанії "Харківобленерго" вчиняти дії по припиненню, обмеженню енергопостачання усіх об`єктів Комунального підприємства "Харківводоканал".

Разом із тим, ухвала господарського суду Харківської області від 19.08.2016 у справі №922/2763/16 була скасована постановою Вищого господарського суду України від 26.12.2016 з підстав порушення господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального права, зокрема, ст.67 ГПК України щодо обрання заходів забезпечення позову.

Крім того, спірний об`єкт був відключений відповідачем 18.08.2016, тобто до моменту набрання зазначеною ухвалою законної сили. При цьому, дана ухвала не містила зобов`язання відповідача здійснити повторне підключення вже відключеного об`єкту.

Також суд зауважує, що пунктом 7.5 ПКЕЕ додатково встановлено зобов`язання постачальника електричної енергії припинити постачання електричної енергії споживачу і у випадку недопущення до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів обліку електричної енергії уповноважених посадових осіб органів виконавчої влади та/або електропередавальної організації, на яких покладено згідно з законодавством України та/або договором відповідні обов`язки.

Такий факт (недопуск персоналу АК "Харківобленерго") відображений у повідомленні про припинення подачі електроенергії від 12.08.2016.

Позивачем не надано жодного доказу на спростування даної обставини.

Отже, відповідач мав право припинити електропостачання і з цієї самостійної підстави згідно пункту 7.5 ПКЕЕ.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність у відповідача права на відключення вищевказаних об`єктів підприємства позивача в зв`язку з наявністю у останнього заборгованості зі сплати спожитої електроенергії, а також через недопуск персоналу відповідача.

Вказане свідчить про недоведеність позивачем порушення його прав та наявності в діях відповідача усіх елементів складу цивільного правопорушення, що є підставою для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, а саме: позивачем не доведено факту наявності в діях відповідача щодо відключення об`єктів позивача від електропостачання ознак протиправної поведінки (дії та бездіяльності).

За таких обставин, суд вважає недоведеними доводи позивача про допущення відповідачем протиправного відключення об`єкта від електропостачання, а тому позовні вимоги про стягнення 623875,32грн. збитків задоволенню не підлягають.

Суд також вважає такими, що не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення двократної вартості недовідпущеної електричної енергії в розмірі 902959,44грн., виходячи з наступного.

Згідно частини 13 статті 24 Закону України "Про електроенергетику" (втратила чинність 11.06.2017), енергопостачальники несуть відповідальність перед споживачами електричної енергії у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії у разі переривання електропостачання з вини енергопостачальника (згідно з умовами договору на постачання електричної енергії).

Санкція у вигляді відшкодування розміру двократної вартості недовідпущеної електричної енергії є господарсько-правовою відповідальністю за порушення у сфері господарювання і за своєю природою є штрафом, у зв`язку з чим для її застосування позивач повинен довести наявність вини відповідача.

Однак, як вже встановлено судом, дії відповідача з припинення енергопостачання об`єктів позивача є правомірними, не суперечать умовам договору та Правилам користування електричною енергією.

За таких обставин, відсутня вина відповідача як обов`язкова умова для застосування частини 13 статті 24 Закону України "Про електроенергетику".

Крім того, Закон України від 16.10.1997 №575/97-ВР "Про електроенергетику" частково втратив чинність з 11.06.2017 (залишені в силі абз.1,2 ч. 2 ст. 12, ст.ст.15,15-1,17), тобто до моменту подання позову у даній справі (16.08.2017).

Частина 2 Стаття 5 ЦК України передбачає, що акт цивільного законодавства не має зворотньої сили у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Отже, оскільки частина 13 статті 24 Закон України "Про електроенергетику", на підставі якої позивач просить стягнути двократну вартість недовідпущеної електричної енергії, втратила чинність 11.06.2017 та виходячи з положень вищевказаної ч. 2 ст.5 ЦК України, підстави для застосування до відповідача вищевказаної відповідальності також відсутні.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, у тому числі на проведення судової експертизи, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, м.Харків, вул.Шевченка, буд.2, код 03361715) до Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м.Харків, вул.Плеханівська, буд.149, код 00131954) про стягнення 623875,32грн. збитків та 902959,44грн. двократної вартості недовідпущеної електричної енергії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "01" липня 2019 р.

Суддя М.В. Калантай