ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2019 р. Справа № 911/1067/19

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши матеріали справи

за позовом Адвокатське бюро "Василика В.В." (адреса: 01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 33-а, оф.1-14, код 35379954)

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Княжицьке" (адреса: 07455, Київська обл., с. Княжичі, вул. М. Лагунової, 107,код 32277526)

про стягнення 104532,65 грн.

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Адвокатське бюро "Василика В.В." звернулося з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Княжицьке" про стягнення 104532,65 грн., з яких:

- 11692,41 гривень інфляційних втрат, 3615,41 гривень 3 % річних та 2972,67 гривень пені за рішенням господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі № 911/2547/13;

- 14753,39 гривень інфляційних втрат, 4561,89 гривень 3 % річних та 3750,89 гривень пені за рішенням господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі № 911/2670/13;

- 21844,23 гривень інфляційних втрат, 6754,45 гривень 3 % річних та 5553,65 гривень пені за рішенням господарського суду Київської області від 09.03.2016 у справі № 911/5354/15.

- 9723,68 гривень інфляційних втрат, 3622,32 гривень 3% річних та 15687,66 гривень пені за рішенням господарського суду Київської області від 08.12.2017 у справі №911/3438/17.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань зі сплати грошових коштів, які виникли на підставі рішення господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі № 911/2547/13, рішення господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі № 911/2670/13, рішення господарського суду Київської області від 09.03.2016 у справі № 911/5354/15 та рішення господарського суду Київської області від 08.12.2017 № 911/3438/17.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи).

23.04.2019 через канцелярію суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував повністю, та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі № 911/2547/13, яке набрало законної сили, позов задоволено частково, з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Княжицьке" (07455, Київська обл., Броварський р-н., с. Княжичі, вул. Марії Лагунової, буд. 107; ) на користь Адвокатського об`єднання „Адвокатська контора „Василик і Євстігнєєв" (03150, м. Київ, Голосіївський р-н., вул. Червоноармійська, буд. 84/28; ) стягнуто 120 000 (сто двадцять тисяч гривень) 00 коп. боргу за наданні згідно договору про надання юридичної допомоги № 2-К/10-ап від 01.07.2010р. юридичні послуги, який виник з 11.09.2011р. по 10.06.2013р., 5 135 (п`ять тисяч сто тридцять п`ять гривень) 08 коп. пені, 3 454 (три тисячі чотириста п`ятдесят чотири гривні) 29 коп. 3 % річних та 2 571 (дві тисячі п`ятсот сімдесят одну гривню) 78 коп. судового збору, у задоволені решти позову відмовлено.

16.09.2013, на виконання рішення господарського суду Київської області від 02.09.2013р. у справі № 911/2547/13, видано наказ.

Рішенням господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі № 911/2670/13, яке набрало законної сили позовні вимоги задоволено, стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Княжицьке" (07455, Київська обл., Броварський р-н, с. Княжичі, вул. М.Лагунової, 107, ідентифікаційний код 32277523) на користь Адвокатського об`єднання "Адвокатська контора "Василик і Євстігнєєв" (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 84/28, ідентифікаційний код 35379954) 224 500 (двісті двадцять чотири тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. заборгованості, 224 (двісті двадцять чотири) грн. 50 коп. інфляційних втрат, 10 167 (десять тисяч сто шістдесят сім) грн. 08 коп. 3% річних та 4 687 (чотири тисячі шістсот вісімдесят сім) грн. 84 коп. судового збору.

На виконання зазначеного рішення видано наказ № 911/2670/13 від 07.10.2013.

На підставі наказу № 911/2547/13 від 16.09.2013 та № 911/2670/13 від 07.10.2013 відділом Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавчі провадження № 39933761 та № 40158588.

Рішенням господарського суду Київської області від 09.03.2016 у справі № 911/5354/15 встановлено, що 10.02.2014 між Адвокатським об`єднанням "Адвокатська контора "Василик та Євстігнєєв" (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (новий кредитор) укладено договір №01 про відступлення прав вимоги (заміну кредитора у зобов`язанні), згідно якого первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги боргу СТОВ "Княжицьке" у розмірі 39 776,16 грн, які належать первісному кредитору на підставі рішення господарського суду Київської області по справі №911/2547/13 від 02.09.2013.

05.11.2013 між Адвокатським об`єднанням "Адвокатська контора "Василик та Євстігнєєв" (первісний кредитор) та ОСОБА_2 (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги у розмірі 44000,00 грн, належне первісному кредитору на підставі рішення господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13, боржником в якому виступає Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Княжицьке".

20.11.2013 між Адвокатським об`єднанням "Адвокатська контора "Василик та Євстігнєєв" (первісний кредитор) та ОСОБА_2 (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №1, згідно якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги у розмірі 21 000,00 грн, належне первісному кредитору на підставі рішення господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13, боржником в якому виступає Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Княжицьке".

20.11.2013 між Адвокатським об`єднанням "Адвокатська контора "Василик та Євстігнєєв" (первісний кредитор) та ОСОБА_2 (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №1, згідно якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги у розмірі 23 000,00 грн, належне первісному кредитору на підставі рішення господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі № 911/2547/13, боржником в якому виступає Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Княжицьке".

В подальшому зазначені вище угоди були розірвані в добровільному порядку на підставі додаткових угод №1 від 10.02.2016 до кожного з договорів.

10.02.2014 між Адвокатським об`єднанням "Адвокатська контора "Василик та Євстігнєєв" (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (новий кредитор) укладено договір про відступлення прав вимоги (заміну кредитора у зобов`язанні), згідно якого первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги боргу СТОВ "Княжицьке" у розмірі 45 750,00 грн.

З огляду на те, що 10.02.2014 між Адвокатським об`єднанням "Адвокатська контора "Василик та Євстігнєєв" та ОСОБА_1 було укладено два договори відступлення права вимоги, в одному з яких визначено, що борг виник на підставі рішення у справі №911/2547/13, суд, з урахуванням пояснень сторін, дійшов висновку, що договором про відступлення прав вимоги (заміну кредитора у зобов`язанні) від 10.02.2014 сторони визначили, що борг у розмірі 45 750,00 грн. виник на підставі рішення господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі №911/2670/13.

17.02.2014 між Адвокатським об`єднанням "Адвокатська контора "Василик та Євстігнєєв" (первісний кредитор) та ОСОБА_3 (новий кредитор) укладено договір про відступлення прав вимоги (заміну кредитора у зобов`язанні), згідно якого первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги боргу СТОВ "Княжицьке" у розмірі 85 000,00 грн з основної суми боргу, визначену за рішенням господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі № 911/2670/13.

З урахуванням вищевикладеного судом встановлено, що позивач має право вимоги заборгованості за рішення господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13 у розмірі 91384,99 грн (131 161,15 грн (загальна сума боргу, що підлягає стягненню за рішенням від 02.09.2013 у справі №911/2547/13) - 39 776,16 грн (сума згідно договору відступлення права вимоги №01 від 10.02.2014) та за рішенням господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі №911/2670/13 у розмірі 108829,42 грн (239579,42 грн (загальна сума боргу, що підлягає стягненню за рішенням від 17.09.2013 у справі №911/2670/13) - 45750,00 (сума згідно договору відступлення права вимоги від 10.02.2014) - 85000,00 грн (сума згідно договору відступлення права вимоги від 17.02.2014)).

Рішенням господарського суду Київської області від 09.03.2016 у справі № 911/5354/15 також вирішено стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Княжицьке" (07455, Київська обл., Броварський р-н, с. Княжичі, вул. М.Лагунової, 107; ідентифікаційний код 32277523) на користь Адвокатського бюро "Василика В.В." (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 33-А, нежиле приміщення 1-14; ідентифікаційний код 35379954) 161 135 (сто шістдесят одну тисячу сто тридцять п`ять гривень) 53 коп. інфляційних втрат, 13 580 (тринадцять тисяч п`ятсот вісімдесят гривень) 06 коп. 3% річних та 2 620 (дві тисячі шістсот двадцять гривень) 73 коп. судового збору.

На виконання рішення у справі № 911/5354/15 від 30.05.2016 видано наказ.

На підставі даного наказу № 911/5354/15 від 30.05.2016 відділом Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 51492387.

В подальшому рішенням Господарського суду Київської області від 08.12.2017 у справі №911/3438/17 стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Княжицьке" на користь Адвокатського бюро "Василика В.В." 20 880,24 грн. інфляційних втрат та 4 693,35 грн. 3 % річних за рішенням господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі № 911/2547/13; 26 346, 51 грн. інфляційних втрат та 5 922,03 грн. 3 % річних за рішенням господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі № 911/2670/13; 42 931,00 грн. інфляційних втрат та 8 050,94 грн. 3 % річних за рішенням господарського суду Київської області від 09.03.2016 у справі № 911/5354/15 та 1 632,36 коп. судового збору.

На виконання рішення видано наказ №911/3438/17 від 04.06.2018.

На підставі даного наказу № 911/3438/17 від 04.06.2018 відділом Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 57405671.

У відділі Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції перебувають на виконанні чотири виконавчі провадження: № 47354356, відкрите на підставі наказу № 911/2547/13 від 16.09.2013, № 47354131 відкрите на підставі наказу № 911/2670/13 від 07.10.2013, № 51492387 відкрите на підставі наказу № 911/5354/15 від 30.05.2016 та №57405671 відкритого на підставі наказу №911/3438/17 від 04.06.2018.

Судом встановлено, що на момент прийняття судового рішення у даній справі, рішення господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі № 911/2547/13, рішення господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі № 911/2670/13, рішення господарського суду Київської області від 09.03.2016 у справі № 911/5354/15 не виконані, що підтверджується довідкою Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області № 6868 від 01.02.2019.

Предметом позову є вимоги про стягнення з відповідача 104532,65 грн. заборгованості, з яких:

- 11692,41 гривень інфляційних втрат за період з 15.11.2017 по 28.02.2019, 3615,41 гривень 3 % річних за період з 15.11.2017 по 08.04.2019 та 2972,67 гривень пені за період з 15.12.2017 по 13.04.2018 на сума боргу 86249,91 гривень за рішенням господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі № 911/2547/13;

- 14753,39 гривень інфляційних втрат за період з 15.11.2017 по 28.02.2019, 4561,89 гривень 3 % річних за період з 15.11.2017 по 08.04.2019 та 3750,89 гривень пені за період з 08.04.2018 по 14.05.2018 на сума боргу 108829,42 гривень за рішенням господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі № 911/2670/13;

- 21844,23 гривень інфляційних втрат за період з 15.11.2017 по 28.02.2019, 6754,45 гривень 3 % річних за період з 15.11.2017 по 08.04.2019 та 5553,65 гривень пені за період з 08.04.2018 по 14.05.2018 на суму боргу у розмірі 161135,53 гривень (інфляційні втрати) за рішенням господарського суду Київської області від 09.03.2016 у справі № 911/5354/15.

- 9723,68 гривень інфляційних втрат за період з 01.03.2018 по 28.02.2019, 3622,32 гривень 3% річних за період з 01.03.2018 по 23.01.2019, 15687,66 гривень пені за період з 03.04.2018 по 31.08.2018 на суму боргу у розмірі 110455,13 гривень (20880,24 грн. інфляційних втрат та 4 693, 35 грн. 3 % річних за рішенням господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі № 911/2547/13 + 26346,51 грн. інфляційних втрат та 5 922,03 грн. 3 % річних за рішенням господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі № 911/2670/13+42931,00 грн. інфляційних втрат та 8 050,94 грн. 3 % річних за рішенням господарського суду Київської області від 09.03.2016 у справі № 911/5354/15 + 1 632, 36 грн. судового збору) за рішенням господарського суду Київської області від 08.12.2017 у справі №911/3438/17.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Абзац 1 ч.1 ст.193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 статті 510 Цивільного кодексу України визначено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити.

Згідно ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Статтею 599 ЦК визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 625 Цивільного кодексу України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 5.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" господарським судам необхідно мати на увазі, що за приписом частини п`ятої статті 11 ЦК України грошове зобов`язання може виникати з рішення суду. Відтак якщо певне зобов`язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим (наприклад, у зв`язку з прийняттям судового рішення про стягнення суми попередньої оплати в зв`язку з недопоставкою продукції), відповідальність за невиконання такого зобов`язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу.

Здійснивши перерахунок сум 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає підставним нарахування та такими, що підлягає задоволенню позовні вимоги щодо 3% річних:

- На суму боргу у розмірі 86249,91 гривень за рішенням Господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13 за період з 15.11.2017 по 08.04.2019, у сумі 3615,41 гривень;

- На суму боргу у розмірі 108829,42 гривень за рішенням Господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі №911/2670/13 за період з 15.11.2017 по 08.04.2019, у сумі 4561,89 гривень,

а також суми інфляційних втрат:

- на суму боргу у розмірі 86249,91 гривень за рішенням Господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13 за період з 15.11.2017 по 28.02.2019, у сумі 11692,41 гривень;

- на суму боргу у розмірі 108829,42 гривень за рішенням Господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі №911/2670/13 за період з 15.11.2017 по 28.02.2019, у сумі 14753,39 гривень.

Таким чином, позов в частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за рішеннями Господарського суду Київської області підлягає задоволенню, а саме підлягає стягненню: 11692,41 гривень інфляційних втрат за період з 15.11.2017 по 28.02.2019, 3615,41 гривень 3 % річних за період з 15.11.2017 по 08.04.2019 за рішенням господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі № 911/2547/13; 14753,39 гривень інфляційних втрат за період з 15.11.2017 по 28.02.2019, 4561,89 гривень 3 % річних за період з 15.11.2017 по 08.04.2019 за рішенням господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі № 911/2670/13.

Щодо стягнення 21844,23 гривень інфляційних втрат за період з 15.11.2017 по 28.02.2019, 6754,45 гривень 3 % річних за період з 15.11.2017 по 08.04.2019 нарахованих на суму боргу у розмірі 161135,53 гривень (інфляційні втрати) за рішенням господарського суду Київської області від 09.03.2016 у справі № 911/5354/15 та 9723,68 гривень інфляційних втрат за період з 01.03.2018 по 28.02.2019, 3622,32 гривень 3% річних за період з 01.03.2018 по 23.01.2019 нарахованих на суму боргу у розмірі 110455,13 гривень (інфляційні втрати, 3% річних) за рішенням господарського суду Київської області від 08.12.2017 у справі №911/3438/17 слід зазначити наступне.

Як вбачається із матеріалів справи позивач здійснив нарахування 3% річних, інфляційних втрат на суму 161135,53 гривень (інфляційні втрати) за рішенням Господарського суду Київської області від 09.03.2016 у справі №911/5354/15 та на суму 110455,13 гривень (інфляційні втрати, 3% річних, судовий збір) за рішенням Господарського суду Київської області від 08.12.2017 №911/3438/17, що суперечить ст. 625 ЦК України.

Суд зазначає про відсутність підстав для нарахування інфляційних втрат та 3% річних на стягнуту суму 3% річних та інфляційних втрат за рішенням Господарського суду Київської області від 09.03.2017 №911/5354/17, від 08.12.2017 №911/3438/17, з огляду на те, що правова природа залишається незмінною, а тому суд дійшов висновку про безпідставність нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних на суму 161135,53 гривень (інфляційні втрати), стягнутих за рішенням Господарського суду Київської області від 09.03.2016 у справі №911/5354/15 та на суму 110455,13 гривень (інфляційні втрати, 3% річних, судовий збір), стягнутих за рішенням Господарського суду Київської області від 08.12.2017 №911/3438/17.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені суд зазначає наступне.

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Виходячи зі змісту ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Позивачем не було додано до позовної заяви копії договору про надання юридичної допомоги №2-К/10-ап від 01.07.2010, а з вищевикладених судових рішень неможливо встановити чи було передбачено розмір та база нарахування пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, обов`язковість її сплати, виходячи із суті спірних правовідносин, чинним законодавством не передбачено, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для її стягнення.

Доводи відповідача стосовно того, що він перебуває у стадії припинення, має велику кредитну заборгованість перед бюджетом судом до уваги не беруться, оскільки обов`язок відповідача виконати зобов`язання не ставиться в залежності від перебування його в процесі припинення, адже зобов`язання відповідно до ст. 599 ЦК України припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 34623,10 гривень, з яких: 11692,41 гривень інфляційних втрат, 3615,41 гривень 3 % річних за рішенням господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі № 911/2547/13 та 14753,39 гривень інфляційних втрат, 4561,89 гривень 3 % річних за рішенням господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі № 911/2670/13.

Судовий сбір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 237-239, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Княжицьке" (адреса: 07455, Київська обл., с. Княжичі, вул. М. Лагунової, 107,код 32277526) на користь Адвокатського бюро "Василика В.В." (адреса: 01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 33-а, оф.1-14, код 35379954) 11692,41 гривень інфляційних втрат, 3615,41 гривень 3 % річних за рішенням господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі № 911/2547/13 та 14753,39 гривень інфляційних втрат, 4561,89 гривень 3 % річних за рішенням господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі № 911/2670/13 та 636,27 гривень судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 01.07.2019.

Суддя Т.Д. Лилак