ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року Справа № 915/547/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області

головуючий суддя Коваль С.М.,

за участю секретаря судового засідання Сьянової О.С.,

від позивача:

від відповідача:

В судовому засіданні присутня Євтєєва Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: фізичної особи- підприємця Борович Наталії Олександрівни,

АДРЕСА_1 ;

до фізичної особи- підприємця Власенко Діани Сергіївни,

АДРЕСА_2 ;

про стягнення коштів у загальній сумі 315059 грн. 27 коп. за договором оренди майна від 26.10.2017 № 1/10-17, -

ВСТАНОВИВ:

Фізичною особою - підприємцем Борович Наталією Олександрівною (далі- підприємець Борович) пред`явлено позов до фізичної особи- підприємця Власенко Діани Сергіївни (далі-підприємець Власенко), з вимогою про стягнення грошових коштів у розмірі 315059 грн. 27 коп. з яких 120000 грн. - основний борг; 15077 грн. 79 коп. - пені; 174000 грн. - штрафу; 1296 грн. 99 коп. - 3 % річних, 4684 грн. 49 коп. - сума, на яку збільшився основний борг з урахуванням індексу інфляції, з посиланням на неналежне виконання підприємцем Власенко грошового зобов`язань за укладеним між сторонами договором оренди майна від 26.10.2017 № 1/10-17 (далі-договір), а саме, зобов`язань щодо своєчасної та в повному обсязі оплати за орендоване майно, унаслідок чого утворився основний борг, на який позивачем здійснено нарахування, суми, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також нарахована пеня та штраф у порядку п.п. 2.5 та 3.9 договору. Позивач, крім того, просить суд про стягнення з відповідача судових витрат.

За такими вимогами ухвалою від 01.04.2019 відкрито провадження в даній справі.

Ухвалою суду від 03.06.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено дану справу до судового розгляду по суті.

Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов; поштове відправлення з ухвалою суду від 01.04.2019 про відкриття провадження у справі, а також ухвали суду від 06.05.2019, від 03.06.2019, направлені на адресу відповідача, повернено до суду відділенням зв`язку, у зв`язку із закінчення строку зберігання, проте суд вважає, що відповідача повідомлено належним чином про час та місце проведення підготовчого засідання, так як ухвали суду направлено на адресу, за якою підприємець Власенко зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ураховуючи викладене, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами, у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, суд дійшов наступних висновків.

26.10.2017р. між сторонами укладено договір оренди нерухомого майна № 1/10/17.

Згідно умов п.п. 1.1., 1.5 даного договору Позивач передав Відповідачу в оренду нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 /1 загальною площею 59,2 кв.м. Також разом з приміщенням Позивачем було передано в оренду кофейне обладнання з предметами декору, меблі господарсько-побутового обслуговування та посуд, загальний перелік якого визначено в додатку № 1 до договору оренди.

Пункт 3.1 укладеного між сторонами договору оренди передбачає, що орендна плата за перші три місяці оренди майна встановлюється у розмірі 10000,00 грн. щомісячно без урахування ПДВ. За четвертий та наступні місяці оренди орендна плата встановлюється у розмірі 15000,00 грн. щомісячно без урахування ПДВ,

Відповідно п.7.1. договору оренди від 26.01.2017р., він діє протягом одного року з дня підписання сторонами акту приймання-передачі майна, який було підписано сторонами договору 04.11.2017р.

Згідно п. 3.2. договору оренди, орендна плата перераховується Відповідачем на розрахунковий рахунок Позивача щомісячно не пізніше 5-го числа поточного місяця або у той же термін передається готівкою Орендодавцю. Проте протягом строку дії договору оренди, мали місце факти порушення Відповідачем прийнятих на себе зобов`язань стосовно сплати орендної плати, а саме: оплата за листопад 2017р. здійснена 13.11.2017р.; оплата за січень 2018р. здійснена 15.01.2018р.; оплата за лютий 2018р. здійснена 28.02.2018р.; оплата за березень 2018р. здійснена 31.03.2018р.; оплата за квітень 2018р. здійснена 30.04.2018р.

В порушення прийнятих на себе за договором зобов`язань, відповідач починаючи з липня 2018р. припинила сплачувати орендну плату за користування орендованим майном.

Листом від 16.08.2018р. (вих. № 10/08-18), належним чином отриманого відповідачем 17.08.2018р., позивач повідомив відповідача про необхідність сплатити існуючу заборгованість за договором оренди та про наслідки невиконання законних вимог Позивача (попередження про той факт, що дія договору оренди не буде продовжена на новий термін).

Однак станом на теперішній час відповідачем вимоги позивача були залишені без відповіді та задоволення.

Крім того, листом від 02.11.2018р. (вих. № 11/11-18) позивач також повідомив відповідача про той факт, що у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди, відповідачу необхідно здійснити приймання-передачу майна, обумовленого договором, визначивши час повернення майна 04.11.2018р. о 10.00.

Проте, відповідачем зазначений лист залишено без реагування.

Згідно п. 2.4. договору, майно, що є предметом оренди, вважається повернутим Орендодавцю з моменту підписання сторонами акту повернення, обов`язки по складанню якого покладаються на сторону, що передає майно.

Відповідно п. 3.3. договору оренди нерухомого майна, нарахування орендної плати розпочинається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі майна в оренду та закінчується датою підписання сторонами акту повернення майна.

Таким чином, станом на 28.02.2019р. розмір заборгованості відповідача перед позивачем по орендній платі за період з 01.07.2018р. по 28.02.2019р у загальній сумі складає 120000 грн. (15000 грн. * 8 місяців = 120000 грн.).

Позивачем доведено, що відповідач користувався орендованим приміщенням . Проте відповідач свої зобов`язання за договором не виконав.

Отже, позовна вимога щодо стягнення 120000 грн. боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно п.3.9. договору оренди передбачено, що на орендну плату та плату компенсації за комунальні послуги, несвоєчасно сплачені Відповідачем, нараховується пеня, яка дорівнює розміру подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування заборгованості за кожний день прострочення.

Відповідно п. 2.5. договору також зазначено, що у випадку затримки повернення майна, Відповідач зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10% від місячної орендної плати за кожен день прострочення.

Оскільки Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань не повернула позивачу орендоване майно, станом на 28.02.2019р., підприємцем Борович нараховано штраф, що складає (26 днів + 31 день + 31 день + 28 день) = 116 днів * 1500 грн. = 174000 грн., який підлягає задоволенню.

Згідно статті 11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно статті 14 Цивільного Кодексу України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Згідно статті 15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно положень статті 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 526 Цивільного Кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно статті 525 Цивільного Кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статті 610, 611 Цивільного Кодексу України, зокрема, встановлюють, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно статті 625 Цивільного Кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано відповідачу 3% річних на загальну суму 1296,99 грн., пеню у розмірі 15077, 79 грн. та збитки від інфляції у розмірі 4689,49 грн., що є обґрунтованим та відповідає положенням чинного законодавства України, а тому підлягають задоволенню.

Разом з тим, визначаючи розмір підлягаючих до стягнення штрафу, суд ураховує інтереси обох сторін, та виходить із засад справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права, і вважає, що нарахований штраф є непропорційним розміру основного боргу, що порушення грошових зобов`язань відповідачем у значній мірі компенсуються підлягаючими стягненню з відповідача відповідними нарахуваннями на суму основного боргу, зокрема, індексу інфляції, 3 % річних та пені.

Викладені обставини суд ураховує як виняткові, які мають істотне значення і дають право суду зменшити суму нарахованої штрафу, виходячи з положень ч.3 ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України, котрими передбачено право суду зменшити розмір неустойки, за наявності обставин, які мають істотне значення.

На підставі вказаного, суд вважає за можливе зменшити розмір суми підлягаючої до стягнення за прострочення підприємцем Власенко виконання грошових зобовязань за договором штрафу - до суми 60000 грн.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Статтею 129 ГПК України передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, при задоволенні позову на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 129, 165, 178, 232, 233, 236 - 238 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи підприємця Борович Наталі Олександрівни задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи підприємця Власенко Діани Сергіївни ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи підприємця Борович Наталі Олександрівни ( АДРЕСА_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ) грошові кошти в загальній сумі 201064 (двісті одна тисяча шістдесят чотири) грн. 27 коп., із яких: 120000 (сто двадцять тисяч) грн. - основний борг; 15077 (п`ятнадцять тисяч сімдесят сім) грн. 79 коп. - пеня; 60000 (шістдесят тисяч) грн.. - штрафу; 1296 (тисяча двісті дев`яносто шість) грн. 99 коп. - 3 % річних; 4684 (чотири тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 49 коп. - сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції, а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 4725 (чотири тисячі сімсот двадцять п`ять) грн. 89 коп.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оформлене відповідно до статті 238 цього Кодексу, рішення підписано 08.07.2019.

Суддя С.М.Коваль.