ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2019 р. Справа№ 910/15712/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу б/н від 15.03.2019 (вх. №09.1-04.1/2388/19 від 25.03.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019

у справі №910/15712/18 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту"

про стягнення 65 008,00 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача - Глущенко В.В., довіреність № 1-855 від 29.05.19

від відповідача - Дядюра Н.О., довіреність № б/н від 28.03.19

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту" про стягнення 65 008 грн пені, нарахованої на підставі п. 7.2.2 договору про закупівлю товарів № т-86/ від 09.10.2017.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань з поставки товару у строк, встановлений умовами договору № т-86/ від 09.10.2017.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 (повний текст складено 28.02.2019) позов Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 34 531,20 грн пені, 935,94 грн витрат по оплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, встановивши невиконання відповідачем обов`язку в частині поставки товару 298 800, 00 грн та порушення строків поставки товару на суму 72 000, 00 грн, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення пені. Разом з цим, з огляду на невірність проведеного позивачем розрахунку сум неустойки судом першої інстанції частково задоволено позов АТ "Укртрансгаз".

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач - ТОВ "Будівельна компанія "Квірту", 15.03.2019 подав апеляційну скаргу б/н від 15.03.2019, просить рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі №910/15712/18 скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом при неповному дослідженні усіх обставин справи та з порушенням норм матеріального права. Так, апелянт стверджує, що судом не було надано відповідної правової оцінки доводам відповідача щодо сплати ним позивачу штрафних санкцій в сумі 54 878,40 грн та поставку товару за видатковою накладною № РН 00000012 від 28.12.2018 на суму 449 200,00 грн в строки, визначені договором. Також апелянт не погоджується з розрахунком пені позивача, згідно якого невірно визначено період нарахування з 12.01.2018 по 22.10.2018, тоді як, нарахування пені згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України припиняється 12.07.2018.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 апеляційну скаргу б/н від 15.03.2019 (вх. №09.1-04.1/2388/19 від 25.03.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі №910/15712/18 залишено без руху, на підставі ст.ст. 174, 260 ГПК України, у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження та відсутністю доказів сплати судового збору у розмірі 2 643,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2019, після усунення недоліків апеляційної скарги, поновлено пропущений скаржником строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою б/н від 15.03.2019 (вх. №09.1-04.1/2388/19 від 25.03.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі №910/15712/18. Позивачу встановлено процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, та учасникам справи - заяв, клопотань, пояснень протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження, але не пізніше 03.06.2019. Розгляд справи призначено на 10.06.2019.

20.05.2019 від Акціонерного товариства "Укртрансгаз" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просить рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач зазначає, що твердження скаржника про невірність висновків суду про часткове задоволення позову та стягнення штрафних санкцій в сумі 34 531,20 грн є безпідставні, оскільки в оскаржуваному рішенні надано правильну правову оцінку усім представленим сторонами доказам і доводам, викладеним в заявах по суті спору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2019, на підставі ст. 216 ГПК України, розгляд справи відкладено на 01.07.2019.

Представник відповідача в судовому засіданні 01.07.2019 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 скасувати, постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні 01.07.2019 заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просив рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

09.10.2017 між Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (покупець за договором, позивач у справі) до Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту" (постачальник за договором, відповідач у справі) укладено договір про закупівлю товару № т-86/ (далі - Договір, а.с. 10-15), згідно якого постачальник зобов`язався протягом строку дії договору поставити та передати позивачу турбіни та мотори код згідно ЄЗС ДК 021:2015-42110000-3 (запасні частини до ГПА 10ГКН) в кількості, асортименті та за ціною вказаними у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити ці товари.

Ціна договору, за змістом п. 3.1 Договору, становить 820000 грн.

В п. 4.1 Договору сторонами узгоджено, що розрахунки проводяться покупцем шляхом поетапної оплати фактично поставленого товару (партії товару) протягом 30 календарних днів після дати поставки та пред`явлення постачальником рахунку-фактури на оплату товару.

Датою поставки товару (його партії), а також моментом переходу права власності та ризиків на товар - є дата передачі товару постачальником уповноваженій особі покупця за видатковою накладною.

Згідно з п. 5.1 Договору термін поставки товарів: партіями в період зазначений в п. 1.1 розділу 1 цього Договору, але не пізніше 30 календарних днів після надання покупцем письмової рознарядки на передачу кожної окремої партії товару, в якій зазначається: найменування, кількість товару та адреса місця доставки товару.

У відповідності до п. 5.2, п. 5.3 Договору місце поставки (передачі) товарів: м. Боярка, вул. Маяковського, 49, центральний склад ВРТП «Укргазенергосервіс». Умови поставки: DDP поставка зі сплатою мита. Правила тлумачення торгівельних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року.

Між сторонами підписано Специфікацію на поставку товару для ВРТП «Укргазенергосервіс» на умовах договору № т-86/ від 09.10.2017 (а.с. 15).

Акціонерним товариством "Укртрансгаз" надано відповідачу рознарядку № 3201ВИХ-17-687 від 12.12.2017, яка містить перелік товару на весь обсяг предмету договору поставки, визначений в Специфікації.

Відповідачем на виконання умов договору поставлено позивачу товар на загальну суму 521200,00 грн, що підтверджується видатковими накладними № РН-00000012 від 28.12.2017 на суму 449200,00 грн, № РН-00000002 від 17.05.2018 на суму 72000,00 грн (а.с. 16-17).

У зв`язку із звернення позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту" з претензією про сплату штрафних санкцій за неналежне виконання договірних зобов`язань відповідач, згідно платіжного доручення № 215 від 02.07.2018, перерахував на рахунок Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 54878,40 грн в рахунок оплати пені за порушення умов договору № т-86/ від 09.10.2017 (а.с. 38).

Предметом позовом у даній справі є вимога Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту" стягнення 65 008 грн пені, нарахованої на підставі п. 7.2.2 договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 173 ГК України, що кореспондується зі ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Дослідивши зміст договору № т-86/ від 09.10.2017, який укладений між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту", колегія суддів дійшла висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, правове регулювання якого здійснюється за правилами норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ч. 1. ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормою ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

У відповідності до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Згідно з статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідачем ні в суді першої інстанції, а не під час апеляційного перегляду даної справи, належними і допустимим доказами не спростовано того, що поставка товару за видатковою накладною № РН-00000002 від 17.05.2018 на суму 72000,00 грн здійснена відповідачем з порушення строків, визначених в п. 5.1 договору. Товар на суму 298 800,00 грн відповідачем не поставлено.

Оскільки факт наявності прострочення виконання договірного зобов`язання з поставки Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту" товару в строк визначений умовами договору підтверджується матеріалами справи, судова колегія вважає, що відповідач є таким що допустив порушення договірних зобов`язань, а тому наявні підстави для застосування встановленої законом та договором відповідальності.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Нормами ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 статті 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.2.2 Договору за порушення строків поставки товару або недопоставку товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 % вартості товару, поставку якого прострочено та/або недопоставлено, за кожен день такого прострочення, а за прострочення поставки товару понад 30 днів, постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості товару, поставку якого прострочено.

Так, задовольняючи частково позовні вимоги, місцевим господарським судом, з чим погоджується апеляційна інстанція, встановлено невірність проведеного позивачем розрахунку сум штрафних санкцій. При цьому, судом проведено власний розрахунок та визначено, що за прострочення передачі продукції вартістю 72000,00 грн пеня нараховується за період 11 січня - 16 травня 2018, а за недопоставку продукії вартістю 298800,00 грн - період з 11 січня по 11 липня 2018.

Однак, колегія суддів вважає, що Господарським судом міста Києва помилково було визначено початок перебігу строку нарахування пені з 11 січня 2018, оскільки за змістом п. 5.1 договору поставка товару повинна бути здійснена не пізніше 30 календарних днів після надання покупцем письмової рознарядки.

Згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення рознарядка була отримана відповідачем 16.12.2017 (а.с. 20), тобто останнім днем тридцятиденного строку поставки товару за даною рознарядкою є 15.01.2018. При цьому, прострочка виконання відповідачем договірного зобов`язання настає з 16.01.2018.

Північний апеляційний господарський суд, здійснивши власний розрахунок пені з урахуванням приписів ч. 6 ст. 232 ГК України та часткового виконання відповідачем зобов`язання, встановив, що сума пені за прострочення поставки продукції в сумі 72000,00 грн, нарахованої за період з 16.01.2018 по 16.05.2018 становить 8712,00 грн, а за недопоставку продукції в сумі 298 800,00 грн, за період з 16.01.2018 по 16.07.2018, становить 54381,00 грн. Всього 63093,00 грн.

При цьому, проведений позивачем розрахунок сум штрафу є арифметично вірним, а відтак вимога Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення 25 956 грн даного виду неустойки є обґрунтованою.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується наявними в матеріалах справи документами, відповідачем в рахунок оплати штрафних санкцій за платіжним дорученням № 215 від 02.07.2018 перераховано позивачу 54 878,40 грн.

Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія дійшла висновку, що позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту" пені підлягають частковому задоволенні в сумі 34 170,60 грн ((63093,00+25 956) - 54878,40). Оскільки судом першої інстанції у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, проведено невірний розрахунок присудженої до стягнення суми пені, то у відповідності до ст. 277 ГПК України наявні правові підстави для його зміни. Натомість, доводи апеляційної скарги судова колегія визнає неспроможними, оскільки вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для зміни судового рішення, зокрема, є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 підлягає зміні на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

Судові витрати за розгляд справи в сумі першої інстанції перерозподіляються пропорційно розміру задоволених вимог з урахуванням висновків апеляційної інстанції про зміну рішення місцевого господарського суду.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-254, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/15712/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/15712/18 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов Акціонерного товариства "Укртрансгаз" м. Києва задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту" (02095, м. Київ, вул. Княжий Затон, 2/30, офіс 640, код 35837814) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, код 30019801) 34170 (тридцять чотири тисячі сто сімдесят) грн 60 коп пені, 926 (дев`ятсот двадцять шість) грн 11 коп витрат по оплаті судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.»

3. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

4. Справу № 910/15712/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову до Верховного Суду в порядку, визначеному ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко

Повний текст постанови складено 08.07.2019