ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"03" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1240/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф.

при секретарі судового засідання Цісельського К. О.

розглянувши справу №916/1240/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-постачання" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, б.1, )

до відповідача: Комунального закладу "Балтська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат №1 І-ІІ ступенів" (66101, Одеська область, м. Балта, вул. Шевченко, буд. 16, код ЄДРОПУ 22495775)

про стягнення 52 868,71грн.

Представники сторін:

від позивача - Пирожок О.С., довіреність № 21/р8-19-015, дата видачі : 02.01.19;

від відповідача - Жуков В.І., № 343, дата видачі : 21.06.19;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-постачання" звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Комунального закладу "Балтська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат №1 І-ІІ ступенів" про стягнення 52 868,71грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) №008485 (2019) від 19.03.2019р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.05.2019р. провадження по справі №916/1240/19 було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач надав заперечення на позов від 03.06.2019р. за вх.. №ГСОО 10915/19, згідно якого позовні вимоги не визнає вважає їх необгрунтованими, безпідставними в зв'язку з чим в задоволенні позову просить суд відмовити повністю .

19.06.2019р. за вх. №ГСОО 11934/19 до суду від позивача надійшла заява про відмову від частини позовних вимог, в якій він просить суд прийняти його заяву про відмову частини позовних вимог про стягнення пені в сумі 6710,64грн. та 3% річних в сумі 567,55грн. та закрити провадження у справі в цій частині.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.07.2019р. провадження в частині стягнення пені в сумі 6710,64грн. та 3% річних в сумі 567,55грн. було закрито в порядку ч. 4 ст. 231 ГПК України.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

19.03.2019 р. між ТОВ ,,Одесагаз-Постачання" (Постачальник) та Комунальним закладом "Балтська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат №1 І-ІІ ступенів" (Споживач) укладено договір № 008485 (2019) (Договір), у відповідності до п. п. 2.1, 2.3 якого Постачальник постачає Споживачеві наступний предмет закупівлі: Газове паливо (природній газ) код CPV за ДК 021:20-6 (далі - газ) в обсягах і порядку, передбачених цим договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач зобов'язується прийняти газ та оплатити його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених цим договором. Газ, що передається за договором, використовується виключно для власних потреб або в якості сировини, а не для перепродажу.

Відповідно до п. 2.4. Постачальник зобов'язується передати природний газ на пункти споживання, обладнані вузлами обліку та розташовані за адресою: Одеська область, Балтський район, м. Балта, вул. Шевченко, буд. 16.

Відповідно до п. п. 3.2, 3.6 договору місячний обсяг постачання природного газу до пунктів призначення не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу. Приймання передача природного газу у звітному місяці оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних актів приймання-передачі природного газу, що оформлюється на підставі даних кожного комерційного вузла обліку та є невід'ємними частинами цього договору і є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно з п. 3.10 договору. Постачальник здійснює постачання природного газу по місяцях: у січні - 5227 тис. м. куб., у лютому - 13601 тис., у березні - 5500 тис. Добові планові обсяги визначають шляхом ділення місячного планового обсягу газу на кількість днів протягом цього місяця.

Вартість послуг по Договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу Споживачу і орієнтовно складає 282798 грн. (п.5.4 Договору).

Положеннями п. 5.5.1 договору передбачено, що у разі оплати замовлених обсягів газу до початку місяця поставки, Споживач зобов'язується сплатити вартість запланованого обсягу природного газу (номінації) не пізніше ніж за 5 (п'ять) діб до початку розрахункового періоду. Оплата за природний газ здійснюється Споживачем грошовими коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника 100% вартості запланованих обсягів газу на підставі рахунку / рахунку-фактури. У випадку недоплати вартості послуг за спожитий у розрахунковому періоді природний газ, Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі рахунку та акту приймання передачі природного газу. У разі переплати вартості газу сума переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати газу на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок Споживача протягом одного місяця з дня отримання вимоги. У разі наявності заборгованості Постачальник має право грошові кошти, отримані від Споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача відповідно до черговості її виникнення.

Згідно з п. 6.3 договору Споживач зобов'язується виконувати умови договору а саме оплачувати Постачальнику вартість послуг згідно з умовами договору; дотримуватись дисципліни споживання природного газу в обсягах та на умовах визначених договором.

Відповідно до п. 8.2.1 договору у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом V договору, Споживач зобов'язується сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені за прострочення виконання зобов'язань припиняється через 12 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 12.1, 12.2 договору договір набирає чинності з дня його підписання та укладається у частині постачання природного газу на термін до 31.12.2019р., а у частині оплати за надані послуги - до їх повного здійснення. Сторони домовились, що договір розповсюджує свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2019р. згідно з п. 3 ст. 631 ЦК України.

На виконання умов Договору ТОВ ,,Одесагаз-Постачання" у період з січня 2019 р. по березень 2019 р. поставило до пунктів споживання Закладу природний газ на загальну суму 434618,77 грн., а саме: у січня 2019 р. - 13 603м3 на загальну суму 174 376,86 грн.; у лютому 2019 р. - 13 601 м3 на загальну суму 158 211,18 грн.; у березні 2019 р. - 9 745 м3 на загальну суму 102 030,73 грн.;

Факт поставки товару підтверджується підписаними контрагентами та скріпленими їх печатками актами прийому-передачі природного газу.

Позивач вказує що відповідач в порушення умов договору за отриманий газ розрахувався частково, в зв'язку з чим за ним рахується заборгованість в сумі 44 445,74грн.

За прострочення виконання грошового зобов'язання позивачем Відповідачу нараховано 3% річних у сумі 80,37 грн. та 964,41рн. пені.

Отже, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) № 008485 (2019) від 19.03.2019р., щодо своєчасного розрахунку за отриманий природній газ, Товариство з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-постачання" звернулось до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

В силу положень ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України „Про ринок природного газу" від 9 квітня 2015 року N 329-VIII (з наступними змінами і доповненнями) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що 19.03.2019 р. між ТОВ ,,Одесагаз-Постачання" (Постачальник) та Комунальним закладом "Балтська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат №1 І-ІІ ступенів" (Споживач) укладено договір № 008485 (2019) (Договір), у відповідності до п. п. 2.1, 2.3 якого Постачальник постачає Споживачеві наступний предмет закупівлі: Газове паливо (природній газ) код CPV за ДК 021:20-6 (далі - газ) в обсягах і порядку, передбачених цим договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач зобов'язується прийняти газ та оплатити його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених цим договором. Газ, що передається за договором, використовується виключно для власних потреб або в якості сировини, а не для перепродажу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивачем прийняті на себе за договором зобов'язання щодо постачання відповідачу природного газу були виконанні у повному обсязі. Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем оплата вартості спожитого природного газу у повному обсязі здійснена не була, в результаті чого, станом на момент вирішення даного спору за Комунальним закладом "Балтська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат №1 І-ІІ ступенів" рахується прострочена заборгованість перед позивачем в розмірі 44 445,75 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача, що має наслідком задоволення позовних вимог ТОВ „Одесагаз-постачання" у названій частині.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобов'язань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості природного газу, поставленого на виконання умов договору, позивачем в порядку ст. 625 ЦК України було нараховано Комунальному закладу "Балтська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат №1 І-ІІ ступенів" на суму основної заборгованості 3% річних у сумі 80,37 грн. Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок трьох відсотків річних, господарський суд дійшов висновку про його правильність та обґрунтованість, у зв'язку з чим, позовні вимоги ТОВ „Одесагаз-постачання" про стягнення із відповідача трьох відсотків річних в сумі 80,37 грн. підлягають задоволенню.

З посиланням на умови п. 8.2.1 договору, позивачем було нараховано відповідачеві пеню у розмірі 964,41 грн. за порушення строків внесення платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (з наступними змінами і доповненнями) огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 ГПК України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, заявленої до стягнення, господарський суд зазначає про його правильність, у зв'язку з чим, позовні вимоги ТОВ „Одесагаз-постачання" в частині стягнення із Комунального закладу "Балтська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат №1 І-ІІ ступенів" пені у загальному розмірі 964,41 грн. підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача до уваги судом не приймаються з наступних підстав.

Так, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що в Договорі від 19.03.2019 р. сторонами не було вказано рік, протягом якого Відповідач має спожити планові обсяги природного газу.

Слід зазначити, що п. 3.10.1 Договору, дійсно не встановлено рік протягом якого буде відбуватись планове споживання природного газу.

В той же час, відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Пунктом 12.1. та пунктом 12.1.2. Договору, передбачено, що він набирає чинності з дня його підписання та укладається у частині постачання природного газу на термін до 31 грудня 2019 р., а у частині оплати за надані послуги - до їх повного здійснення. Сторони домовились, що Договір розповсюджує свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з « 01» січня 2019 р., згідно п. 3 статті 631 ЦК України.

Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Так, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Отже на думку суду, планові обсяги споживання природного газу, які зазначені в п. 3.10.1 Договору встановлені саме на 2019 р.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що акти приймання передачі природного газу не містять доказів належних повноважень у підписантів вищезазначених актів.

Проте відповідачем, належних та допустимих доказів, які підтверджували відповідні посилання до суду надано не було.

Інші заперечення відповідача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-постачання" є обґрунтовані, підтверджуються належними та допустимими докази, в зв'язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-постачання" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, б.1, ) до Комунального закладу "Балтська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат №1 І-ІІ ступенів" (66101, Одеська область, м. Балта, вул. Шевченко, буд. 16, код ЄДРОПУ 22495775) - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального закладу "Балтська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат №1 І-ІІ ступенів" (66101, Одеська область, м. Балта, вул. Шевченко, буд. 16, код ЄДРОПУ 22495775) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-постачання" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, б.1, ) основний борг в сумі 44 445 (сорок чотири тисячі чотириста сорок п'ять)грн. 74коп., пеню і розмірі 964 (дев'ятсот шістдесят чотири) грн. 41коп., 3% річних в сумі 80 (вісімдесят) 37коп. та судовий збір в сумі 1 921 (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна)грн. 00коп.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08 липня 2019 р.

Суддя К.Ф. Погребна