ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2019 р. Справа №914/282/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб

суддів О.І. Матущака,

О.Л. Мирутенка,

секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.

та за участю представників сторін:

позивача: не з`явився (належно повідомлений);

відповідача: Кіх О.Г. (довіреність 559/9/104-02 від 21.01.2019),

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівської області від 26.04.2019 №113/10.1004

на рішення Господарського суду Львівської області від 10.04.2019, повний текст рішення складено 12.04.2019,

у справі № 914/282/19 (суддя Рим Т.Я.)

за позовом: Львівського міського центру зайнятості, м. Львів

до відповідача: Головного управління ДФС у Львівської області, м. Львів

про: стягнення 17 658,96грн

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року Львівський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Головного управління ДФС у Львівської області про стягнення виплаченого забезпечення - допомоги по безробіттю в сумі 17 658,96грн у зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на роботі за рішенням суду

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 був звільнений з Державної податкової служби Львівської області. 05.08.2013 йому було надано статус безробітного та з 12.08.2013 розпочато виплату допомоги по безробіттю на підставі ч. 1 ст. 23 ЗУ Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. За період перебування ОСОБА_1 на обліку як безробітного - з 12.08.2013 по 06.08.2014 - йому виплачено 17 658,96грн допомоги по безробіттю.

Позивач вказує, що з акту розслідування страхового випадку від 03.01.2019 №2 йому стало відомо, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2015 у справі №813/6264/13-а ОСОБА_1 поновлено на роботі та присуджено до стягнення 42 270,64грн середнього заробітку, розрахунок якого здійснений без урахування виплаченої допомоги по безробіттю в сумі 17 658,96грн. На виконання вказаної постанови наказом ГУ ДФС у Львівській області від 11.08.2015 Кархаухова О.Є поновлено на роботі з 09.07.2013.

Посилаючись на ч. 4 ст. 35 ЗУ Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, позивач вказує, що у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду із роботодавця утримується сума виплаченого матеріального забезпечення та наданих соціальних послуг безробітному.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.04.2019 у справі № 914/282/19 позов задоволено. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 17 658, 96 грн боргу та 1921 грн судового збору.

Рішення суду мотивоване ст. 11 ЦК України, ст.ст.1, 6, 7, 31, 35 ЗУ Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, постановою пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 Про практику розгляду судами трудових спорів, постановами Верховного Суду від 12.07.2018 у справі №914/586/17, від 09.07.2018 у справі №914/1875/17, від 12.06.2018 у справі №914/2087/17.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 був поновлений на роботі за судовим рішенням, тому виплачені йому суми допомоги по безробіттю відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття підлягають відшкодуванню за рахунок роботодавця(відповідача).

ГУ ДФС у Львівській області (відповідач) не погодилося з рішенням суду першої інстанції, оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення.

Скаржник посилається на те, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2015 у справі №813/6264/13-а ОСОБА_2 Є поновлено на роботі та присуджено до стягнення 42 270,64грн середнього заробітку. Зазначає, що згідно із ст.36 ЗУ Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття застрахована особа повинна повідомляти про наявність судового рішення про поновлення на роботі, а у випадку умисного невиконання цього обов`язку сума виплаченого забезпечення стягується із застрахованої особи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує доводи відповідача, просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Вказує на те, що допомога по безробіттю виплачена ОСОБА_1 за період з 12.08.2013 по 06.08.2014 в сумі 17658,96грн. Судовим рішенням від 22.07.2015 у справі №813/6264/13-а встановлено незаконність звільнення ОСОБА_1 з роботи. При визначенні розміру середнього заробітку, який підлягає стягненню з роботодавця на користь ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу, суд зменшив відповідачу цю суму на суму виплаченої допомоги по безробіттю. Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.35 вказаного Закону у разі незаконного звільнення працівника виплачена допомога по безробіттю підлягає стягненню з роботодавця.

Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у справі №914/282/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та

призначено розгляд справи на 11.06.2019.

У судовому засіданні 11.06.2019, в якому були присутні представники позивача та відповідача, які надали свої пояснення по суті спору, було оголошено перерву до 02.07.2019.

У судовому засіданні 02.07.2019 представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та надав усні пояснення.

Представник позивача в судове засідання не з`явився.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Наказом голови комісії з проведення реорганізації ДПС у Львівській області №161-0 від 04.07.2013 ОСОБА_1 звільнено з 08.07.2013 з посади головного державного податкового ревізора-інспектора відділу спеціальних перевірок управління податкового контролю ДПС у Львівській області у зв`язку з реорганізацією та скороченням штатної чисельності ( п.1 ст. 40 КЗпП України).

ОСОБА_3 .Є звернувся 05.08.2013 до Львівського міського центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного(а.с. 13, 22).

Наказом Львівського міського центру зайнятості від 09.08.2013 №НТ 130809 ОСОБА_4 О.Є надано статус безробітного з 05.08.2013 (а.с. 14).

Відповідно до частин 1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття Карнаухову О.Є. призначено допомогу по безробіттю, виходячи із страхового стажу понад 10 років - 70% середньої заробітної плати (доходу) залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: 100%- 90 к.д, 80%-90 к.д., 70%-180 к.д., виплату якої вирішено розпочати з 12.08.2013 по 06.08.2014 ( витяги з наказів від 12.08.2013 № НТ 130812,від 24.10.2013 №НТ 131024, а.с. 14) .

Наказом № НТ140807 від 07.08.2014 припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію безробітного у зв`язку із закінченням строку виплати.

Згідно з Додатком 4 до Персональної картки № 00078 про нарахування допомоги по безробіттю та платежі з період за 12.08.2013 по 06.08.2014 Карнаухову О. ОСОБА_5 виплачено 17 658,96 грн допомоги по безробіттю(а.с. 15-19).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2015 у справі № 813/6264/13-а визнано протиправним та скасовано наказ голови комісії з проведення реорганізації ДПС у Львівській області № 161-0 від 04.07.2013 Про звільнення в частині звільнення ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 з 09.07.2013 на посаді головного державного ревізора інспектора відділу спеціальних перевірок та перевірок окремих платників управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Львівській області та присуджено до стягнення з Головного управління ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 09.07.2013 по 02.07.2015 в розмірі 42270,64 грн (а.с. 24-28).

Як вбачається із названої постанови, суд визначив, що середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 59 929,60 грн. Проте, з урахуванням довідки Львівського МЦЗ від 30.06.2015 №5506 про виплату Львівським міським центром зайнятості ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в сумі 17 658,96 грн суд дійшов висновку, що стягненню підлягає середній заробіток в сумі 42 270,64 грн, з відрахуванням суми, виплаченої Львівським міським центром зайнятості (59 929,60 - 17 658,96).

Згідно з наказом ГУ ДФС у Львівській області від 13.10.2015 № 304-0 "Про внесення змін та доповнень до наказу ГУ ДФС у Львівській області від 11.08.2015 № 248-0 "Про поновлення на посаді" на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2015 № 813/6264/13-а ОСОБА_1 поновлено з 09.07.2013 на посаді головного державного ревізора інспектора відділу спеціальних перевірок та перевірок окремих платників управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Львівській області" (а.с. 23).

Дрогобицький міськрайонний центр зайнятості листом від 03.12.2018 №1302/07/468/18 повідомив Львівський міський центр зайнятості про те, що під час реєстрації ОСОБА_1 у Дрогобицькому МРЦЗ виявлено, що його поновлено на попередньому місці праці з 09.07.2013 (а.с. 20).

Львівським міським центром зайнятості складено акт №2 від 03.01.2019 розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення, яким встановлено, що на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2015 у справі №813/6264/13-а наказом ГУ ДФС у Львівській області № 304-0 від 13.10.2015 Кархаухова ОСОБА_6 .Є поновлено на роботі з 09.07.2013 (а.с. 21).

Позивач надіслав відповідачу повідомлення № 10/142 від 11.01.2019 про повернення на підставі ч. 4 ст.35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у сумі 17 658,98 грн( а.с. 29). З листа відповідача № 580/9/050-36 від 21.01.2019 вбачається, що відповідач залишив вимогу позивача про повернення коштів без задоволення ( а.с. 30), що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття від 2 березня 2000 року N 1533-III ( далі -Закон N 1533-III) визначено правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, зокрема, визначено порядок виплат матеріального забезпечення на випадок безробіття, припинення, відкладення, скорочення тривалості виплат такого забезпечення, а також порядок відшкодування виплаченого безробітному матеріального забезпечення у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Так, за приписами п.2 ч.1 ст. 31 Закону N 1533-III виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Частиною 1 статті 34 цього Закону встановлено право Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному, у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Також Законом N 1533-III визначено, що із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду (ч.4 ст. 35 Закону).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом № 161-0 від 04.07.2013 ОСОБА_1 був звільнений з роботи, у зв`язку з чим він перебував на обліку у центрі зайнятості як безробітний. За період з 12.08.2013 по 06.08.2014 Карнаухову О ОСОБА_7 виплачено 17 658,96 грн допомоги по безробіттю. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2015 у справі №813/6264/13-а, яка набрала законної сили та є чинною, визнано протиправним та скасовано наказ № 161-0 від 04.07.2013 в частині звільнення ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 з 09.07.2013 на посаді, присуджено до стягнення з Головного управління ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 09.07.2013 по 02.07.2015 в розмірі 42270,64 грн.

На виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2015 № 813/6264/13-а Карнаухова О.Є. поновлено з 09.07.2013 на роботі, що підтверджено наказом відповідача № 304-0 від 13.10.2015.

Відтак апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що у зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на роботі за рішенням суду від 22.07.2015 в силу приписів ч. 1 ст. 34, ч.4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплачена йому центром зайнятості допомога по безробіттю за період з 12.08.2013 по 06.08.2014 в сумі 17 658,96 грн підлягає стягненню з роботодавця (відповідача).

Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані посилання скаржника на те, що рішенням суду з нього стягнено на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу,оскільки види юридичної відповідальності роботодавця(відповідача) перед незаконно звільненим Карнауховим О.Є та перед центром зайнятості (позивачем) є різними. Так, виплачена центром зайнятості соціальна допомога по безробіттю в сумі 17 658,96грн , стягнення якої є предметом даного спору, підлягає відшкодуванню відповідачем центру зайнятості відповідно до ч. 1 ст. 34, ч.4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", в той час як середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 42 270,64 грн стягнений з відповідача на користь ОСОБА_1 . судовим рішенням на підставі ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю.

В апеляційній скарзі скаржник також вказує, що згідно із ст.36 ЗУ Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття застрахована особа повинна повідомляти центр зайнятості про наявність судового рішення про поновлення на роботі, а у випадку умисного невиконання цього обов`язку сума виплаченого забезпечення стягується із застрахованої особи.

Дійсно, за приписами ч.2 ст. 36 Закону N 1533-III Закону застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною третьою вказаної встановлено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Однак, у даному випадку посилання скаржника на вказані норми є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 був поновлений на роботі рішенням суду від 22.07.2015, в той час позивач виплатив ОСОБА_1 допомогу по безробіттю в сумі 17 658,96грн за період з 12.08.2013 по 06.08.2014. Тобто в період виплати допомоги по безробіттю не існувало судового рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі, рішення було ухвалене судом майже через рік після припинення виплати центром зайнятості допомоги по безробіттю.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції повно дослідив обставини, що мають значення для справи, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Отже, рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений скаржником при поданні апеляційної скарги, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 10.04.2019 у справі №914/282/19 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення апеляційним судом покладається на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у строки та в порядку, визначені ст. 288-291 ГПК України.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено 04.07.2019

Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя О.І. Матущак

Суддя О.Л. Мирутенко