УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

м. Київ

10.07.2019Справа № 910/8941/19

Господарський суд міста Київ у складі судді Коткова О.В., розглянувши без виклику представників сторін заяву № 13 від 03.07.2019 року «Про забезпечення позову в порядку ст. 136 ГПК України» Фермерського господарства «Сквіта»

у справі № 910/8941/19

за позовом Фермерського господарства «Сквіта»

до Товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичний еквівалент

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2019 року до Господарського суду міста Києва від Фермерського господарства «Сквіта» (позивач) надійшла позовна заява № 14 від 03.07.2019 року до Товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичний еквівалент (відповідач) про стягнення попередньої оплати за договором постачання карбаміду на внутрішній ринок України № К06/03/19-3 від 06.03.2019 року в сумі 547 600,22 грн. (п`ятсот сорок сім тисяч шістсот гривень 22 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором постачання карбаміду на внутрішній ринок України № К06/03/19-3 від 06.03.2019 року, зокрема, не здійснив поставку попередньо оплаченого позивачем товару, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Разом з позовною заявою подано заяву № 13 від 03.07.2019 року «Про забезпечення позову в порядку ст. 136 ГПК України», в якій заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, які містяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичний еквівалент, в межах суми попередньої оплати, яка є предметом позову Фермерського господарства «Сквіта».

Вказана заява обґрунтована тим, що Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001956 від 09.05.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 185 КК України. Як вказує заявник, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ПАТ «Укртрансгаз» через оператора газорозподільних систем ПАТ «Одесагаз» постачало ТОВ «Всеукраїнська енерго компанія», ТОВ «Газоторгова компанія», ТОВ «Ліберті газ», ТОВ «Цито оптима», ТОВ Енергетичний еквівалент природний газ, який надалі передавався до ПАТ «Одеський припортовий завод», як давальницька сировина з якого виготовлено рідкий аміак та карбамід марки «Б» (мінеральні добрива).

Заявник зазначає, що ТОВ Енергетичний еквівалент у відповіді № 18/04/19-3 від 18.04.2019 року на претензію № 2 від 01.04.2019 року зазначає, що запуск роботи ПАТ «Одеський припортовий завод» відкладається з причин, які не залежать від ТОВ Енергетичний еквівалент, що суперечить матеріалам кримінального провадження №0001956 від 09.05.2018 року, досудове розслідування якого здійснюється Генеральною прокуратурою України.

На думку заявника, ТОВ Енергетичний еквівалент привласнило продукцію, яку він був зобов`язаний передати у власність заявника, посилаючись на обставини, які не відповідають дійсності, як на підставу невиконання своїх зобов`язань, отже ТОВ Енергетичний еквівалент умисно ухиляється від повернення суми попередньої оплати заявнику, у зв`язку з чим у заявника є підстави побоюватись, що така позиція ТОВ Енергетичний еквівалент може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглянувши заяву № 13 від 03.07.2019 року «Про забезпечення позову в порядку ст. 136 ГПК України» Фермерського господарства «Сквіта», дослідивши подані разом з нею докази в цілому, суд дійшов висновку про відмову в задоволені вказаної заяви з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Так, в обґрунтування своїх вимог щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які містяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичний еквівалент, в межах суми попередньої оплати, заявник посилається лише на неналежне виконання боржником своїх зобов`язань за договором.

Однак, саме лише посилання на наявну заборгованість та звернення до господарського суду з позовом про її стягнення, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

В той час, заявником не надано належних доказів на підтвердження вчинення ТОВ Енергетичний еквівалент дій, спрямованих на зняття коштів з свого розрахункового рахунку, як і не надано суду жодних доказів того, що боржник має намір ухилитися від виконання рішення суду, чи доказів які б підтверджували факт відсутності у відповідача грошових коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки, у поданій заяві про забезпечення позову Фермерським господарством «Сквіта» не наведено достатніх належних та допустимих, у розумінні вищенаведених положень Господарського процесуального кодексу України, доказів наявності обставин, які б могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви № 13 від 03.07.2019 року «Про забезпечення позову в порядку ст. 136 ГПК України» Фермерського господарства «Сквіта» - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст.ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали 10 липня 2019 року.

Суддя О.В. Котков