УХВАЛА

м. Київ

01.07.2019Справа № 910/8355/19

Суддя господарського суду міста Києва Ломака В.С., розглянувши заяву Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Новооріхівської сільської ради Лубенського району Полтавської області

до Дочірнього підприємства «Нафком-Агро»

про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти,

Без виклику представників учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області звернувся до господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Новооріхівської сільської ради Лубенського району Полтавської області (далі - позивач) до Дочірнього підприємства «Нафком-Агро» (далі - відповідач) про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 6 893 787, 75 грн. за користування земельними ділянками без правовстановлюючих документів.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги прокурор вказує на те, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства не були укладені договори оренди земельних ділянок, орендна плата за використання земельних ділянок, які перебувають у комунальній власності не сплачувалась, внаслідок чого сільська рада була позбавлена можливості отримати дохід в очікуваному розмірі від здачі земельних ділянок в оренду. Отже, відповідач, як набувач, не сплачуючи орендну плату за фактичне користування земельними ділянками за відсутності укладеного договору оренди землі, безпідставно збільшив вартість власного майна, а Новооріхівською сільською радою (потерпілим) втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), у зв`язку з чим має місце факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок сільської ради. За таких обставин прокурор, посилаючись на положення статей 1212-1214 Цивільного кодексу України звернувся до суду з даним позовом за захистом прав та інтересів держави.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.07.2019 вищевказану позовну заяву залишено без руху на підставі статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано прокурору строк для усунення недоліків.

Разом з позовною заявою, прокурором було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно, належні Дочірньому підприємству «Нафком-Агро» в розмірі, що відповідає розміру боргу, а саме 6 893 787, 75 грн.

Суд, розглянувши зазначену заяву, дійшов висновку про необхідність повернення її прокурору, з огляду на наступне.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 139 Господарського процесуального кодексу України визначені вимоги щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову.

Так, частина 1 вищевказаної норми процесуального права передбачає, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В той же час судом встановлено, що в порушення вищезазначених нормативних приписів прокурором не наведено жодних пропозицій щодо зустрічного забезпечення, як і не вказано мотивів відсутності необхідності у зустрічному забезпеченні.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 139 Господарського процесуального кодексу України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною 1 статті 4 вказаного Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 3 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову встановлюється в сумі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, розмір судового збору за розгляд заяви першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області про забезпечення позову становить 960, 50 грн (0,5 х 1 921, 00 грн = 960, 50 грн).

Однак прокурором не надано суду будь-яких документів на підтвердження сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

При цьому, суд зауважує, що в переліку додатків до позовної заяви та заяви про забезпечення позову прокурор вказує про наявність серед них платіжного доручення про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову. Однак, як свідчить акт від 26.06.2019, складений та підписаний працівниками відділу діловодства господарського суду міста Києва, такого документа прокурором додано не було.

Частиною 7 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, заява першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області про забезпечення позову підлягає поверненню.

Керуючись статтями 136, 137, 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області про забезпечення позову повернути заявнику.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (01.07.2019) та може бути оскарження протягом десяти днів шляхом подання у відповідності до п. 17.5 ч. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва.

Додаток на адресу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області: заява про забезпечення позову № 33-23пд-19 від 21.06.2019 на 2 арк., Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 168225494 від 28.05.2019 на 9 арк., всього - 11 арк.

Суддя В.С. Ломака