ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/423/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

секретар судового засідання Казмерчук М.Т.

за участю представників:

позивача: Коваль Г.Ю., довіреність № 08-21/192/2-19 від 21.01.19 р.

відповідача: Бєлєвцева О.С., довіреність № 2-464 д від 28.12.18 р.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом Харківської міської ради, м. Харків, до Приватного акціонерного товариства "Укргазвидобування", м. Київ, про стягнення коштів у розмірі 6 220 348,04 грн.

здійснюється фіксування судового процесу технічними засобами - програмно-апаратним комплексом "Діловодство суду", серійний номер диска CD-R 922/423/19

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківська міська рада, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, приватного акціонерного товариства "Укргазвидобування", про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 3 590 818,68 грн. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/423/19 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 14 березня 2019 року, ухвалою суду, прийнято до розгляду відзив на позовну заяву (вх. № 6025 від 11 березня 2019 року) та долучено його до матеріалів справи. 18 березня 2019 року, протокольними ухвалами суду, долучено до матеріалів справи клопотання відповідача про передачу справи на розгляд іншому суду, на підставі ст.ст. 42, 169, 170, 232 ГПК України; встановлено відповідачу строк до 20 березня 2019 року для скерування на адресу позивача даного клопотання, на підставі ст.ст. 42, 169, 232 ГПК України; встановлено позивачу строк до 28 березня 2019 року для надання додаткових пояснень щодо окремого питання (клопотання відповідача), на підставі ч. 5 ст. 161, ст. 232 ГПК України. Протокольною ухвалою від 01 квітня 2019 року судом долучено до матеріалів справи докази направлення на адресу позивача клопотання відповідача про передачу справи на розгляд іншого суду та заперечення позивача на клопотання відповідача, на підставі ст. 42, ч. 5 ст. 161, ст.ст. 177, 232 ГПК України. Ухвалою суду від 01 квітня 2019 року відмовлено задоволенні клопотання відповідача про передачу справи до іншого суду (вх. № 6622 від 18 березня 2019 року). 01 квітня 2019 року, протокольною ухвалою, встановлено позивачу строк до 10 квітня 2019 року на надання до суду відповіді на відзив, на підставі ст.ст. 42, 166, 232 ГПК України. Ухвалою суду від 12 квітня 2019 року судом прийнято до розгляду заяву позивача (вх. № 8678 від 09 квітня 2019 року), в порядку ст. 46 ГПК України, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі 6 220 348,04 грн. Протокольною ухвалою від 15 квітня 2019 року судом долучено до матеріалів справи відповідь на відзив, на підставі ст.ст. 42, 166, 232 ГПК України. Ухвалами суду від 15 квітня 2019 року судом відмовлено в задоволені клопотання відповідача (вх. № 9115 від 15 квітня 2019 року), в порядку ст. 50 ГПК України; задоволено клопотання відповідача (вх. № 9116 від 15 квітня 2019 року), в порядку ч. 3 ст. 177 ГПК України, та продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 20 травня 2019 року. Протокольною ухвалою суду від 15 квітня 2019 року судом встановлено відповідачу строк до 06 травня 2019 року на надання до суду відзиву на позовну заяву (в редакції прийнятої судом заяви про збільшення розміру позовних вимог), на підставі ст.ст. 42, 165, 232 ГПК України. 06 травня 2019 року, протокольними ухвалами судом долучено до матеріалів справи заперечення щодо відповіді на відзив, клопотання про відмов в задоволенні заяви про збільшення розміру позовних вимог, відзив на позовну заяву (в редакції заяви про збільшення розміру позовних вимог), на підставі ст.ст. 42, 165, 167, 169, 178, 232; встановлено позивачу строк до 13 травня 2019 року на подання до суду відповіді на відзив, в порядку ст.ст. 42, 166, 232 ГПК України; встановлено відповідачу строк до 20 травня 2019 року на подання до суду заперечень, в порядку ст.ст. 42, 167, 232 ГПК України. 20 травня 2019 року, ухвалою суду, відмовлено в задоволені клопотання відповідача про відмову в задоволені заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 10913 від 06 травня 2019 року). Протокольною ухвалою суду від 20 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21 травня 2019 року, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 185, ст. 232 ГПК України. 21 травня 2019 року судом розпочато розгляд справи по суті та протокольною ухвалою відкладено розгляд справи до 03 червня 2019 року. Протокольною ухвалою від 03 червня 2019 року по розгляду даної справи оголошено перерву до 10 червня 2019 року, на підставі ст. 216 ГПК України. 10 червня 2019 року розгляд справи, відповідно ч. 6 ст. 216 ГПК України, продовжено зі стадії, на якій було оголошено перерву. 10 червня 2019 року, протокольною ухвалою, по розгляду даної справи оголошено перерву до 19 червня 2019 року, на підставі ч. 2 ст. 216, ст. 232 ГПК України. 19 червня 2019 року розгляд справи, відповідно ч. 6 ст. 216 ГПК України, продовжено зі стадії, на якій було оголошено перерву. В призначене судове засідання 19 червня 2019 року з`явився представник позивача, який позовні вимоги підтримував в повному обсязі та представник відповідача, який проти задоволення позову заперечував в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово представників позивача та відповідача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22 березня 2017 року № 83046294 та від 04 лютого 2019 року № 154982978 право власності на нежитлову будівлю літ. "А-1" загальною площею 84,6 кв.м. (АЗС № 15) по вул. Залютинській, 49 у м. Харкові з 15 березня 2016 року зареєстроване за ПрАТ "Укргазвидобування" на підставі договору купівлі-продажу від 02 березня 2011 року № 1-139. Відділом самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради 02 квітня 2019 року проведено огляд земельної ділянки та встановлено, що відповідач по теперішній час використовує земельну ділянку (кадастровий номер: :12:011:0011) площею 0,7948 га по вул. Залютинській, 49 у м . Харкові без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. 125 ЗУ України, для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "А-1". Як вбачається з Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером: :12:011:0011 в м. Харкові, вул. Залютинська, 49, площею 7948 кв.м. складає 18 573 443,00 грн. Як вбачається з листа Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківській області від 10 травня 2017 року № 19-20-0.23,08-182/116-17 та листа Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 24 травня 2017 року № 3182/0/225-17 право власності або право користування на земельну ділянку по вул . Залютинській, 49 не зареєстровані. Як вказує позивач у позовній заяві, відповідач з 01 квітня 2016 року по 31 січня 2019 року не сплачував за користування земельною ділянкою плату у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг у себе майно - грошові кошти. Зазначені обставини й стали для позивача, підставою для звернення з даним позовом до суду.

Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та вказує на наступне. Відповідач не ухилявся від вчинення передбачених законодавством дій для оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розташоване належні йому на праві власності будівлі, що підтверджується: договором № 2/773//4/8 від 04 січня 2011 року, укладеним між позивачем та ПП "Геомастер", відповідно до якого ПП "Геомастер" зобов`язувався виконати з дотриманням вимог законодавства роботи "Розробка проекту землеустрою щодо відведення в постійне користування та виготовлення і надання Державних актів на земельну ділянку під АЗС № 15 м. Харків, вул. Залютинська, 49; листом відповідача до позивача від 26 квітня 2011 року № 08-01-2804 стосовно дозволу на розробку технічної документації з землеустрою; рішенням 8 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про надання дозволу на розробку проектів відведення земельних ділянок юридичним та фізичним особам для експлуатації та обслуговування будівель і спору"; проектом землеустрою щодо передачі в постійне користування позивачу земельної ділянки для експлуатації та обслуговування АЗС № 15, загальною площею 0,7948 га по вул . Залютинська, 49 м. Харків від 2012 року; технічною документацією з виконавчої зйомки автомобільної заправної станції (АЗС) № 15 та прилеглої території по вул. Залютинська, 49, Ленінський район, м. Харків для обґрунтування меж та розмірів земельної ділянки від 2012 року; листом відповідача позивачу від 22 лютого 2017 року № 08-32-821-5 про внесення змін в рішення; рішенням 12 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 19 квітня 2017 року № 608/17 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд"; довідкою з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 16 червня 2017 року № 97-20-0.23,08-434/176-17; висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 08 вересня 2017 року № 5265/82-17; висновком по матеріалам проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу по вул. Залютинській, 49, для експлуатації та обслуговування станції АЗС у Холодногірському районі м. Харкова від 04 вересня 2017 року № 4981/0/27-17; проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду позивачу для експлуатації та обслуговування стаціонарної АЗС за адресою: м. Харків, вул. Залютинська, 49 ( Холодногірський район ); Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; листом Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 29 травня 2018 року № 3615/0/225-18; рішенням 25 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 27 лютого 2019 року № 1467/19 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і спору". Крім того, відповідач вказує на те, що відсутні правові підстави стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельної ділянки, що не є об`єктом цивільних прав та не є об`єктом оренди, за відсутності суб`єкта плати за землю і підстав сплати.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом даного спору є сума, нарахована позивачем, як доходи, отримані або які можна було б отримати від безпідставно набутого майна, в порядку статей 1212, 1213, 1214 ЦК України. При розгляді даного спору суд зазначає, що, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов: по-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння; по-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; по-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Тобто, визначальною підставою для застосування положень статей 1212, 1214 ЦК України є той факт, що майно набуте особою без достатньої правової підстави повинно в обов`язковому порядку вибути з його володіння.

Як вбачається з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22 березня 2017 року № 83046294 та від 04 лютого 2019 року № 154982978 право власності на нежитлову будівлю літ. "А-1" загальною площею 84,6 кв.м. (АЗС № 15) по вул. Залютинській, 49 у м. Харкові з 15 березня 2016 року зареєстроване за ПрАТ "Укргазвидобування" на підставі договору купівлі-продажу від 02 березня 2011 року № 1-139.

Водночас, предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога позивача про стягнення з відповідача, як власника об`єкта нерухомого майна, у спірний період безпідставно збережених коштів орендної плати на підставі статей 1212-1214 ЦК за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій розміщене нерухоме майно, за період з 01 квітня 2016 року по 31 січня 2019 року.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд зазначає, що для вирішення даного спору встановленню підлягають обставини, зокрема чи є земельна ділянка, за користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, об`єктом цивільних прав та обґрунтованість порядку та підстав здійснення нарахування орендної плати за користування такою. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 922/391/18 від 11 лютого 2019 року.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У частині 1 статті 93 Земельного кодексу встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 Земельного кодексу). В силу статті 125 Земельного кодексу право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Згідно до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. За змістом частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Як встановлено судом, земельна ділянка в м. Харкові по вул. Залютинська, 49 площею 0,7948 га була сформована як об`єкт цивільного права 26 лютого 2018 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (т. с. 2 арк. спр. 43).

Водночас, згідно ч. 1 ст. 21 ЗУ "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди .

Таким чином, суд зазначає, що основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 14 Податкового кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 20 і частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Так, згідно пункту 1.1. Порядку впровадження нормативно грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013, цей Порядок регламентує процедуру надання підприємствам, установам та організаціям міста, фізичним особам інформації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок для обчислення земельного податку, орендної плати за земельні ділянки комунальної власності та здійснення цивільних цивільно-правових угод із земельними ділянками та оплати за договором суперфіцію. Відповідно до пункту 2.2. Порядку, управління Держземагентства у м. Харкові надає інформацію про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки у формі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки згідно з чинним законодавством. Згідно з Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 25.11.2016 № 489, за результатами нормативної грошової оцінки земель укладається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються за заявою зацікавленої особи як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначалося вище в даному рішенні суду, нормативна грошова оцінка земельної ділянки в м. Харкові по вул. Залютинська, 49, площею 0,7948 га складає 18 573 443,00 грн., що підтверджується Витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 612/0/45-19 від 22 березня 2019 року.

Враховуючи вище викладене в сукупності, а саме те, що земельна ділянка в м. Харкові по вул. Залютинська, 49 площею 0,7948, на якій розташовано нежитлову будівлю і яка є власністю відповідача, була сформована як об`єкт цивільних прав 26 лютого 2018 року, позивачем здійснено розрахунок розміру безпідставно збережених коштів на підставі Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 22 березня 2019 року № 612/0/45-19, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 2 062 978,84 грн. (за період з 26 лютого 2018 року по 31 січня 2019 року) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В решті позову в частині стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі 4 157 369,20 грн. суд відмовляє як необґрунтованих та безпідставних, з огляду на те, що позивачем було проведено дане нарахування до формування земельної ділянки як об`єкта цивільного права (за період з 01 квітня 2016 року по 25 лютого 2018 року).

Твердження відповідача про те, що не з його вини не було оформлено право користування земельної ділянки, як наслідок - відсутності підстав для стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, є необґрунтованим, з огляду на те, що відповідач, у разі ухилення позивача від вчинення дій щодо укладення договору оренди земельної ділянки (дозволу на розробку техдокументації, бездіяльність, порушення строків на розгляд, тощо) мав відповідне право на звернення до суду за захистом своїх прав.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у розмірі 30 944,68 грн. покладається на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1-5, 10-13, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 194-197, 201, 208-210, 216-220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28, ) на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, ) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у розмірі 2 062 978,84 грн. та 30 944,68 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "01" липня 2019 р.

Суддя Н.В. Калініченко