ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2019 р. м. Київ Справа № 911/841/19

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (01004, м. Київ, вул. Басейна, буд. 1/2А)

до Фізичної особи-підприємця Сороки Тетяни Володимирівни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 10091,16 грн. заборгованості за договором № ДА-П-00084/0605 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі від 15.12.2015 р., у тому числі - 1459,93 грн. основного боргу, 7980,73 грн. штрафних санкцій, 519,50 грн. інфляційних втрат, 131,00 грн. 3% річних,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (далі - КП "Міський магазин", позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Сороки Тетяни Володимирівни про стягнення 10091,16 грн. заборгованості за договором № ДА-П-00084/0605 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі від 15.12.2015 р., у тому числі - 1459,93 грн. основного боргу, 7980,73 грн. штрафних санкцій, 519,50 грн. інфляційних втрат, 131,00 грн. 3% річних.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 15.12.2015 р., на підставі Протоколу про результати торгів № 26 від 14.12.2015 р., було укладено договір № ДА-П-00084/0605, згідно умов якого відповідач отримав можливість провадити підприємницьку діяльність у засобі пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, який розміщувався у визначеному вказаним договором місці, та отримувати послуги з облаштування та утримання вказаного місця. Відповідно, у ФОП Сороки Т.В . виник обов`язок зі сплати коштів за облаштування та утримання такого місця. Проте, всупереч вимогам зазначеного договору, відповідачем не було виконано у повному обсязі зобов`язання щодо здійснення передбачених договором платежів, у зв`язку з чим КП "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) просить суд стягнути з відповідача 10091,16 грн. заборгованості за договором № ДА-П-00084/0605 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі від 15.12.2015 р., у тому числі - 1459,93 грн. основного боргу, 7980,73 грн. штрафних санкцій, 519,50 грн. інфляційних втрат, 131,00 грн. 3% річних, і судові витрати покласти на відповідача.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, а також категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, зважаючи на заявлену позивачем у даному спорі ціну позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що справа за поданою Комунальним підприємством "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) до Фізичної особи-підприємця Сороки Тетяни Володимирівни позовною заявою про стягнення 10091,16 грн. заборгованості за договором № ДА-П-00084/0605 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі від 15.12.2015 р., у тому числі - 1459,93 грн. основного боргу, 7980,73 грн. штрафних санкцій, 519,50 грн. інфляційних втрат, 131,00 грн. 3% річних, підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.05.2019 р. було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання.

13.06.2019 р. до господарського суду Київської області від ФОП Сороки Т.В. надійшов відзив б/н від 10.06.2019 р. (вх. № 11775/19 від 13.06.2019 р.), відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог з огляду на те, що позивач не виконав свої зобов`язання перед відповідачем, оскільки послуги з облаштування та утримання засобу пересувної дрібнороздрібної торгівельної мережі не надавались. Відповідач зазначив, що 15.12.2015 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № ДА-П-00084/0605 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі. Свої зобов`язання за договором ФОП Сорока Т.В. виконала в повному обсязі, проте скористатись своїм правом, передбаченим пп. 1.1 п. 1 договору щодо можливості провадити підприємницьку діяльність в засобі пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, не змогла, так як за адресою: м . Київ. вул. Ревуцького, 40, знаходиться Харківський торгівельний комплекс, власником якого є ТОВ «КОЗАК». Отже, на переконання відповідача, позивач не забезпечив відповідачу можливості провадити підприємницьку діяльність, а також не забезпечив облаштування та належне утримання місця, не забезпечив своєчасне вивезення сміття та прибирання території за адресою: м. Київ. вул. Ревуцького, 40. Поряд з цим, відповідач вважає, що позивачем не надано доказів підтвердження реальності здійснених операцій та факту отримання послуг відповідачем. З урахуванням зазначеного, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог КП «Міський магазин» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) до Фізичної особи-підприємця Сороки Тетяни Володимирівни у повному обсязі.

18.06.2019 р. до господарського суду Київської області від КП «Міський магазин» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) надійшла відповідь на відзив б/н від 18.06.2019 р. (вх. № 12055/19 від 13.06.2019 р.), відповідно до якої зазначив, що відповідач зареєструвався на електронному торговому майданчику за адресою: http://dprp.kga.gov.ua, обрав бажане місце розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, подав заяву в електронному вигляді № 1124 на участь в торгах та був визнаний переможцем торгів, у зв`язку з чим з відповідачем і було укладено договір. Отже, як зазначив позивач, відповідачем було виборено право на розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі за адресою: вул. Ревуцького, буд. 40, що підтверджується відповідним протоколом про результати торгів № 26 від 14.12.2015 р. Позивач звертає увагу на те, що протягом дії договору відповідач жодним чином не звертався до позивача ні з приводу переміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в інше місце в порядку п. 3.3 договору, ні з приводу зменшення плати за облаштування та утримання місця в порядку пп. 3.3.2 п. 3.3 договору, ні з приводу розірвання договору в порядку пп. 9.3.1 п. 9.3 договору. При цьому, договір не визнавався в судовому порядку недійсним, щодо його істотних умов сторонами досягнуто згоди, а відтак він є обов`язковим до виконання сторонами. Також відповідачем не ставилися вимоги про визнання актів надання послуг позивачем відповідачу недійсними, як того вимагають приписи Цивільного кодексу України, а тому відповідачем не доведено факту ненадання позивачем відповідних послуг.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів, та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Протоколом про результати торгів № 26 від 14.12.2015 р. Фізична особа-підприємець Сорока Тетяна Володимирівна була визнана переможцем за лотом № ДС-П-10366 на розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торгівельної мережі за адресою: вул. Ревуцького, 40 у м. Києві.

Перед початком торгів ФОП Сорокою Т.В. було сплачено гарантійний внесок в розмірі 10000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 148 від 18.11.2015 р.

15.12.2015 р. між Комунальним підприємством "Міський магазин" (сторона 1) та Фізичною особою-підприємцем Сорокою Тетяною Володимирівною (сторона 2) було укладено договір № ДА-П-00084/0605 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, відповідно до п. 1.1 якого сторона 2 на підставі протоколу про результати торгів від 14.12.2015 р. № 26 отримує можливість провадити підприємницьку діяльність в засобі пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, який розміщується у визначеному згідно з пунктами 1.2 та 1.3 цього договору місці (далі - місце), відповідає вимогам, що зазначені в п. 1.4 цього договору та отримує послуги з облаштування і утримання місця, а сторона 1 надає послуги з облаштування та утримання місця на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що місце знаходиться за адресою: вулиця Ревуцького, буд. 40.

У відповідності з п. 2.1 договору загальна плата за облаштування та утримання місця визначена за результатами торгів, затверджених протоколом про результати торгів від 14.12.2015 р. № 26, і складає суму в розмірі 19748,88 грн., в тому числі - ПДВ (3291,48 грн.), за 12 місяців.

Згідно з п. 2.2 договору, починаючи з дати укладення цього договору, плата за облаштування та утримання місця за один місяць складає суму в розмірі 1645,74 грн.

Умовами п. 2.5 договору передбачено, що плата за облаштування та утримання місця, зазначена в пункті 2.2 цього договору, сплачується стороною 2 на рахунок сторони 1 щомісячно, починаючи з другого місяця дії цього договору протягом перших 5 календарних днів другого місяця у вигляді платежу в розмірі не менше, ніж плата за облаштування та утримання місця за місяць, з обов`язковим підписанням акта приймання-передачі послуг з облаштування та утримання місця за місяць протягом 5 робочих днів з дня настання наступного місяця.

Пунктом 2.7 договору встановлено, що зобов`язання сторони 2 по сплаті плати за облаштування та утримання місця забезпечуються у вигляді авансового платежу в розмірі не менше, ніж плата за облаштування та утримання місця за три місяці, а саме - сторона 2 сплачує авансовий платіж протягом 10 календарних днів з дати підписання цього договору, а сторона 1 зараховує авансовий платіж як плату за облаштування та утримання місця за перший та два останніх місяці строку дії цього договору.

Ненадання чи несвоєчасне надання в строк, зазначений в пункті 2.5 цього договору, підписаного стороною 2 акту приймання-передачі послуг з облаштування та утримання місця, сторони трактують як згоду прийняття стороною 2 послуг за цим договором належним чином і в повному обсязі, та стверджують, що сторона 2 погоджується зі своїми фінансовими зобов`язаннями по розрахункам за надані послуги з облаштування та утримання місця (п. 2.8 договору).

Згідно з пп. 3.1.3 п. 3.1 договору сторона 1 має право відмовитися від цього договору (розірвати в односторонньому порядку цей договір) та вжити необхідних заходів для примусового демонтажу (переміщення) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі при простроченні сплати стороною 2 плати за облаштування та утримання місця протягом 1 (одного) місяця з дня закінчення строку платежу.

Відповідно до пп. 3.3.1 п. 3.3 договору сторона 2 має право у випадку зміни містобудівної ситуації, державних будівельних норм, зміни у розташуванні інженерних мереж, що унеможливлює облаштування та утримання місця з метою діяльності в засобі пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі згідно з умовами цього договору, за погодженням із стороною 1, перемістити такий засіб тимчасово в інше місце, визначене стороною 1 у письмовій формі, до закінчення строку зміни містобудівної ситуації, державних будівельних норм, зміни у розташуванні інженерних мереж.

Сторона 2 має право звернутися до сторони 1 з клопотанням щодо відповідного зменшення плати за облаштування та утримання місця, якщо з незалежних від неї обставин змінилися умови, передбачені цим договором, або істотно погіршився стан місця не з вини сторони 2 (пп. 3.3.2 п. 3.3 договору).

Згідно з пп. 3.4.1 п. 3.4 договору сторона 2 зобов`язана вносити своєчасно та в повному обсязі плату за облаштування та утримання місця на відповідний рахунок сторони 1 згідно з реквізитами, зазначеними в главі 13 цього договору, у розмірі, строки та на умовах, визначених у цьому договорі.

Відповідно до п. 4.2 договору протягом 5 робочих днів після закінчення кожного місяця протягом строку дії цього договору сторони підписують відповідний акт приймання-передачі послуг.

При невиконанні або порушенні однією із сторін умов цього договору та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України, договір може бути розірваний достроково на вимогу однієї із сторін відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, або за рішенням суду (п. 5.3 договору).

Пунктом 9.2 договору передбачено, що одностороння відмова від цього договору не допускається, крім випадків, передбаченими пунктами 3.1.3 та 9.5 цього договору.

Договір припиняється в разі звернення сторони 2 із заявою про розірвання договору за 30 календарних днів до дати розірвання (пп. 9.3.1 п. 9.3 договору).

Згідно з п. 9.5 договору за наявності підстав для розірвання договору, зазначених в пункті 9.3 цього договору, сторона 1 має право в односторонньому порядку розірвати цей договір шляхом направлення стороні 2 не менше ніж за 10 календарних днів до дати розірвання договору письмового повідомлення із зазначенням підстав розірвання, а засіб пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, що розміщується згідно з цим договором, підлягає демонтажу (переміщенню) з місця за рахунок сторони 2 протягом 2 календарних днів з дня отримання стороною 2 відповідного письмового повідомлення.

Договір припиняється в разі невиконання або систематичного неналежного виконання сторонами умов цього договору, в тому числі - невиконання стороною 2 пунктів 2.5 - 2.7, пп.пп. 3.4.1, 3.4.2, 3.4.6 п. 3.4 договору (пп. 9.3.5 п. 9.3 договору).

Як зазначав позивач, відповідач, всупереч п.п. 2.5, 2.7 договору, не виконував зобов`язання за договором, а саме - не вносив плату за облаштування та утримання місця, яка сплачується стороною 2 на рахунок сторони 1 щомісячно, у зв`язку з чим відповідачем було порушені зобов`язання за договором, передбачені пп. 3.4.1 п. 3.4 договору, за яким відповідач зобов`язаний був сплачувати своєчасно та в повному обсязі плату за облаштування та утримання місця.

Позивач стверджує, що він належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за договором та дотримуючись пунктів 2.5, 4.2 договору, підписав акти наданих послуг. Проте, відповідачем було проігноровано повідомлення позивача про необхідність підписання актів та не було надано жодної відповіді чи заперечення щодо останніх. Оскільки відповідач акти не підписував у строки, визначені пунктом 2.5 договору, то, на підставі пункту 2.8 договору, зазначена обставина розцінюється як згода щодо прийняття стороною 2 послуг за цим договором належним чином і в повному обсязі, а також, що сторона 2 погоджується зі своїми фінансовими зобов`язаннями по розрахункам за надані послуги з облаштування та утримання місця.

Оскільки відповідач не виконав зобов`язання за договором, на його адресу позивачем було надіслано лист № 17/15 від 14.06.2016 р., яким було повідомлено відповідача про розмір заборгованості в сумі 3165,92 грн., яка утворилась внаслідок невиконання ним зобов`язань за договором та про розірвання договору в односторонньому порядку на підставі п. 9.5 договору. Даним листом позивач також вимагав протягом 2 календарних днів, з дня отримання даного письмового повідомлення, демонтувати за власний рахунок засіб пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, що розміщується в місці, зазначеному в договорі.

08.07.2016 р. протоколом № 38 комісії по проведенню торгів на право розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торгівельної мережі в місті Києві КП «Міський магазин» виконавчого органу Київради (КМДА) було ухвалено розірвати договір № ДА-П-00084/0605 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі від 15.12.2015 р., і суми, оплачені за договором, не повертати.

12.07.2016 р. наказом в.о. директора КП «Міський магазин» про розірвання договору щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі було вирішено розірвати договір № ДА-П-00084/0605 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі від 15.12.2015 р., а кошти, сплачені за договором, не повертати.

КП «Міський магазин» звернулося до відповідача з претензією № 295-1240 від 05.09.2017 р., відповідно до якої, зважаючи на наявність заборгованості ФОП Сороки Т.В., що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором № ДА-П-00084/0605 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі від 15.12.2015 р., позивач просив відповідача сплатити суму заборгованості в розмірі 1730,84 грн., яка складається з суми основного боргу та пені.

Проте, ФОП Сорокою Т.В. відповіді на претензію надано не було, заборгованість не сплачено.

Доказів протилежного до матеріалів справи не надано.

Позивач, звертаючись з даним позовом до суду, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором в сумі 1459,93 грн., яка підтверджується бухгалтерською довідкою КП «Міський магазин» № 20/03п від 20.03.2019 р. розрахунку заборгованості за період з 15.12.2015 р. по 12.07.2016 р. по договору щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі від 15.12.2015 р. № ДА-П-00084/0605.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно визначення частини 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач доказів сплати заборгованості за договором № ДА-П-00084/0605 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі від 15.12.2015 р. в сумі 1459,93 грн. суду не надав.

Поряд з цим, відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначав, що послуги з облаштування та утримання засобу пересувної дрібнороздрібної торгівельної мережі позивачем фактично не надавались, а ФОП Сорока Т.В. не змогла скористатись своїм правом, передбаченим пп. 1.1 п. 1 договору, щодо можливості провадити підприємницьку діяльність в засобі пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, так як за адресою: м. Київ. вул . Ревуцького, 40, знаходиться Харківський торгівельний комплекс, власником якого є ТОВ «КОЗАК». Отже, на переконання відповідача, позивач не забезпечив відповідачу можливості провадити підприємницьку діяльність.

Суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 9 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 р. № 833 (далі - Порядок № 833) передбачено, що торговельні об`єкти розміщуються в установленому порядку.

Окрім того, пунктом 30 Порядку № 833 встановлено, що продаж продовольчих товарів, готових до вживання, а також тих, що швидко псуються, інших продовольчих товарів (у тому числі овочів і фруктів) за межами торговельного приміщення (виїзна, виносна торгівля) здійснюється із розміщенням тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" за умови дотримання встановлених для таких товарів температурного режиму зберігання і санітарних норм.

Відповідно до п. 4 ст. 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень міських рад у сфері благоустрою населених пунктів віднесено затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до згадуваної вище постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 р. № 833 "Про затвердження Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування населення" було затверджено Правила роботи дрібнороздрібної торговельної мережі № 369 від 08.07.1996 р.

Роздрібна торгівля через дрібнороздрібну торговельну мережу є однією із форм позамагазинного продажу товарів, при якій приміщення не мають торговельного залу для споживачів. До засобів пересувної мережі відносяться: автомагазини, автокафе, авторозвозки, автоцистерни, лавки-автопричепи, візки, спеціальне технологічне обладнання (низькотемпературні лотки-прилавки), розноски, лотки, столики тощо (пункт 3 Правил № 369).

Порядок розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі в місті Києві (далі - Порядок), затверджений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 02.04.2015 р. № 300 (далі - Розпорядження), регламентує розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі в місті Києві.

Розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі на території міста Києва здійснюється відповідно до схеми розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, розробленої з урахуванням зонування розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі в місті Києві та затвердженої розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (пункт 3 Розпорядження).

Пунктом 4 вищезазначеного Розпорядження встановлено, що право на розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі виборюється на торгах.

Самовільно розміщені (встановлені) засоби пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі підлягають демонтажу (переміщенню) в порядку, визначеному Правилами благоустрою міста Києва, затвердженими рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051 (пункт 5.2 Порядку).

Як зазначав позивач, на момент участі відповідача у торгах, за результатами проведення яких його визнано переможцем та в подальшому укладено з ним договір, існував наступний алгоритм дій осіб для участі в торгах на право розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі (торги): ознайомитися на офіційному Інтернет-порталі Київської міської державної адміністрації (https://kyivcity.gov.ua/) з повідомленням про проведення торгів; пройти процедуру реєстрації на електронному торговому майданчику за адресою: http://dprp.kga.gov.ua; обрати бажане місце розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі (місце), точне місце розташування якого відображається на мапі, та подати заяву в електронному вигляді на участь у торгах за формою, визначеною документацією торгів, надавши документ, що підтверджує внесення гарантійного внеску; перемогти на торгах та укласти з КП «Міський магазин» договір щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі.

Відповідач зареєструвався на електронному торговому майданчику за адресою: http://dprp.kga.gov.ua, обрав бажане місце розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, подав заяву в електронному вигляді № 1124 на участь в торгах та був визнаний переможцем торгів.

Отже, відповідно до вищезазначених положень законодавства відповідачем було виборено право на розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі за адресою: вул. Ревуцького, буд. 40, що підтверджується протоколом про результати торгів № 26 від 14.12.2015 р. і, в подальшому, укладено з позивачем договір № ДА-П-00084/0605 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі від 15.12.2015 р.

Оскільки укладений сторонами договір був чинним до 12.07.2016 р., а доказів його розірвання чи визнання недійсним матеріали справи не містять, то правовідносини, які склались між сторонами, є такими, що тривали до 12.07.2016 р. (момент одностороннього розірвання договору позивачем).

При цьому суд критично оцінює заперечення відповідача щодо незабезпечення йому можливості провадити діяльність за адресою місця розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів відсутності можливості проведення такої діяльності, як і доказів звернення відповідача до позивача щодо переміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в інше місце в порядку п. 3.3 договору чи щодо зменшення плати за облаштування та утримання місця в порядку пп. 3.3.2 п. 3.3 договору, або ж з проханням розірвати договір в порядку пп. 9.3.1 п. 9.3 договору.

З огляду на викладене, факт порушення відповідачем зобов`язань за договором судом встановлений та по суті відповідачем не спростований, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором № ДА-П-00084/0605 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі від 15.12.2015 р., з урахуванням встановлення судом факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 1459,93 грн., є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 7980,73 грн. пені.

У відповідності з п. 5.1 договору за несвоєчасну сплату платежів за облаштування та утримання місця сторона 2 сплачує на користь сторони 1 пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених платежів за облаштування та утримання місця за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ч. 1 ст. 547 ЦК України).

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При цьому, відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Аналогічні положення викладено у ст. 631 ЦК України.

В той же час, як вбачається з наданого позивачем розрахунку пені, долученого до позовної заяви, позивач заявляє до стягнення з відповідача пеню, нараховану за прострочення сплати платежів за період з 12.07.2016 р. до 11.07.2019 р., тобто за період після припинення дії договору.

Однак, суд зазначає, що забезпечення неустойкою (у вигляді пені) виконання відповідачем зобов`язання зі сплати платежів припинилося у зв`язку із припиненням дії договору, а тому відсутні підстави для застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені після припинення дії договору.

Іншої угоди, якою було б забезпечено неустойкою виконання відповідачем грошового зобов`язання після припинення дії договору, позивачем суду надано не було.

З урахуванням викладеного, заявлена позивачем вимога про стягнення пені в сумі 7980,73 грн. за період з 12.07.2016 р. до 11.07.2019 р. на суму 1459,93 грн. не підлягає задоволенню судом.

Окрім того, позовна заява містить вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних вбачається, що розмір 3% річних було визначено позивачем у сумі 131,00 грн., нарахованій на заборгованість відповідача за період з 12.07.2016 р. до 11.07.2019 р.

Водночас, заявлена вимога про стягнення 3% річних підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що позивачем було розраховано 3% річних за період до 11.07.2019 р., а рішення у даній справі судом ухвалюється 02.07.2019 р. Відтак, період нарахування 3% річних становить з 12.07.2016 р. по 01.07.2019 р. включно, у зв`язку з чим на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в сумі 130,14 грн.

Розмір інфляційних втрат, визначений позивачем, становить 519,50 грн., нарахованих на заборгованість відповідача за період з липня 2016 р. до березня 2019 р., є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог Комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київради.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1, п. 3 ч. 4, ч. 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сороки Тетяни Володимирівни ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (01004, м. Київ, вул. Басейна, буд. 1/2А, код 36927573) 1459 (одну тисячу чотириста п`ятдесят дев`ять) грн. 93 коп. основного боргу, 519 (п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 50 коп. інфляційних втрат, 130 (сто тридцять) грн. 14 коп. 3% річних, 401 (чотириста одну) грн. 59 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складене 02.07.2019 р.

Суддя В.М. Бабкіна