РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.07.2019Справа № 910/6176/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали господарської справи

за позовом комунального підприємства "Київський метрополітен"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Українські радіотелекомунікації"

про стягнення 1 676,49 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Українські радіотелекомунікації" про стягнення 1 676, 49 грн., у тому числі 1 173, 05 грн. - основного боргу, 409, 95 грн. - інфляційні втрати та 93, 49 грн. - 3 % річних.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконав зобов`язання за договором № 536-ВРЗ-16 від 12.08.2016.

Відповідно до частини першої статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/6176/19. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

З метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору, суд ухвалою встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов. Однак, відповідач не скористався своїм правом та не подав письмовий відзив на позов, про розгляд справи повідомлений належним чином. Ухвала про відкриття провадження у справі була відправлена за адресою відповідача, вказаною у позовній заяві та яка відповідає місцезнаходженню відповідача відповідно до єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до частини сьомої статті 120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Комунальним підприємством "Київський метрополітен" (позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Українські радіотелекомунікації" (відповідач) 12.08.2016 укладено договір № 536-ВРЗ-16, відповідно до якого позивач зобов`язався надати послуги з виготовлення конструкції в кількості однієї одиниці для встановлення точки доступу WI-FI мережі на стійки інформаційного табло станції метро «Золоті ворота», а відповідач прийняти та оплатити їх.

Згідно пункту 2.2 договору № 536-ВРЗ-16 від 12.08.2016 вартість послуг склала 1 173, 05 грн.

Строк дії договору відповідно до пункту 5.1 сторони погодили з моменту підписання та скріплення печатками до 03.10.2016, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за договором.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положеннями пункту 3.4 договору № 536-ВРЗ-16 від 12.08.2016 передбачено, що приймання-передавання наданих послуг здійснюється сторонами за актом надання послуг в місці надання послуг.

У вересні 2016 року позивач надав, а відповідач прийняв послуги на суму 1 173, 05 грн., що підтверджується актом надання послуг № 7107 від 08.09.2016 на суму 1 173, 05 грн., копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Згідно пункту 2.4 договору № 536-ВРЗ-16 від 12.08.2016 відповідач здійснює розрахунок за фактично надані послуги протягом п`яти банківських днів з моменту підписання акта надання послуг обома сторонами на підставі виставленого позивачем рахунку-фактури.

Як свідчать матеріали справи, позивач, надав відповідачу рахунок № 7107 від 08.2016 на оплату вартості наданих послуг.

Однак, відповідач вартість наданих послуг не сплатив, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 1 173, 05 грн.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до частини першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення зобов`язань можуть бути різні юридичні факти. Зобов`язання можуть виникати з договорів, у тому числі з кредитних правовідносин.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач, 07.03.2019 звернувся до відповідача з вимогою про сплату заборгованості, яка залишилася останнім без відповіді та задоволення.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки факт надання послуг позивачем та отримання їх результатів відповідачем підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, встановлений строк остаточного розрахунку сплинув, а доказів оплати вартості наданих послуг суду не надано, позовна вимога про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 1 173, 05 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги, що втрати, пов`язані з інфляційними процесами в державі за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, суд вважає, що зазначені позовні вимоги є обгрунтованими.

З урахуванням наведеного, вимоги про стягнення 3 % річних у розмірі 93, 49 грн. (період з 16.09.2016 по 08.05.2019) та інфляційних втрат у розмірі 409, 95 грн. (період з 16.09.2016 по 13.05.2019) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов комунального підприємства "Київський метрополітен" до товариства з обмеженою відповідальністю "Українські радіотелекомунікації" про стягнення 1 676,49 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Українські радіотелекомунікації" (04074, місто Київ, вулиця Автозаводська, будинок 2, ідентифікаційний код 25642053) на користь комунального підприємства "Київський метрополітен" (03056, місто Київ, проспект Перемоги, 35, ідентифікаційний код 03328913) 1 173 (одна тисяча сто сімдесят три) грн. 05 коп. - основного боргу, 409 (чотириста дев`ять) грн. 95 коп. - інфляційні втрати, 93 (дев`яносто три) грн. 49 коп. - 3 % річних та 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю. Кирилюк