Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/361/19

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрус-Кондитер"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Р"

про стягнення заборгованості в сумі 17 167 грн. 22 коп.

Без виклику сторін.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

28 травня 2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрус-Кондитер" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Р" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 17 167 грн. 22 коп.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 13П від 03 січня 2017 року, а саме відповідач не виконав покладені на нього договірні зобов`язання та оплатив поставлений товар у строк визначений у договорі, що у свою чергу призвело до виникнення заборгованості у розмірі 17 167 грн. 22 коп., з якої: 15 379 грн. 39 коп. основної заборгованості, 1 471 грн. 85 коп. інфляційних втрат та 316 грн. 00 коп. 3 % річних.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, хоча про розгляд справи № 918/361/19 належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 820, відповідно до якого ухвалу суду від 29 травня 2019 року вручено особисто представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Р" за довіреністю.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Станом на 04 липня 2019 відповідач не заявив клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Заяви та клопотання у справі

Заяви та клопотання від учасників процесу до суду не надходили.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Рівненської області 29 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 918/361/19 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрус-Кондитер" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Р" про стягнення заборгованості в сумі 17 167 грн. 22 коп., визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано сторонам подати суду позивачу будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності), відповідачу : відповідно до ст. 165 ГПК України, протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання даної ухвали, відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду, роз`яснено відповідачу, що згідно п. 1 ч. 2 ст. 250 ГПК України у п`ятиденний строк з дня отримання ухвали суду від 29 травня 2019 року, він має право подати заяву із запереченням щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин

03 січня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Петрус-Кондитер" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Арго-Р" (далі - покупець) укладено договір поставки № 13П (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставляти товари, а покупець приймає у власність товари згідно зі специфікацією й оплачує їх вартість за ціною, що зазначається в специфікації. В накладних вказується найменування товару його кількість, асортимент і ціна, не більша ніж у специфікації. Специфікації є невід`ємною частиною даного Договору.

Згідно п. 1.3 договору право власності та ризик випадкової загибелі товару переходить до покупця з моменту, коли сторони підписали транспортну накладну, що засвідчує те, що товари були отримані покупцем.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що покупець проводить оплату з відтермінуванням протягом 45 календарних днів з моменту отримання товару.

Покупець має право повернути постачальнику товари, що були поставлені покупцю, а постачальник повинний прийняти такий товар у разі, якщо термін придатності/зберігання товарів до кінця терміну їх реалізації покупцем сплине більш ніж на 80 % (п. 2.3 Договору).

Відповідно до п. 4.4 договору встановлено, що постачальник здійснює доставку товару в кількості та асортименті відповідно до замовлення-заявки покупця. "Замовлення-заявка формується та узгоджується Сторонами, виходячи з наявного на складі постачальника асортименту товару на день її формування. Часткова доставка товарів, які зазначені у замовленні-заявці дозволяється лише за попередньої письмової згоди на це покупця.

Згідно п. 5.2 договору приймання товару щодо кількості проводиться за вагою чи кількістю одиниць товару, вказаних у накладних і згідно з Інструкцією про порядок приймання товарів по кількості № П-6.

Пунктом 7 договору сторони погодили, що усі розбіжності та суперечки, що виникають у процесі виконання даного договору, вирішуються сторонами шляхом переговорів, а при недосягнення згоди - у Господарському суді за місцем знаходження відповідача.

Відповідно до п. 10.1 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2018 року. Строк дії даного договору автоматично продовжується на термін один рік, якщо за 30 днів до закінчення його строку дії жодна із сторін не повідомить іншу в письмовій формі про свій намір змінити чи припинити його дію.

В якості доказів належного виконання умов вищевказаного договору позивачем надано суду видаткову накладну № КЧ-12130 від 31 липня 2018 року про поставку вафель "АРТЕК+" на загальну суму з ПДВ 91 891 грн. 80 коп.; товарно-транспортну накладну № 12130 від 31 липня 2018 року.

Наведені обставини стали причиною звернення позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Судом встановлено, що факт виконання позивачем зобов`язань за договором підтверджується видатковою накладною № КЧ-12130 від 31 липня 2018 року, з якої вбачається, що відповідачу поставлено товар у вигляді вафель "АРТЕК+" на загальну суму з ПДВ 91 891 грн. 80 коп. Окрім того, відповідно до товарно-транспортної накладної № 12130 від 31 липня 2018 року відповідач отримав вказаний товар.

Суд приймає в якості доказу поставки товару, отримання останнього відповідачем видатковою накладною № КЧ-12130 від 31 липня 2018 року та товарно-транспортної накладної № 12130 від 31 липня 2018 року. Окрім того, суд зазначає, що договір поставки на час розгляду справи не розірвано а вказана видаткова накладна та товарно-транспортна накладна підписані учасниками договору без заперечень. Встановлює, що відповідачем всупереч умовам договору не сплачено в установлені строки суму за поставлений товар у розмірі 91 891 грн. 80 коп.

Суд зазначає, що станом на дату подачі позову, а саме 23 травня 2019 року сума заборгованості складає 15 379 грн. 37 коп.

Окрім того, позивач посилається на ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та зазначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначені норми діючого законодавства позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати за прострочення оплати за надані послуги у розмірі 1 471 грн. 85 коп. та 3% річних 316 грн. 00 коп.

Суд здійснивши власний розрахунок за допомогою системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що позивачем вірно нараховано суму інфляційних втрат та 3 % річних.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрус-Кондитер" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Р" по стягненню заборгованості за договором поставки № 13п від 03 січня 2017 року в розмірі 17 167 грн. 22 коп., з якої 15 379 грн. 39 коп. основного боргу, 1 417 грн. 85 коп. інфляційних втрат та 316 грн. 00 коп., обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем та підлягають задоволенню.

Джерела права й акти їх застосування

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення і висновок суду

Аргументуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що відповідач неналежним чином виконав умови договору поставки № 13П від 03 січня 2019 року чим порушив умови вказаного договору та вказані обставини позбавляють позивача права на отримання оплати за поставлений товар.

З правовою позицією та аргументами позивача суд погоджується та приймає останні.

Оцінка аргументам відповідача не надавалась, оскільки відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових заперечень.

Отже, суд зазначає, що аргументи, наведені позивачем, щодо неналежного виконання відповідачем покладених на нього договірних зобов`язань по оплаті за поставлений товар, що у свою чергу призвело до виникнення заборгованості, приймаються судом, оскільки відповідають фактичним обставинам справи, умовам укладеного сторонами договору та вимогам наведеного вище законодавства.

Докази відхилені судом

Суду в якості доказів своїх аргументів позивачем надано копію договору поставки № 13П від 03 січня 2017 року; копію видаткової накладної № КЧ-12130 від 31 липня 2018 року; копію товарно-транспортної накладної № 12130 від 31 липня 2108 року.

Суд докази надані позивачем не відхиляє, а на їх підставі встановлює факт перебування сторін у договірних відносинах та виконання сторонами умов договору.

Порушені права та інтереси позивача

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Невиконання відповідачем зобов`язання в укладених з позивачем правочині порушило інтереси останнього та обумовлює настання передбачених цим правочином та законом правових наслідків у вигляді стягнення суми заборгованості, нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, відтак позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Судові витрати

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем по справі у якості судових витрат заявлено сплату судового збору в розмірі 1 921 грн. 00 коп.

У зв`язку із задоволенням позову, та враховуючи, що в результаті неправильних дій відповідача, який не сплатив відповідачу обумовлені договором кошти у встановлений строк, що призвело до необхідності позивачу звертатись до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі 1 921 грн. 00 коп. покладає на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Р" (33001, м. Рівне, вул. Дворецька, 93, код. 31299420) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрус-Кондитер" (03115, м. Київ, вул. Святошинська, 32, код. 34999908) 15 379 (п`ятнадцять тисяч триста сімдесят дев`ять) грн. 39 коп. - основної заборгованості, 1 471 (одна тисяча чотириста сімдесят один) грн. 85 коп. - інфляційних втрат, 316 (триста шістнадцять) грн. 00 коп. - 3 % річних та 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять один) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08 липня 2019 року.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 4 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (03115, м. Київ, вул. Святошинська, 32);

3 - позивачу рекомендованим (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33 б);

4 - відповідачу рекомендованим (33001, м. Рівне, вул. Дворецька, 93).