ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2019 р. Справа № 922/1527/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Косенко К.Д.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
до Споживчого кооперативу "Перспектива", м. Харків
про про стягнення 115714,73 грн.
за участю представників сторін:

позивача Танчак Н.В. (довіреність № 38-2072/470 від 10.05.2012);

Луценко Т.О. (довіреність № 40-744 від 18.02.2019);

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", м. Харків (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Споживчого кооперативу "Перспектива", м. Харків (далі за текстом - відповідач) 115714,73 грн. вартості безпідставно спожитої теплової енергії.

Позов обґрунтовано з посиланням на те, що відповідач здійснив споживання теплової енергії з лютого 2015 року по березень 2019 року без укладання з позивачем відповідного договору на постачання теплової енергії, в зв`язку з чим, на підставі ст. 1212 ЦК України зобов`язаний відшкодувати на користь позивача її вартість.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.05.2019 позовну заяву Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено розгляд справи по суті на 18.06.2019.

Протокольною ухвалою від 18.06.2019 розгляд справи відкладено на 01.07.2019.

В процесі розгляду справи відповідач не скористався правом щодо подачі відзиву на позовну заяву у порядок і строк, встановлені ухвалою господарського суду Харківської області від 23.05.2019 по даній справі.

На судове засідання 01.07.2019 прибули представники позивача, які просять суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач на судове засідання 01.07.2019 свого уповноваженого представника не направив, при причини неприбуття суд не повідомив, хоча судом вжито всіх передбачених законом для повідомлення останнього про дату, час та місце проведення судового засідання.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Таким чином, в разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Судом вжито всіх передбачених законом заходів з метою повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Зокрема, судом направлено на адресу його державної реєстрації, яка зазначена в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, копії ухвал від 23.05.2019, від 27.05.2019 та від 18.06.2019, проте вони повернулись на адресу суду з відміткою пошти адресат відсутній (а. с. 55-62, 69-72).

Відомостей про наявність у відповідача іншої адреси матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення відповідача, про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог пункту 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, погодженої листом Вищого господарського суду України від 19.02.2013 та затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28, а останній в розумінні вимог ст. 120 ГПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Оскільки неявка у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи документами, як це передбачено ст. 202 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, позивач - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова відповідно до рішення № 191/03 від 24.09.2003 р. ХVI сесії Харківської міської ради XXIV скликання "Про комунальну власність м. Харкова". Метою діяльності підприємства є задоволення потреб населення міста Харкова, підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності.

Відповідно до п. 2 ст. 275 Господарського кодексу України, Закону України "Про теплопостачання", споживання теплової енергії допускається тільки на підставі договору, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем.

Згідно з приписами ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг мають здійснюватися виключно на договірних засадах. При цьому, обов`язком споживача послуг є укладання договору на отримання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем або виробником на основі типового договору.

Як свідчать матеріали справи, на підставі договорів купівлі-продажу квартири № 439 від 23.02.2007 та № 436 від 23.02.2007 відповідач є власником житлових квартир № 3 та № 4 загальною площею 132,5 м2, розташованих за адресою: м. Харків, пр.-т Льва Ландау (колишній пр.-т П`ятидесятиріччя СРСР), буд. 169.

Право власності відповідача на зазначені квартири також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.04.2019.

Договір на постачання теплової енергії до зазначених приміщень між позивачем та відповідачем не укладався.

Система опалення зазначених приміщень є єдиною з системою опалення житлового будинку, розташованого за адресою м. Харків, пр.-т Льва Ландау (колишній АДРЕСА_1 .-т АДРЕСА_2 СРСР), буд. 169, що підтверджується актами огляду системи теплопостачання об`єкту житлових квартир загальною площею 132,5 м2, що знаходяться у власності Споживчого кооперативу "Перспектива" № 172/562 від 30.10.2014, № 172/1016 від 28.10.2015, № 172/1355 від 28.10.2016, № 172/1692 від 30.10.2017 та № 172/1996 (а. с. 12-16) складеними працівниками Комунального підприємства Харківські теплові мережі. Суд констатує, що акт № 172/562 від 30.10.2014 також містить підпис представника відповідача

Зазначені акти містять припис працівників Комунального підприємства Харківські теплові мережі про необхідність укладання Споживчим кооперативом "Перспектива" договору на постачання теплової енергії, проте, дані приписи останнім були проігноровані, а відповідного договору між сторонами не укладено.

Факт постачання позивачем теплової енергії в житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Харків, АДРЕСА_1 .-т Льва Ландау (колишній АДРЕСА_4 -т АДРЕСА_2 ), буд. 169 у період з лютого 2015 року по березень 2019 року включно підтверджується актами про включення та відключення опалення: № 172/1569 від 24.10.2014, № 172/2397 від 14.04.2015, № 172/3422 від 12.10.2015, № 172/4532 від 05.04.2016, № 172/5581 від 17.10.2016, № 172/7022 від 03.04.2017, № 172/7859 від 16.10.2017, № 172/8844 від 10.04.2018, № 172/9927 від 16.10.2018, № 172/11225 від 10.04.2019 (а. с. 17-26), підписаними позивачем та Комунальним підприємством Жилкомсервис.

Оскільки система опалення належних відповідачу квартир № 3 та № 4 загальною площею 132,5 кв. м. за адресою: м. Харків, пр.-т Льва Ландау (колишній пр.-т П`ятидесятиріччя СРСР), буд. 169 є єдиною з системою опалення житлового будинку, розташованого за цією ж адресою, відповідач також споживав поставлену позивачем теплову енергію у період з лютого 2015 року по березень 2019 року включно.

Спір у даній справі виник в зв`язку з тим, що в зазначений період теплова енергія використовувалась відповідачем без укладення договору щодо її споживання та не взагалі оплачувалася останнім.

Вартість теплової енергії, що поставлена відповідачу, обчислюється позивачем на підставі даних про кількість (обсяг) спожитої теплової енергії в спірний період згідно діючого тарифу, який встановлений та затверджений відповідними Постановами НКРЕ України, та становить 115714,73 грн.

Оскільки відповідач безпідставно споживав теплову енергію на потреби опалення, позивач направив на його адресу лист-вимогу № 75Р/ЮР від 11.04.2019 (а. с. 27), в якій вимагав здійснити оплату вартості спожитої теплової енергії, поставленої у період з лютого 2015 року по березень 2019 року.

Проте, зазначений лист-вимогу відповідач залишив без відповіді та без задоволення, що і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з Законом України "Про теплопостачання", теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Так, цивільні права і обов`язки виникають, крім угод, також внаслідок інших дій суб`єктів. Такими діями зокрема, може бути користування тепловою енергією без договору.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує виникнення даного виду зобов`язань, є відсутність правової підстави для набуття, збереження майна однією особою за рахунок іншої особи.

Статтею 1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Факт постачання позивачем теплової енергії до житлового будиноку, розташованого за адресою: м. Харків, пр.-т Льва Ландау (колишній пр.-т П`ятидесятиріччя СРСР), буд. 169 у період з лютого 2015 року по березень 2019 року підтверджується матеріалами справи, та відповідачем жодним чином не спростовано.

Оскільки система опалення належних відповідачу квартир № 3 та № 4 загальною площею 132,5 кв. м. за адресою: м. Харків, пр.-т Льва Ландау (колишній пр.-т П`ятидесятиріччя СРСР), буд. 169 є єдиною з системою опалення житлового будинку, розташованого за цією ж адресою, доводи позивача про те, що відповідач також споживав поставлену позивачем теплову енергію у період з лютого 2015 року по березень 2019 включно суд визнає правомірними.

Як вже зазначено вище, вартість теплової енергії, що була поставлена відповідачу, обчислюється позивачем на підставі даних про кількість (обсяг) спожитої теплової енергії в спірний період згідно діючого тарифу, який встановлений та затверджений відповідними Постановами НКРЕ України, та становить 115714,73 грн.

Суд зазначає, що оскільки сторони не перебувають у договірних відносинах, які б регулювали відносини щодо постачання теплової енергії, як того вимагають норми чинного законодавства України, то поставлена відповідачеві теплова енергія на суму 115714,73 грн. є безпідставно набутою, а отже, вимоги позивача про відшкодування її вартості на підставі ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України є правомірними.

Враховуючи викладене, а також те, що на момент прийняття рішення у справі в матеріалах справи відсутні будь-які докази погашення відповідачем заборгованості в добровільному порядку, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми вартості безпідставно спожитої теплової енергії у розмірі 115714,73 грн. нормативно та документально обґрунтованими, не спростованими відповідачем, та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Споживчого кооперативу "Перспектива" (адреса: 61022, м. Харків, вул. Сумська, буд. 53, кв. 5; ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (адреса: 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11; ):

115714,73 грн. вартості безпідставно спожитої теплової енергії;

1921,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 17.5 Перехідних Положень ГПК України.

Повне рішення складено "03" липня 2019 р.

Суддя О.І. Байбак