ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2019 р. м. Київ Справа № 911/376/19

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С., розглянувши у порядку спрощеного провадження

позовної заяви Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», м.Київ

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр Мультибренд», с.Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області

2) ОСОБА_1 , м.Донецьк

про стягнення грошових коштів

1. Стислий виклад позицій учасників справи

06.02.2019 Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач, АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Господарського суду Київської області (далі - суд) із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр Мультибренд» (далі - відповідач-1, ТОВ «Автоцентр Мультибренд») та ОСОБА_1 (далі - відповідач-2, ОСОБА_1.) про солідарне стягнення з останніх заборгованості за кредитним договором №Б/Н від 10.10.2017 у розмірі 24 281,71грн, з яких: 16 666,64грн - заборгованість за кредитом; 2 372,22грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 3 108,67грн - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 2 134,18грн - пеня за невчасність виконання зобов`язань за договором. Крім того, позивач просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позовну заяву обґрунтовує ст.ст. 231, 232 Господарського кодексу України (далі - ГК України) ст.ст. 509, 530, 543, 549, 1054, 1048, 1049 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та вказує на неналежне виконання ТОВ «Автоцентр Мультибренд» зобов`язань за «Умовами та правилами надання банківських послуг», внаслідок чого станом на 26.12.2018 виникла заборгованість у розмірі 24 281,71грн. Крім того, у зв`язку із тим, що між позивачем та відповідачем-2 було укладено договір поруки у забезпечення виконання зобов`язань відповідачем-1 «Умов та правил надання банківських послуг», АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути відповідну заборгованість як з боржника за основним зобов`язанням, так із поручителя.

У свою чергу, відповідачі правом передбаченим ст.178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не скористались та відзивів на позов не надали.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 11.02.2019 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву у порядку ст. 178 ГПК України у строк до протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали; позивачу відповіді на відзив з доказами в обґрунтування викладених у ньому обставин та доказів направлення копії відповідачу до 04.03.2019; відповідачу заперечення з доказами в обґрунтування його доводів та доказами направлення копій позивачу до 14.03.2019.

23.05.2019 на адресу суду повернулось поштове відправлення, а саме вищевказана ухвала суду, яка була направлена на адресу відповідача-1, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, із відміткою поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (т. 1 а.с. 4-7).

Ураховуючи положення п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, суд вважає відповідача-1 належним чином повідомленим про розгляд відповідного позову.

Разом з цим, позивачем також у позові було визначено відповідачем-2 фізичну особу ОСОБА_1 та зазначено його адресу: « АДРЕСА_1 ».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль.

Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях (далі - Межі та перелік тимчасово окупованих територій), визначаються Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України (ч. 2 ст. 1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях»).

Так, указом Президента України від 07.02.2019 № 32/2019 затверджено Межі та перелік тимчасово окупованих територій, відповідно до яких м. Донецьк визнається тимчасово окупованою територією.

З метою належного повідомлення відповідача-2 про розгляд зазначеної позовної заяви, ураховуючи лист УДППЗ «Укрпошта» від 04.04.2014 №33-20-606, судом було розміщено відповідну інформацію (т. 1 а.с.8-9) на сторінці Господарського суду Київської області (у розділі «Новини та події суду») офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/5012). За таких обставин, суд вважає ОСОБА_1 належним чином повідомленим про розгляд даної справи.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, із посиланням на докази

Як зазначає АТ КБ «Приватбанк» у своїй позовній заяві, у ТОВ «Автоцентр Мільтибренд» існують зобов`язання перед банком на підставі Анкети-заяви про приєднання відповідача-1 (далі - Анкета, т. 1 а.с. 23) до «Умов та правил надання послуги «КУБ» (далі - Умови), яку на підтвердження своїх вимог позивачем долучено до матеріалів позовної заяви.

Так, із змісту вказаної Анкети вбачається, що ТОВ «Автоцентр Мультибренд» в особі ОСОБА_1, підписанням цієї заяви приєднується до Умов, що розміщені на сайті Приватбанку pb.ua, приймає на себе всі зобов`язання, зазначені в цих Умовах та укладає кредитний договір. У розділі «реквізити сторін» Анкети зазначено: «ПАТ КБ «Приватбанк» та клієнт ТОВ «Автоцентр Мультибренд» в особі ОСОБА_1 ». Анкету підписано 10.10.2017 із використанням електронного цифрового підпису: з одного боку АТ КБ «Приватбанк» та з іншого - фізичною особою ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , т. 1 а.с. 24).

Відповідно до витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 10.10.2017, керівником ТОВ «Автоцентр Мультибренд» є ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 55-56).

Разом з цим, позивачем на підтвердження своїх вимог надано суду Договір поруки №POR555 від 10.10.2017 (далі - Договір поруки, т. 1 а.с. 39), згідно якого предметом цього договору є надання поруки ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк» за виконання ТОВ «Автоцентр Мультибренд» зобов`язань за угодами-приєднання до розділу 3.2.8 «Кредит «КУБ» Умов та правил надання банківських послуг.

Із змісту вказаного Договору поруки вбачається, що у розділі «реквізити сторін» зазначено: «ПАТ КБ «Приватбанк» та поручитель ОСОБА_1 ». Договір поруки підписано із використанням електронного цифрового підпису: з одного боку - АТ КБ «Приватбанк» та з іншого - фізичною особою ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 40).

20.12.2018 позивачем було направлено відповідачу-1 претензію №16QKIKUB01UG5 від 07.12.2018 (т. 1 а.с. 41-43), у якій АТ КБ «Приватбанк» вимагав сплатити прострочену заборгованість за тілом кредиту у розмірі 16 666,64грн, прострочену заборгованість за відсотками - 1 950,00грн; комісії - 3 108,67грн та пені - 1 717,53грн. Проте, вказана претензія була залишена відповідачами без задоволення, доказів протилежного суду відповідачами надано не було.

4. Щодо порушеного права

Ураховуючи те, що відповідачі у добровільному порядку заборгованість у розмірі 24 281,71грн не оплатили позивач звернувся із даним позовом до суду.

5. Висновки суду із посиланням на норми права, які застосовано

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Як встановлено судом, згідно наданої позивачем Анкети, ТОВ «Автоцентр Мультибренд» підписуючи останню приєднується до Умов та укладає кредитний договір.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно абз. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 639 ЦК України, зокрема, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», зокрема, передбачено що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки).

Як встановлено судом, відповідна Анкета про приєднання до Умов була підписана 10.10.2017 АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) із використанням її електронного цифрового підпису.

Водночас, із змісту витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, станом на 10.10.2017, вбачається, що керівником ТОВ «Автоцентр Мультибренд» був ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 , яка підписала Анкету. Доказів протилежного суду надано не було.

Ураховуючи зазначене, оскільки відповідний кредитний договір підписаний АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , а не особою, яка є зазначена стороною відповідного кредитного договору, то у суду відсутні підстави вважати такий договір укладеним. За таких обставин, у ТОВ «Автоцентр Мультибренд» не виникає зобов`язань за вказаним кредитним договором.

Щодо Договору поруки, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Як зазначалось вище, Договір поруки також підписаний АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) із використанням її електронного цифрового підпису, а не із ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), який вказаний у Договорі як поручитель, у зв`язку із чим, у суду відсутні підстави вважати даний договір укладеним.

Крім того, ураховуючи те, що судом встановлено відсутність зобов`язань відповідача-1 за відповідним кредитним договором, то ОСОБА_1 не є поручителем у розумінні ст. 553 ЦК України.

Будь-яких інших доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин позивачем суду надано не було.

Долучений позивачем до позовної заяви меморіальний ордер від 25.10.2017(т. 1 а.с. 33), який, як зазначає позивач, підтверджує факт надання кредиту ТОВ «Автоцентр Мультибренд» судом до уваги не береться, оскільки позивачем не було надано суду відповідний договір на підставі якого було здійснено перерахування коштів. Разом з цим, судом також не беруть до уваги виписки по рахунку ТОВ «Автоцентр Мультибренд» (т. 1 а.с. 33-38), оскільки позивачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження того, що вказаний рахунок належить саме відповідачу-1.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 ГПК України).

Ураховуючи те, що позивачем не було надано суду доказів, які б у своїй сукупності дали змогу встановити наявність зобов`язань відповідачів перед позивачем, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, у зв`язку із чим відмовляє у їх задоволенні.

6. Щодо судових витрат.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про недоведеність та безпідставність заявлених позовних вимог, то судовий збір у даній справі покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 20, 42, 73-74, 77-80, 86, 129, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 03.07.2019