РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2019 м. Київ Справа № 910/5960/19

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ІРІГАЦІЙНІ СИСТЕМИ";

до: приватного підприємства "СВЛ ПРОДЖЕКТ";

про: стягнення 84.673,15 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ІРІГАЦІЙНІ СИСТЕМИ" (далі позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до приватного підприємства "СВЛ ПРОДЖЕКТ" (далі відповідач) про стягнення 84.673,15 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором підряду від 05.04.2017 № 05/04-17-1, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача 84.673,15 грн., я яких: 60.000,00 грн. - основна заборгованість, 10.768,77 грн. - пеня, 2.924,38 грн. - 3 % річних та 10.980,00 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.02.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/1514/18 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалися судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як підрядником, та відповідачем, як замовником, укладено договір підряду від 05.04.2017 № 05/04-17-1 (далі Договір), відповідно до предмету якого відповідач доручає, а позивач зобов`язується виконати комплекс робіт, в обсягах, визначених Договором, згідно з узгодженою договірною ціною, керуючись будівельними нормами та іншими вимогами, зазначеними в Договорі, на свій ризик власними силами і засобами (п. 1.1 Договору).

Пунктом 3.6.1.2 Договору визначено, що оплата фактично виконаних робіт в сумі 115.735,00 грн. з ПДВ згідно розділу 1 договірної ціни № 1 здійснюється протягом трьох банківських днів з моменту підписання акту приймання виконаних підрядних робіт, довідки про вартість виконаних підрядних робіт (КБ-3).

Положеннями пункту 8.4 Договору передбачено, що у разі порушення строків оплати фактично виконаних та прийнятих робіт, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день запізнення.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором будівельного підряду.

Положеннями ч. 1 ст. 875 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Так, позивач, виконуючи взяті на себе зобов`язання за Договором та на його умовах, виконав роботи на загальну суму 179.559,87 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 31.08.2017, який підписаний сторонами, скріплений відбитками їх печаток та наявний в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії.

Проте, грошове зобов`язання за Договором відповідачем виконано частково в сумі 119.559,87 грн., що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 60.000,00 грн., розмір якої також підтверджений актом звіряння розрахунків між сторонами станом на 31.12.2018, який підписаний останніми, скріплений відбитками їх печаток та наявний в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в сумі 10.768,77 грн., а також вимоги про стягнення 3 % річних в сумі 2.924,38 грн. та інфляційних втрат в сумі 10.980,00 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Відповідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Суд відзначає, жодного підтвердження щодо факту погашення відповідачем заборгованості перед позивачем в розмірі 60.000,00 грн., сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 60.000,00 грн.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 10.768,77 грн., 3 % річних в сумі 2.924,38 грн. та інфляційних втрат в сумі 10.980,00 грн. є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного підприємства "СВЛ ПРОДЖЕКТ" (03084, м.Київ, СТОЛИЧНЕ ШОСЕ 26 КМ, ідентифікаційний код 34934201) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ІРІГАЦІЙНІ СИСТЕМИ" (01021, м.Київ, ВУЛИЦЯ ШОВКОВИЧНА/ЛИПСЬКИЙ ПРОВУЛОК, будинок 13/2, ідентифікаційний код 33498019) основну заборгованість в сумі 60.000 (шістдесят тисяч) грн. 00 коп.; пеню в сумі 10.768 (десять тисяч сімсот шістдесят вісім) грн. 77 коп.; 3 % річних в сумі 2.924 (дві тисячі дев`ятсот двадцять чотири) грн. 38 коп.; інфляційні втрати в сумі 10.980 (десять тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн. 00 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац