09 липня 2019 року Справа № 913/366/19
м. Харків Провадження № 3/913/366/19
Господарський суд Луганської області у складі судді Секірського А.В., розглянувши заяву від 05.07.2019 № б/н
Науково-виробничої приватної фірми "Аналітика", м. Харків
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Адема Компані", м. Сєвєродонецьк Луганської області
про видачу судового наказу за вимогою про стягнення попередньої оплати за договором від 09.01.2019 № 1901-09 в розмірі 62 900 грн. 00 коп. та судового збору в розмірі 192 грн. 10 коп.
Науково-виробнича приватна фірма "Аналітика" звернулась до Господарського суду Луганської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Адема Компані" попередньої оплати за договором від 09.01.2019 № 1901-09 в розмірі 62 900 грн. 00 коп. та судового збору за подання заяви в розмірі 192 грн. 10 коп.
Заяву Науково-виробничої приватної фірми "Аналітика" обґрунтовано тим, що заявник на підставі платіжного доручення від 25.02.2019 № 56 перерахував товариству попередню оплату в розмірі 62 900 грн. 00 коп. З огляду на те, що товар в обумовлений договором від 09.01.2019 № 1901-09 строк боржником не поставлений, за твердженням заявника, наявні підстави для стягнення попередньої оплати, здійсненої на виконання п. 3.1 договору.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2019 заяву про видачу судового наказу передано на розгляд судді Секірському А.В.
Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України.
Згідно ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.
Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 150 ГПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Як вбачається із поданої заяви, 09.01.2019 між Науково-виробничою приватною фірмою "Аналітика" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Адема Компані" укладено договір № 1901-09, за умовами якого постачальник Товариство з обмеженою відповідальністю "Адема Компані" зобов`язується поставити товар згідно Специфікацій (додаток № 1, додаток № 2, додаток № 3), а покупець Науково-виробнича приватна фірма "Аналітика" оплатити його на умовах даного договору.
При цьому, укладеним сторонами договором не передбачено обов`язку щодо повернення попередньої оплати.
Водночас, суд зазначає, що стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Адема Компані" суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним зобов`язання за договором, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе зобов`язань, а з інших підстав повернення сплаченої передоплати за непоставлений товар.
Господарський суд наголошує, що за своєю суттю обов`язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як зобов`язання за договором, а є лише наслідком невиконання боржником зобов`язання за договором від 09.01.2019 № 1901-09 щодо поставки товару.
Більш того, умовами договору не передбачені строки поставки товару після внесення попередньої оплати.
Таким чином, заявлені Науково-виробничою приватною фірмою "Аналітика" до стягнення з боржника 62 900 грн. 00 коп. суд не розцінює як безспірні, оскільки заявлена до стягнення сума не є заборгованістю за договором.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.
За змістом ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.
За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу (ч. 2 ст. 154 ГПК України).
Враховуючи, що заявлена Науково-виробничою приватною фірмою "Аналітика" вимога не є вимогою у розумінні ч. 1 ст. 148 ГПК України та не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, тому у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Адема Компані" попередньої оплати в розмірі 62 900 грн. 00 коп. слід відмовити.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини 1 статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду у позовному порядку.
Суд зауважує, що відповідно до ст. 151 ГПК України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 147, 148, 150-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України
У задоволенні заяви Науково-виробничої приватної фірми "Аналітика" про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Адема Компані" попередньої оплати за договором від 09.01.2019 № 1901-09 в розмірі 62 900 грн. 00 коп. відмовити.
Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання 09.07.2019 та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строк, передбачений ст. 256 ГПК України, та порядку, визначеному п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А.В. Секірський