РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2019 м. Київ Справа № 910/5656/19

За позовом: приватного акціонерного товариства "АВДІЇВСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД";

до: акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ";

про: стягнення 17.240,61 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У:

Приватне акціонерне товариство "АВДІЇВСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД" (далі позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (далі відповідач) про стягнення 17.240,61 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем здійснене порушення терміну доставки вантажу у цистерні № 51255909 за накладною 28.08.2018 № 51481208, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача неустойки в сумі 17.240,61 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/5656/19 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позовні вимоги відхилив з урахуванням невиконання позивачем вимог щодо досудового врегулювання спору, відповідно до вимог угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення. Також в поданому відзиві відповідачем заявлено клопотання про зменшення штрафу, яка мотивована скрутним матеріальним становищем відповідача.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій вказано про те, що недотримання позивачем процедури досудового врегулювання спору відповідно до угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як продавцем, та компанією "MERTRADE spol.s.r.o.", як покупцем, укладено контракт від 06.12.2017 № 862/17, відповідно до предмету якого позивач погоджується поставляти, а компанія "MERTRADE spol.s.r.o." погоджується прийняти та оплатити бензол сирий к/у марки БС та марки БС-1 (товар), найменування, якість та умови поставки якого вказані у даному контракті та специфікаціях до нього.

Так, в рамках вказаного вище контракту зі станції "АВДІЇВКА" на адресу отримувача СВС с.р.о. ВОЯНИ 07672, Словацька Республіка 7672 для фірми ДЕЗА, а.с., станція призначення ВОЯНИ, Словацька Республіка ЖСР, пограничні станції переходів: 381104 Ужгород (експ. ЖСР) 168708 Матьовце (експ. ЖСР), відповідно до оригіналу накладної № 51481208 було відправлено вантаж у вагоні (цистерні) № 51255909.

Відповідно до відміток у графі 34 накладної вказаний вище вагон 14.09.2018 прибув на станції Ужгород та ОСОБА_1 .

Відповідно до відмітки у графі 27 накладної вказаний вище вагон прибув на станцію ВОЯНИ 15.09.2018.

Позивач вказує, що доставка вантажу за накладною № 51481208 здійснена відповідачем з порушенням терміну на 8 діб у зв`язку з чим з останнього підлягає стягненню неустойка в сумі 17.240,61 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Приписами частини 2 статті 10 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Правовідносини в Україні щодо перевезення вантажів у міжнародному сполученні регулюються угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 із подальшими змінами) (далі Угода).

Параграфом 3 статті 14 Угоди визначено, що укладення договору перевезення підтверджується накладною.

Відтак, днем укладення договору перевезення є 28.08.2018 (накладна від 28.08.2018 № 51481208).

Відповідно до параграфу 2 статті 24 Угоди, строк доставки вантажу визначається виходячи з наступних норм:

- для контейнерів 1 доба на кожні початі 150 км.;

- для інших відправок 1 доба на кожні початі 200 км.

Положеннями параграфу 3 статті 24 передбачено, що строк доставки вантажу збільшується на одну добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

Умовами параграфів 5, 7 статті 24 Угоди визначено, що термін доставки вантажу розпочинається з 0.00 годин дня, що йде за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачеві повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповна доба вважається за повну. Термін доставки вважається виконаним, якщо вантаж прибув на станцію призначення до закінчення терміну доставки і перевізник повідомляє одержувача про прибуття вантажу і можливість передачі вантажу в розпорядження одержувача. Порядок повідомлення одержувача визначається національним законодавством, що діє в місці видачі вантажу.

Відтак, термін доставки вантажу за накладною від 28.08.2018 № 51481208 розпочинається з 29.08.2018.

Термін доставки вантажу за накладною від 28.08.2018 № 51481208 10 діб, згідно розрахунку: 1601:200 = 8,01 = 9 діб + 1 доба на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

Водночас, вантаж за накладною від 28.08.2018 № 51481208 був відправлений 28.08.2018 зі станції "АВДІЇВКА" та прибув на станцію призначення через 18 діб, а саме: 15.09.2018. Відстань перевезення зазначається у графі 38 накладної, отже складає 1591 км + ЖСР 10 км = 1601 км.

Таким чином, перевищення терміну доставки вантажу за накладною від 28.08.2018 № 51481208 становить 8 діб.

Параграфами 1, 2 статті 45 Угоди визначено, що якщо перевізником не був дотриманий строк доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 "строк доставки вантажу", перевізник сплачує відшкодування за перевищення строку доставки у вигляді неустойки.

Розмір неустойки за перевищення строку доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалості) перевищення строку доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (доба) до загального терміну доставки, а саме:

- 6 % провізної плати при перевищенні строку доставки не більше одної десятої загального строку доставки;

- 18 % провізної плати при перевищенні терміну доставки більше за одну десяту, але не понад трьох десятих загального терміну доставки;

- 30 % провізної плати при перевищенні терміну доставки більше трьох десятих загального терміну доставки.

Таким чином, факт порушення відповідачем строку доставки вантажу належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача неустойки за Угодою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 17.240,61 грн., за розрахунком позивача, який перевірений та визнаний судом вірним.

Заперечення відповідача викладені у відзиві на позов судом відхилені з огляду на наступне.

Параграфом 1 статті 46 Угоди визначено, що позов може бути пред`явлений тільки після пред`явлення відповідної претензії та тільки до того перевізника, до якого була пред`явлена претензія. Право пред`явлення позову на підставі дійсної Угоди належить тій особі, яка має право пред`явлення претензії до перевізника.

Положеннями параграфів 7, 8 статті 46 Угоди передбачено, що перевізник зобов`язаний у 180-денний строк з дня отримання претензії розглянути її, дати відповідь та при повному або частковому визнанні претензії сплатити відповідну суму. При частковому або повному відхиленні претензії перевізник повідомляє підстави відхилення претензії та одночасно повертає документи, які додані до претензії.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з претензією з приводу несвоєчасного здійснення доставки вантажу за залізничною накладною від 28.08.2018 № 51481208, а саме: претензія від 06.11.2018 № 11/02/131, яка отримана відповідачем 13.11.2018 за вх.. № 28098/0/37-18. Відтак, відповідь на вказану претензію відповідач мав надати до 13.05.2019. В свою чергу, позивач звернувся до суду із вказаним позовом 02.05.2019.

Суд вказує, що зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Проте, станом на день вирішення даного спору по суті відповідачем в порушення вимог Угоди у встановлений вище строк (до 13.05.2019) не виконане зобов`язання як з надання відповіді на претензію позивача від 06.11.2018 № 11/02/131 в частині її часткового визнання та сплати частини визнаних коштів, так і з повідомлення про підстави відхилення претензії та повернення документів, доданих до неї.

Враховуючи викладені обставини судом відхилені доводи відповідача про порушення позивачем досудового врегулювання спору за Угодою.

Відносно тверджень відповідача про те, що причиною неналежного виконання зобов`язань є скрутний фінансовий стан останнього суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 42 та ч. 2 ст. 218 господарського кодексу України, підприємництвом визнається самостійна, ініціативна та на власний ризик господарська діяльність, а відсутність у боржника необхідних коштів не може бути обставиною, що звільняє від господарсько-правової відповідальності за невиконання господарських зобов`язань.

Частиною 1 статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відносно тверджень відповідача про те, що підставою зменшення розміру неустойки є скрутний фінансовий стан останнього суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 42 та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, підприємництвом визнається самостійна, ініціативна та на власний ризик господарська діяльність, а відсутність у боржника необхідних коштів не може бути обставиною, що звільняє від господарсько-правової відповідальності за невиконання господарських зобов`язань.

Суд відмовляє відповідачу в задоволенні заяви останнього про зменшення розміру неустойки з тих підстав, що відповідачем не подано до суду жодного документу який надав би суду можливість застосувати приписи частини 1 статті 233 Господарського кодексу України.

Крім того, сума неустойки заявлена до стягнення, жодним чином не погіршить фінансовий стан відповідача.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03680, м.Київ, ВУЛИЦЯ ТВЕРСЬКА, будинок 5, ідентифікаційний код: 40075815) на користь приватного акціонерного товариства "АВДІЇВСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД" (86065, Донецька обл., місто Авдіївка, ПРОЇЗД ІНДУСТРІАЛЬНИЙ, будинок 1, ідентифікаційний код 00191075) неустойку в сумі 17.240 (сімнадцять тисяч двісті сорок) грн. 61 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац