Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

"24" червня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/339/19

Господарський суд Житомирської області у складі судді Машевської О.П.,

за участю секретаря судового засідання: Нероди І.В.

розглядаючи у підготовчому засіданні справу за позовом

Заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі об`єднаної територіальної громади Станишівської сільської ради Житомирського району (с.Станишівка)

до Фізичної особи-підприємця Волошиної Світлани Олександрівни (м.Житомир)

про визнання недійсним договору поставки № 4 від 16.01.2019р.

за участю представників сторін:

від позивача: прокурор, Ільченко П.Л., посвідчення № 038633 від 11.01.16; Кирильчук І.В., довіреність № б/н від 30.05.19;

від відповідача: ФОП Волошина С.О.,

В підготовчому засіданні 03.06.19р. оголошувалась перерва до 14:30год. 24.06.19р. в порядку ст. 183 ГПК України

ВСТАНОВИВ:

11.04.19р до господарського суду Житомирської області надійшла позовна заява Заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі об`єднаної територіальної громади Станишівської сільської ради Житомирського району до Фізичної особи-підприємця Волошиної Світлани Олександрівни про визнання недійсним договору поставки № 4 від 16.01.2019р.

Правові підстави позову: ст. ст. 2,23 та 24 Закону України "Про прокуратуру", ст.ст. 203, 215,216 ЦК України, ст.ст. 1-3,7,12,33,35-36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Ухвалою суду від 12.04.19р. позовну заяву залишено без руху, оскільки у позовній заяві були відсутні посилання на докази , які підтверджують дотримання вимог абз.3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо фактичного доведення до відома Станишівської сільської ради Житомирського району повідомлення № 84/1/328вих-19 від 03.04.19 та надання органу місцевого самоврядування строку відреагувати на отримане повідомлення до звернення з цим позовом до суду.

22 квітня 2019 року до суду надійшов лист за вих. № 7214 від 18.04.19р. за підписом Заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури з додатком: копією книги обліку вихідної кореспонденції Житомирської місцевої прокуратури № 32-84 на 3 аркушах. У листі , серед іншого, викладено наступні доводи: семантичний аналіз частин третьої та четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" свідчить, що повноваження прокурора на здійснення представництва інтересів держави виникає незалежно від реакції уповноваженого органу на повідомлення про намір звернення до суду та від того, підтримує він такий позов прокурора чи ні. Оскільки нормативні вимоги до форми та змісту позовної заяви були дотримані , підстави для застосування процесуального механізму п.4 ч. 5 ст. 174 ГПК України відсутні.

Оскільки за змістом ч. 3 ст. 174 ГПК України вимоги ухвали суду від 12.04.19р. було виконано у вище наведений спосіб, господарський суд ухвалою від 03.05.19р. відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та зобов`язав позивача Станишівську сільську раду Житомирського району подати суду через діловодну службу в строк до 20.05.2019р. письмово викладену власну правову позицію на позов прокурора.

Відповідно до правової позиції Станишівської сільської ради Житомирського району в частині підстав процесуального представництва прокурором інтересів об`єднаної територіальної громади в її особі шляхом подання позову про визнання недійсним договору поставки № 4 від 16.01.2019р., укладеного з фізичною особою-підприємцем Волошиною Світланою Олександрівною, орган місцевого самоврядування вважає позов таким, що поданий передчасно , тобто, з порушенням вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" .

Зокрема, Станишівська сільська рада Житомирського району наголошує на тому, що про звернення прокурора до суду в її особі орган місцевого самоврядування було повідомлено 03.04.2019року , не даючи можливості обґрунтувати необхідність чи відсутність необхідності судового захисту. Окрім того, при поданні позову до суду прокурором не надано будь-яких висновків уповноважених державних органів про встановлення фактів порушень Станишівською сільською радою вимог Закону України "Про публічні закупівлі" під час укладання чи опублікування оскаржуваного договору, а також доказів на підтвердження протиправної бездіяльності органу місцевого самоврядування щодо їх усунення шляхом подання позову про визнання недійсним договору поставки № 4 від 16.01.2019р. самостійно.

Предметом судового розгляду у даній справі є вимога Заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі об`єднаної територіальної громади Станишівської сільської ради Житомирського району (с. Станишівка) визнати недійсним договір поставки № 4 від 16.01.2019р., укладений з фізичною особою-підприємцем Волошиною Світланою Олександрівною, з порушенням вимог статті 12 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме: без застосування процедур закупівель, передбачених цим Законом та без використання електронної системи закупівель.

Оскільки Станишівська сільська рада Житомирського району самостійно не вживає заходів, спрямованих на визнання недійсним договору поставки № 4 від 16.01.2019р. , у поданому позові орган місцевого самоврядування визначено в статусі позивача.

Однак суд враховує, що органам місцевого самоврядування надано широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території. У статті 143 Конституції України зазначено, що місцеві органи самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки та збори відповідно до закону; утворюють, реорганізовують та ліквідують комунальні підприємства, організації, установи.

Частиною першою статті 61 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої цієї статті Закону України "Про місцеве самоврядування" самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону. Втручання державних органів у процес складання, затвердження і виконання місцевих бюджетів не допускається, за винятком випадків, передбачених цим та іншими законами.

Оскільки Закон України "Про місцеве самоврядування" передбачає можливість втручання державних органів у процес виконання місцевих бюджетів у випадках, передбачених іншими законами, таким законом є Закон України "Про публічні закупівлі".

Як зазначено у преамбулі Закону України № 922-VIII від 25.12.15 "Про публічні закупівлі" цей Закон установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади ( надалі за текстом - Закон № 922-VIII).

З преамбули Закону № 922-VIII слідує, що потреби територіальної громади у певних товарах, роботах та послугах, реалізуються виключно через правовий механізм публічних закупівель.

Територіальна громада - це добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр (ст.1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" № 280/97-ВР ).

Територіальну громаду представляють , зокрема, сільські ради, які від її імені та в її інтересах здійснюють функції і повноваження місцевого самоврядування ( ст.1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" № 280/97-ВР ).

Станишівська сільська рада , представляючи об`єднану територіальну громаду шести сіл Житомирського району, діє в її інтересах як суспільних ( п.3.2 мотив. частини Рішення КСУ від 1 грудня 2004 року 18-рп/2004 у справі 1-10/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес).

Європейський суд з прав людини у п. 54 рішенні від 02.11.2004 р. у справі «Трегубенко проти України» категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес».

Оскільки закупівля продуктів харчування за договором поставки № 4 від 10.01.2019року покликана забезпечити потреби об`єднаної територіальної громади Станишівської сільської ради, правильне застосування Закону № 922-VIII незаперечно становить суспільний інтерес.

Таким чином, таке обґрунтування позову є сумісним з розумінням інтересів держави.

Разом з тим, суд не може визнати наведене у позові обґрунтування процесуальним підставам представництва інтересів об`єднаної територіальної громади в особі Станишівської сільської ради за цим позовом як законне , не тільки через вимоги статті 7 Закону № 922-VIII ( про органи державного контролю у сфері закупівель) , але й з підстав, наведених далі за текстом.

Так, частина 4 ст. 53 ГПК України зобов`язує прокурора, який звертається до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, в позовній заяві обґрунтувати визначені законом підстави для звернення до суду. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено право прокурора здійснювати представництво в суді законних інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює, в тому числі, орган місцевого самоврядування.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 цієї статті Закону передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Таким чином, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить Станишівській сільській раді Житомирського району щодо підстав укладення договору поставки №4 від 16.01.19року з Фізичною особою-підприємцем Волошиною Світланою Олександрівною, а також витребовувати та отримувати від органу місцевого самоврядування необхідні матеріали та їх копії.

Однак у позовній заяві відсутні доводи про дотримання абз.4 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» до звернення з цим позовом до суду та посилання на докази, які ці доводи підтверджують.

Відповідно до усталеної судової практики, сформованої Верховним Судом ( постанови від 02.10.2018р. у справі №4/166 «Б», від 20.09.2018р. у справі №924/1237/17, від 06.02.2019р. у справі №927/246/18), "не здійснення захисту" інтересів держави виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Верховний Суд наголошує, що прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

На думку суду, норма абз.4 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо отримання інформації має застосовуватись саме в контексті з`ясування підстав " не здійснення захисту" інтересів об`єднаної територіальної громади у спірних правовідносинах органом місцевого самоврядування самостійно.

Оскільки наявність підстав для представництва інтересів держави в суді може бути оскаржена органом місцевого самоврядування, у позовній заяві відсутні посилання на докази , які підтверджують дотримання вимог абз.3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо фактичного доведення до відома Станишівської сільської ради Житомирського району повідомлення № 84/1/328вих-19 від 03.04.19 та надання органу місцевого самоврядування строку відреагувати на отримане повідомлення до звернення з цим позовом до суду.

Доводи прокурора, викладені у листі за вих. № 7214 від 18.04.19р. про те, що семантичний аналіз частин третьої та четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" свідчить, що повноваження прокурора на здійснення представництва інтересів держави виникає незалежно від реакції уповноваженого органу на повідомлення про намір звернення до суду та від того, підтримує він такий позов прокурора чи ні, є помилковими.

Відповідно до усталеної судової практики, сформованої Верховним Судом (постанова від 10.04.19р. у справі № 906/853/17 , постанова від 23.10.2018р. у справі № 906/240/18, постанова від 06.02.19р. у справі № 927/246/18 тощо) у кожному конкретному випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено, зокрема у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).

Підстави представництва прокурором інтересів держави з`ясовуються насамперед судом першої інстанції, який має досить широкий розсуд (дискрецію) в оцінці підстав звернення прокурора.

Такі ж вимоги встановлено Законом України "Про прокуратуру" і до з`ясування підстав представництва прокурором в суді інтересів територіальних громад в особі органів місцевого самоврядування.

Так, Станишівська сільська рада, відповідно до чинного законодавства наділена правом і має можливість самостійно звернутися до суду з позовом про визнання недійсним договору поставки № 4 від 10.01.2019року , якщо дійде висновку, що останній укладено з порушенням процедури (порядку) , передбаченої Законом України "Про публічні закупівлі" , в тому числі, з врахуванням аргументів, викладених у повідомленні прокурора. Сама по собі обставина не звернення позивача з позовом протягом певного періоду часу не свідчить про неналежне виконання радою захисту інтересів громади.

Встановивши на стадії підготовчого провадження відсутність у прокурора доказів, які б підтверджували законність підстав для представництва інтересів об`єднаної територіальної громади Станишівської сільської ради в її особі станом на дату відкриття провадження у справі - 03.05.2019р., суд дійшов висновку застосовувати пункт 1 частини 2 статті 185 ГПК України та постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 226 ГПК України встановлено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Наведена процесуальна норма допускає можливість повторного пред`явлення прокурором позову в інтересах саме об`єднаної територіальної громади в особі Станишівської сільської ради Житомирського району (с.Станишівка) при дотриманні вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру". Окрім того, Станишівська сільська рада Житомирського району , як сторона договору поставки № 4 від 16.01.2019р., вправі самостійно подати позов до Господарського суду Житомирської області про визнання його недійсним, у разі наявності для цього підстав , передбачених у Законі України "Про публічні закупівлі".

Додатковим мотивуванням викладеному є ч.4 ст. 226 ГПК України, відповідно до якої особа позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Натомість відмова прокурору у позові по суті за рішенням суду з підстав, що позов заявлено особою, яка не має процесуальної дієздатності , унеможливлює такій особі , а також і прокурору, повторно звернутись з таким позовом до суду як самостійно, так і через процесуальне представництво. Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 06.02.19р. у справі № 927/246/18, від 27.02.19р. у справі №914/2230/17, від 10.04.19р. у справі № 906/853/17.

Керуючись п. 1 ч.2 ст. 185, п.1 ч.1 ст. 226, ст.ст. 233-235 ГПК України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов Заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Станишівської сільської ради Житомирського району до Фізичної особи-підприємця Волошиної Світлани Олександрівни про визнання недійсним договору поставки № 4 від 16.01.2019р. залишити без розгляду.

Ухвала набрала законної сили 24.06.19р. та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали буде складено 01.07.19р.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5007/

Суддя Машевська О.П.

1- у справу

2- прокурору обл. ( у книзі нарочним)

3- Житом. місц. прок (рек. з повідомл.)

4-позивачуСтанишівській сільраді (рек. з повід.)

5- відповідачу ФОП Волошиній С.О. (рек. з повідомл.)