ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"09" липня 2019 р.Справа № 922/1797/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

розглянувши матеріали

позовної заяви Керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, м. Дергачі Харківської області,
до 1) Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків , 2) ОСОБА_1 , м.Васільків Київської області , 3) Фермерського господарства "Новоогульчанське", с.Огульці Валківського району Харківської області,
про скасування наказу, визнання недійсним договору, скасування реєстрації, повернення земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області 10.06.2019 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків, громадянина ОСОБА_1 , м.Васільків Київської області, Фермерського господарства "Новоогульчанське", с. Огульці Валківського району Харківської області, про визнання незаконним наказу Головного управління Держземагенства у Харківській області № 790-СГ від 14.04.2015 щодо надання в оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, строком на 49 років, земельної ділянки площею 20,2002 га з кадастровим номером НОМЕР_1 із земель державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля), розташованої за межами населених пунктів на території Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області; визнання недійсним Договору від 30.07.2015 оренди землі площею 20,2002 га із кадастровим номером НОМЕР_1 , укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1 ; скасування державної реєстрацію Договору оренди земельної ділянки від 03.08.2015 (номер запису про інше речове право 10710544), площею 20,2002 га із кадастровим номером НОМЕР_1 , укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1 ; зобов`язання Фермерського господарства "Новоогульчанське" та ОСОБА_1 повернути у відання держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області земельну ділянку державної власності, загальною площею 20,2002 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ), яка розташована за межами населених пунктів на території Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Головним управлінням Держземагенства у Харківській області, всупереч вимогам ст.ст. 122, 123, 124, 134 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 7, 8, 14 Закону України "Про фермерське господарство" (в редакції, що діяла на той час), прийнято наказ від 14.04.2015 № 790-СГ, яким незаконно передано ОСОБА_1 у користування спірну земельну ділянку державної власності на поза конкурсній основі, в абсолютно необґрунтованому розмірі, без підтвердження наміру використання земельної ділянки для ведення фермерського господарства.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.06.2019 позовну заяву Керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області було залишено без руху на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України та надано позивачу строк 10 днів з дня вручення йому даної ухвали для усунення недоліків, а саме: визначення правового статусу другого відповідача - ОСОБА_1 (чи є він фізичною особою чи фізичною особою - підприємцем), а також визначення підстав для залучення в якості третього відповідача - Фермерського господарства "Новоогульчанське" (надати докази на підтвердження передачі громадянином ОСОБА_1 спірної земельної ділянки фермерському господарству "Новоогульчанське" ).

01.07.2019 Дергачівською місцевою прокуратурою Харківської області було подано до суду заяву про усунення недоліків, в якій позивач зазначив, що прокурором у позовній заяві правовий статус відповідача - громадянина ОСОБА_1 , визначено саме, як фізичної особи. Щодо підстав для залучення в якості третього відповідача - Фермерського господарства "Новоогульчанське", позивач зазначив, що з моменту створення ОСОБА_1 фермерського господарства у правовідносинах користування земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря, й обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до Фермерського господарства "Новоогульчанське". Проте, документальних доказів переходу права користування земельною ділянкою від ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Новоогульчанське" позивачем надано не було.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд визнав за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно ч. 3 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Господарським судам підвідомчі лише справи у спорах, що виникають із земельних відносин приватноправового характеру, тобто з відносин, врегульованих нормами цивільного або господарського права і пов`язаних із здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справи суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулась особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

За приписами п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами ЗК України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватись з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатись в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результати реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло цивільне право й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 ЦК України та пред`являти позов до суду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення (наказу) незаконним є оспорювання цивільного речового права (зокрема, права оренди земельної ділянки), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, наказом Головного управління Держземагенства у Харківській області № 790-СГ від 14.04.2015 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано громадянину ОСОБА_1 в оренду для ведення фермерського господарства, строком на 49 років, земельну ділянку площею 20,2002 га з кадастровим номером № НОМЕР_1 із земель державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля), розташовану за межами населених пунктів на території Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області.

Тобто, земельна ділянка державної власності сільськогосподарського призначення була надана ОСОБА_1 в оренду саме як фізичній особі (громадянину Україну), а не фізичній особі - підприємцю, про що також зазначає позивач.

Разом з тим, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, критеріями розмежування судової юрисдикції можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Зокрема, у постановах, прийнятих Великою Палатою Верховного Суду у справах № 629/4628/16-ц, № 749/230/15-ц, № 904/1182/17 з розгляду спорів, які носять подібний характер (земельні спори), викладено наступну правову позицію:

- використання земельної ділянки фізичною особою не пов`язується з її державною реєстрацією як підприємця;

- наявність такого статусу не може свідчити про те, що фізична особа - підприємець виступає у такій якості у всіх правовідносинах, зокрема і щодо використання земельної ділянки;

- ч. 2 ст. 2 ЗК України визначено, що суб`єктами земельних відносин є: громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. А відповідно до ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності;

- земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам (ч. 2 ст. 93 ЗК України).

Таким чином, Великою Палатою Верховного Суду зроблений висновок, що надання у власність або оренду земельної ділянки не залежить від наявності у фізичної особи статусу підприємця, а тому цивільні права та обов`язки фізичної особи, зокрема, право власності та право оренди на земельну ділянку, набуваються та здійснюються у порядку реалізації цивільної дієздатності цієї особи.

Згідно ч. 1 ст. 318 ЦК України, суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього кодексу. А відповідно до останньої, учасниками цивільних відносин визнаються: фізичні та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави й інші суб`єкти публічного права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.325 даного кодексу, суб`єктами права приватної власності є фізичні і юридичні особи. Вони можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Отже, надання у власність або оренду земельної ділянки не залежить від наявності у фізичної особи статусу підприємця, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Набуття статусу підприємця, здійснення підприємницької діяльності, укладання інших договорів особою, як підприємцем, не позбавляє людину як учасника суспільних відносин статусу фізичної особи. Тобто, наявність у особи статусу підприємця не може свідчити про те, що з моменту його державної реєстрації як фізичної особи - підприємця він виступає в такій якості у спірних правовідносинах або втратив набуті ним цивільні права та обов`язки як фізичною особою.

З огляджу на викладене, приймаючи до уваги, що прокурор звертається до господарського суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу, яким надано в оренду земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення саме громадянину, такий спір є приватноправовим і за суб`єктом складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки саме фізичної особи.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, в постанові Верховного суду від 08.05.2018 по справі № 910/13755/17, від 15.02.2019 по справі №911/4007/16.

Позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди землі, скасування його державної реєстрації та зобов`язання саме громадянина ОСОБА_1 повернути земельну ділянку є похідними та підлягають вирішенню в залежності від прийнятого рішення у справі в порядку реституції.

За таких обставин, враховуючи, що даний позов повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства, він не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 234, ст. 235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 та Фермерського господарства "Новоогульчанське" про скасування наказу, визнання недійсним договору, скасування реєстрації, повернення земельної ділянки.

Повернути позовну заяву та додані до неї документи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Додаток (для позивача):

- позовна заява та додані до неї документи на 88 арк., в 1 прим.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.07.2019.

Суддя Н.М. Кухар