ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2019 р. Справа №926/979/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Зварич О.В.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Кишенюк Н.Т.

за участю представників:

від позивача Шеремета І.М.- представник

від відповідача Баланецький О.Д. представник

від третьої особи на стороні відповідача Федюкова Т.Д. представник

за участю прокурора Лупійчука Б.В.

розглянувши апеляційну скаргу військового прокурора Чернівецького гарнізону м. Чернівці № 30.38-1578 вих-19 від 10.06.2019

на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 28.05.2019 (суддя Желік Б.Є. повний текст складено 31.05.2019, м Чернівці)

у справі №926/979/19

за позовом заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону м. Чернівці в інтересах держави

в особі Міністерства оборони України, м. Київ

Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці

до відповідача Чернівецької міської ради

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області

про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування

ВСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора Чернівецького гарнізону м. Чернівці звернувся до Господарського суду Чернівецької області в інтересах держави в особі Міністерства оборони України м. Київ (позивач 1) та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці (позивач 2) з позовною заявою про визнання незаконним рішення 69 сесії Чернівецької міської ради VII скликання від 05 березня 2019 року № 1652 Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб щодо надання дозволів на виготовлення та затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі, що знаходяться в постійному користуванні, визнання такими, що втратили чинність, окремих пунктів рішень з цих питань в частині прийняття п.п. 9, 9.1, 9.2 про відмову Квартирно-експлуатаційному відділу м. Чернівці у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 1,5000 га для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України у зв`язку з невідповідністю містобудівній документації (територія садових товариств, що підлягають переведенню під житлову садибну забудову), про її резерв для учасників бойових дій та про визначення Управлінню містобудування та архітектури департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради надати пропозиції щодо її подальшого використання.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 28.05.2019 у справі №926/979/19 позовну заяву заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці до Чернівецької міської ради про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування залишено без розгляду.

Приймаючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції прийшов до висновку, що судом не встановлено обставин, які б надавали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання КЕВ м. Чернівців, яке є самостійною юридичною особою з наявним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту своїх майнових інтересів.

Військовим прокурором Чернівецького гарнізону м. Чернівці подано апеляційну скаргу № 30.38-1578 вих-19 від 10.06.2019, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 28.05.2019 у даній справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконна та не обгрунтована, ухвалу винесено з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, судом не встановлено обставини, що мають значення для даної справи.

Також, скаржник вважає, що КЕВ м. Чернівці листом № 811 від 25.03.2019 повідомило Військову прокуратуру Чернівецького гарнізону про прийняття органом місцевого самоврядування незаконного рішення стосовно земельної ділянки, яка з 1987 року перебуває у державній власності в особі Міністерства оборони України до моменту звернення прокурора з позовом до суду, та просило Військову прокуратуру сприяти в усуненні перешкод щодо: виконання Плану заходів з оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки по Західному територіальному КЕУ; виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 803-р та прийняття заходів щодо запобігання неправомірних вилучень земель оборони органами місцевого самоврядування. Аналогічного змісту листа за № 865 від 27.03.2019 КЕВ м. Чернівці направило вищому командуванню Західному територіальному КЕУ ЗС України.

Також скаржник зазначає, що хоча КЕВ і наділено повноваженнями на здійснення позовної роботи, разом з тим відділ обмежений в своїх діях на пред`явлення позову і може лише доповісти вищому керівництву про обставини та звернутись з відповідним повідомленням до правоохоронних органів. Західне територіальне Квартирно-експлуатаційне управління ЗС України за структурною ланкою здійснює необхідну доповідь Головному КЕУ при Міністерстві оборони України щодо виконання розпорядження КМ України від 05.10.2016 № 803-р, підтверджуючи тим самим свою обізнаність у питаннях порушення майнових інтересів держави у земельній сфері та його бездіяльність.

Отже, скаржник вважає, що КЕЧ м.Чернівці як безпосередній землекористувач не має та не мав наміру вживати заходи позовної роботи з метою захисту інтересів держави у земельній сфері, саме тому прокурор звернувся до суду з метою поновлення таких інтересів.

Чернівецька міська рада у відзиві на апеляційну скаргу просить ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що прокуратурою не надано доказів, які підтверджують, що Міністерство оборони України та Квартирно-експлуатаційний відділ м.Чернівці чи їх посадові особи не здійснюють або неналежним чином здійснюють свої повноваження у відповідності до законодавства України, яким чином така дія чи бездіяльність становить загрозу порушення інтересів держави.

Відповідач вважає, що прокурором не зазначено причин неможливості зазначених органів з відповідною процесуальною дієздатністю, самостійно здійснювати захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку.

КЕЧ м.Чернівці у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу задоволити, ухвалу суду скасувати, посилаючись на те, що апеляційна скарга є обґрунтована, наведене у позовній заяві обґрунтування наявності правових підстав для звернення ним до суду з позовом у цій справі є сумісним з розумінням «інтереси держави».

Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області у поясненні просить скасувати ухвалу суду та зазначає, що вимоги прокурора викладені в апеляційній скарзі є законними.

Міністерством оборони України відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Прокурор, представники сторін та третя особа в судовому засіданні виклали доводи та заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, третьої особи, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Заступник військового прокурора Чернівецького гарнізону м. Чернівці звернувся до Господарського суду Чернівецької області в інтересах держави в особі Міністерства оборони України м. Київ та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці з позовною заявою про визнання незаконним рішення 69 сесії Чернівецької міської ради VII скликання від 05.03.2019 № 1652 Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб щодо надання дозволів на виготовлення та затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі, що знаходяться в постійному користуванні, визнання такими, що втратили чинність, окремих пунктів рішень з цих питань в частині прийняття п.п. 9, 9.1, 9.2 про відмову Квартирно-експлуатаційному відділу м. Чернівці у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 1,5000 га для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України у зв`язку з невідповідністю містобудівній документації (територія садових товариств, що підлягають переведенню під житлову садибну забудову), про її резерв для учасників бойових дій та про визначення Управлінню містобудування та архітектури департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради надати пропозиції щодо її подальшого використання.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України на органи прокуратури України покладено функції представництва інтересів держави в суді у виключних випадках, що визначені законом.

Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п.3 ч.2 ст. 129 Конституції України).

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" від 31.03.2005).

Тому, необхідно з`ясувати, що мається на увазі під "виключним випадком" і чи є таким випадком ситуація у конкретній справі.

Насамперед, випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави". "Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

У рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках:

(1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

(2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

З огляду на викладене, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Отже, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст. 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Як вбачається із матеріалів справи, Чернівецькою міською радою рішення № 1652 Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб щодо надання дозволів на виготовлення та затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі, що знаходяться в постійному користуванні, визнання такими, що втратили чинність, окремих пунктів рішень з цих питань прийнято 05.03.2019, запит військовою прокуратурою Чернівецького гарнізону про встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави направлено КЕВ м.Чернівці ТА Міністерству оборони України 27.03.2019, лист повідомлення про намір подати до Господарського суду Чернівецької області позовну заяву в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, КЕВ м.Чернівці військовою прокуратурою Чернівецького гарнізону надіслано КЕЧ м.Чернівці та Міністерству оборони України 02.04.2019, позов подану до суду 03.04.2019.

З огляду на викладене, судом першої інстанції правомірно встановлено, що в матеріалах справи відсутні обставини, які б надавали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Міністерством оборони України та КЕВ м. Чернівців, які є самостійними юридичними особами з наявним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту своїх майнових інтересів.

Окрім того, заступником військового прокурора наводяться дані про заходи, які приймаються КЕВ в межах його компетенції для захисту інтересів держави в зв`язку з прийняттям Чернівецькою міською радою оскаржуваного у даній справі рішення щодо спірної у справі земельної ділянки.

В матеріалах справи відсутні докази, що Міністерством оборони України та КЕВ м. Чернівці були обмежені у праві самостійно звернутися до суду з питань, що є предметом спору в даній справі.

Враховуючи наведені положення законодавства та зважаючи на обставини, установлені місцевим господарським судом, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду є обґрунтованим та правомірним, прокурором не доведено законних підстав для представництва інтересів держави у правовідносинах, що склалися у даній справі.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України).

Доводи наведені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції. Прокурор, звертаючись із позовом, не обґрунтував, у чому саме полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту прокурором та визначені законом підстави для звернення прокурором до суду із цим позовом, у зв`язку з чим відсутні підстави для представництва прокурором інтересів позивачів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи наведені в апеляційній скарзі, оскільки скаржником не спростовано фактів, покладених в основу оскаржуваної ухвали, а відтак, скаржником не доведено фактів, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги, відповідно до ст.129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 271, 275, 276, 282-284 ГПК України, -

Західний апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1.Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 28.05.2019 у справі №926/979/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу військового прокурора Чернівецького гарнізону м. Чернівці № 30.38-1578 вих-19 від 10.06.2019 без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Верховного суду.

Повний текст постанови складено та підписано 11.07.2019.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Орищин Г.В.