ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/1758/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ
до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 288793,91 грн
за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - Ващенко Т.Д., дов. № 40-17/1 від 02.01.2019.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків, про стягнення інфляційних втрат в розмірі 233583,15 грн. та 3% річних в розмірі 55210,76 грн., підставою нарахування яких стало невиконання відповідачем рішення господарського суду Харківської області від 02.04.2009 у справі № 58/50-09, яким стягнуто на користь позивача суму заборгованості за договором комісії № 12/05-626, в розмірі 613774,52 грн. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 10.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Задоволено клопотання представника позивача та справу № 922/1758/19 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 01.07.2019 об 11:00 год.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив.

Представник відповідача у судовому засіданні 01.07.2019 проти позову заперечував та у наданому до суду відзиві на позов (вх. № 15692 від 27.06.2019) зазначив, що заборгованість в сумі 1243535,88 грн. перед ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" обліковувалась в бухгалтерському обліку КП "Харківські теплові мережі" з березня 2011 року по грудень 2014 року. У зв`язку з тим, що ніяких підтверджуючих документів на цю заборгованість, крім її зазначення в акті приймання-передачі, у КП "Харківські теплові мережі" не було та протягом трьох років ніяких претензій чи вимог по її стягненню до КП "Харківські теплові мережі" не поступало, 31 грудня 2014 року зазначена заборгованість була списана з балансу, як безнадійна. Станом на 25.06.2019 заборгованість КП "Енергокомплекс" перед ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" у бухгалтерському обліку КП "Харківські теплові мережі" не обліковується.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача погодвися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 01.07.2019, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, 01.10.2005 між Дочірнім підприємством "Газ-тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (комітент) та Державним підприємством "Енергокомплекс" (комісіонер) укладений договір комісії № 12/05-626 (договір), відповідно до умов якого комітент доручає, а комісіонер бере на себе зобов`язання укласти від свого імені правочини з реалізації теплової енергії, відповідно до умов цього договору, зі споживачами за рахунок комітента.

Відповідно до пункту 4.9. договору відповідач прийняв на себе поручительство (делькредере) перед позивачем за виконання зобов`язань третіми особами за договорами, укладеними відповідачем та третіми особами, на виконання п. 4.4 договору.

В період з жовтня 2005 року по вересень 2006 року на виконання умов договору, комітент передав комісіонеру теплову енергію в розмірі 68316,97 гігакалорій на загальну суму 5733934,38 грн. Комісіонер прийняв обумовлену у договорі теплову енергію та реалізував її кінцевим споживачам.

При цьому, комісіонер перерахував комітенту лише 5120159,86 грн., внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 613774,52 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.04.2009 по справі № 58/50-09 були задоволені позовні вимоги ДП "Газ-Тепло", стягнуто з ДП "Енергокомплекс" на користь ДП "Газ-Тепло" 613774,52 грн.боргу, витрати по сплаті державного мита у сумі 6137,74 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.06.2010 здійснено заміну відповідача по справі №58/50-09: з ДП "Енергокомплекс" на КП "Енергокомплекс" Харківської міської ради.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.04.2011 здійснено заміну позивача у справі №58/50-09: з ДП "Газ-тепло" НАК "Нафтогаз України" його правонаступником - ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" (далі - позивач).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.09.2015 здійснено заміну відповідача по справі №58/50-09: з Комунального підприємства "Енергокомплекс" Харківської міської ради на його правонаступника - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (далі - боржник, відповідач).

Таким чином, рішенням господарського суду Харківської області від 02.04.2009 та ухвалами суду по справі № 58/50-09 підтверджено факт утворення у відповідача перед позивачем основного боргу у сумі 613774,52 грн.

Як зазначає позивач, станом на дату подання цього позову, рішення господарського суду Харківської області від 02.04.2009 по справі № 58/50-09 не виконано в повному обсязі, жодних коштів позивач на виконання рішення суду в добровільному або примусовому порядку не отримав, що підтверджується довідкою щодо стану заборгованості.

У зв`язку з тим, що вказане грошове зобов`язання зі сплати основного боргу за договором № 12/05-626 від 01.10.2005 відповідачем не виконане, позивач звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача інфляційних втрат і 3% річних.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 509 ЦК України, ст.173 ГК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України та ст. 174 ГК України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В розумінні ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 ГК України та ст. 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Як встановлено судом, рішенням господарського суду Харківської області від 02.04.2009 по справі № 58/50-09 стягнуто з Державного підприємства "Енергокомплекс" на користь Дочірнього підприємства "Газ-тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 613774,52 грн. боргу, витрати по сплаті державного мита у сумі 6137,74 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд враховує, що рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України", яке є в силу ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" джерелом права, визначено, що "право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів ("Брумареску проти Румунії", § 61)".

Оскільки на час розгляду справи № 922/1758/19, рішення господарського суду Харківської області від 02.04.2009 по справі № 58/50-09 набрало законної сили, суд зазначає, що відповідно до ст. 75 ГПК України вказане є підставою для звільнення позивача від доказування обставин, встановлених під час розгляду справи № 58/50-09.

Враховуючи, що станом на дату подання даного позову, рішення господарського суду Харківської області від 02.04.2009 по справі № 58/50-09 не виконано в повному обсязі, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 55210,76 грн. 3% річних за період з 05.06.2016 по 04.06.2019, та 233583,15 грн. інфляційних втрат за період з травня 2016 року по квітень 2019 року.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо стягнення 3% річних в сумі 55210,76 грн. та 233583,15 грн. інфляційних втрат, підтверджуються матеріалами справи та відповідають діючому законодавству, розрахунок перевірений судом, у зв`язку з чим позов ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до господарського суду з даним позовом, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 126, 129, 165, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 247, 252, 256 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ) на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) інфляційні втрати за період з травня 2016 року по квітень 2019 року в розмірі 233583,15 грн., 3% річних за період по 04.06.2019 в розмірі 55210,76 грн., судові витрати в розмірі 4331,91 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Позивач - Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, );

Відповідач - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ).

Повне рішення складено 04.07.2019

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/1758/19