ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року м. ОдесаСправа № 34-16/17-3683-2011
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Аленіна О.Ю., Лавриненко Л.В.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

за участю:

До Північного апеляційного господарського суду з`явився представник ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» - адвокат Грищенко О.М., довіреність б/н від 03.08.2019;

До Південно-західного апеляційного господарського суду інші представники сторін в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.05.2019

суддя Бездоля Д.О.

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» на бездіяльність державного виконавця Татарбунарського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області

по справі № 34-16/17-3683-2011

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»

до відповідача Приватного підприємства «Анастасія-Г»

про стягнення 1457066,33 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2011 у справі № 34-16/17-3683-2011 позов задоволено частково, стягнуто з Приватного підприємства «Анастасія-Г» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» 704815,01 грн. основного боргу, 17361,63 грн. пені, 454689,01 грн. штрафу за порушення термінів оплати, 37890,75 грн. штрафу за порушення строків передачі оформленого екземпляру договору застави, 204419,18 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 14191,75 грн. витрат по сплаті державного мита, 236,00 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

26.12.2011 на виконання вказаного рішення судом був виданий відповідний наказ.

26.04.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» подана до господарського суду Одеської області скарга на дії/бездіяльність державного виконавця Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якій скаржник просить суд:

- визнати дії державного виконавця Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області у виконавчому провадженні №51153845 щодо винесення постанови від 12.04.2019 про повернення наказу Господарського суду Одеської області по справі №34-16/17-3683-2011 від 26 грудня 2011 року стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» противоправними, передчасними та незаконними;

- визнати недійсною та скасувати постанову Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області від 12.04.2019 у виконавчому провадженні №51153845 про повернення наказу Господарського суду Одеської області по справі №34-16/17-3683-2011 від 26 грудня 2011 року стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

- визнати за період з 28.12.2018 по 12.04.2019 неправомірною бездіяльність державного виконавця Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області у виконавчому провадженні №51153845 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №34-16/17-3683-2011 від 26 грудня 2011 року, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій;

- зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 51153845 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 26.12.2011 по справі № 34-16/17-3683-2011 із врахуванням ст.ст. 10, 18, 26, 48 Закону України Про виконавче провадження та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та примусове виконання наказу Господарського суду Одеської області від 26.12.2011 по справі № 34-16/17-3683-2011;

- стягнути з Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» витрати на правничу допомогу у розмірі 2700,00 грн згідно договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 20.02.2019 № 20-02-2019.

В обґрунтування скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» посилається на приписи ст.19 Конституції України, ст.ст. 1, 8, 13, 18, 37, 48 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначає, що наказ Господарського суду Одеської області від 26.11.2011 по справі № 34-16/17-3683-2011 до теперішнього часу не виконаний. Відповідно до відомостей, які містяться на офіційному веб-сайті автоматизованої системи виконавчих проваджень, належних, допустимих та об`єктивних виконавчих дій державним виконавцем не вчинено.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.05.2019 у справі № 34-16/17-3683-2011 у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (зареєстрована 26.04.2019 р. за вх. № 2-1971/19) на дії/бездіяльність державного виконавця Татарбунарського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» на дії ДВС, місцевий господарський суд зазначив, що скаржником не доведено, що державним виконавцем не вживались передбачені законом заходи з примусового виконання наказу суду.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить, скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.05.2019 у справі № 34-16/17-3683-2011 та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС».

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Скаржник вважає, господарським судом Одеської області помилково та безпідставно не враховано змісту та сутності скарги, її доводів та обґрунтувань, в котрих зокрема було зазначено, що перевірка майнового стану Боржника у повному обсязі мала бути проведена більше одного разу - як на виконання обов`язку передбаченого п. 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», так і на вимогу клопотань Стягувача.

Натомість, як вбачається із доданих документів та змісту оскаржуваної ухвали, перевірка майнового стану Боржника здійснювалась неповно, несвоєчасно та не об`єктивно, що є прямим порушенням імперативних приписів та норм виконавчо-процесуального законодавства, зокрема та не обмежуючись статей 10,18, 26, 48 Закону України «Про виконавче провадження», котрі визначають порядок та строки здійснення звернення стягнення на майно (активи) Боржника

Таким чином, безпідставним є відхилення вимог про визнання за період із 27 грудня 2018 року по 12 квітня 2019 року неправомірною бездіяльність державного виконавця державного виконавця Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області у виконавчому провадженні №51153845 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №34-16/17-3683-2011 від 26 грудня 2011 року, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження».

ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» звертає увагу на те, що в мотивувальній частині ухвали Господарського суду Одеської області від 06 травня 2019 року по справі №34-16/17-3683-2011, місцевий господарський суд здійснює посилання та опис дій, котрі були проведені державним виконавцем Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області у виконавчому провадженні №51153845 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №34-16/17-3683-2011 від 26 грудня 2011 року нібито за період із 27 грудня 2018 року по 12 квітня 2019 року, вказуючи та роблячи при цьому посилання (виходячи із наявності дат таких дій) на факти/обставини, що не охоплюються даним періодом оскарженням.,

Згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен періодично проводити перевірки з метою належного виконання рішення суду. Такі перевірки мають вчинятися державним виконавцем систематично, доказів дотримання та виконання даного пункту (вимоги законодавства) не було дотримано - станом на дату подання даної скарги у матеріалах виконавчого провадження не існує.

ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» звергає увагу та просить врахувати, що вказана правова позиція законодавця повністю узгоджена та відповідає (підтримана) також позицією Верховного Суду із даного питання, котрі викладена, зокрема, у Постанові від 23 серпня 2018 року у справі №911/167/17.

Крім того, скаржник зазначає, що відсутність обґрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника, та як результат - про передчасність наявності підстав для повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VIII.

ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» зазначає та просить врахувати те, при зверненні із запитами щодо рухомого майна Боржника, слід таке звернення здійснювати до реєстраційних органів, зокрема структурних підрозділів МВС України - сервісних центрів та/або архівних установ органів ДАІ (потрібно враховувати дату створенні Боржника, адже новостворені сервісні центри МВС України, у зв`язку із проведеними реформами є правонаступниками раніше діючих органів ДАІ, здійснюють реєстрацію та облік транспортних засобів, котрі зареєстровано та відповідно вносяться до єдиної бази після 01 січня 2012 року.

ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» зазначає та просить врахувати те, що відповідно до офіційних відомостей із ЄДРПОУ щодо Боржника, останній є виробником сільськогосподарської продукції, із використанням земельних ділянок, належних його на праві власності та/або використанні.

Поряд із цим, ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» зазначає, що органом ДВС не враховано та не застосовано положення статей 4, 14, 18 Закону України «Про державну статистику», враховуючи положення статей 80, 81 Цивільного кодексу України, частини восьмої статті 19 та статті 55 Господарського кодексу України, враховуючи вдосконалення державних статистичних спостережень у галузі сільського господарства, положення та змісту Наказу Державного комітету статистики України від 27 серпня 2008 року за №296 «Про затвердження інструкцій щодо заповнення форм державних статистичних спостережень у галузі сільського господарства», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 вересня 2008 року за №877/15568, керуючись нормами Закону України «Про виконавче провадження» , Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5 не здійснено заходи примусового виконання щодо направлення запитів до районного (обласного) відділу статистики із вимогою про надання інформації статистичного спостереження сільськогосподарської діяльності Боржника за формами звітності, визначених Наказом Державним комітетом статистики України від 27 серпня 2008 року за №296 «Про затвердження інструкцій щодо заповнення форм державних статистичних спостережень у галузі сільського господарства» та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 вересня 2008 року за №877/15568, з метою отримання відповідно статистичної інформації.

Оскільки, місцевим господарським судом, прийнято рішення за неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи і неправильним застосуванням норм процесуального права, скаржник вважає, що ухвала Господарського суду Одеської області від 06 травня 2019 року по справі №34-16/17-3683-2011 підлягає скасуванню.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.05.2019 у справі № 34-16/17-3683-2011.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2019 призначено справу № 34-16/17-3683-2011 до розгляду на 09.07.2019 о 14:00 год.

01.07.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Татарбунарського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги, у зв`язку з тим, що ДВС не отримувала копії апеляційної скарги.

В судовому засідання 09.07.2019 представник ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» доводи апеляційної скарги підтримав. В судовому засідання 09.07.2019 клопотання Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відкладення розгляду справи, судом відхилено оскільки відповідно до даних сайту «Укрпошта», відправлення №330 (копія апеляційної скарги, яка направлена скаржником) ДВС отримало 08.06.2019, отже останній мав достатньо часу для надання заперечень на апеляційну скаргу.

Відповідно до частини дванадцятої статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, рішенням господарського суду Одеської області від 14.12.2011р. у справі №34-16/17-3683-2011, позов задоволено частково, стягнуто з Приватного підприємства «АНАСТАСІЯ-Г» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» основний борг у сумі 704 815,01 грн., пеню у сумі 17 361,63 грн., штраф за порушення термінів оплати у сумі 454 689,01 грн., штраф за порушення строків передачі оформленого екземпляру договору застави у сумі 37 890,75грн., проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 204 419,18 грн., витрати по сплаті державного мита у сумі 14 191,75грн. та витрати на ІТЗ судового процесу на суму 236 грн., в решті позову відмовлено.

26.12.2011 року на виконання вказаного рішення господарським судом Одеської області було видано відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.04.2013 замінено у виконавчому провадженні, відкритому 17.08.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області по примусовому виконанні наказу господарського суду Одеської області від 26.12.2011 у справі № 34-16/17-3683-2011, стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС».

20.05.2016 року на підставі заяви стягувача ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» старшим державним виконавцем Татарбунарського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51153845 з примусового виконання вищевказаного наказу господарського суду Одеської області виданого 26.12.2011 року у справі № 34-16/17-3683-2011 та боржнику запропоновано добровільно сплатити борг в 7-ми денний строк з моменту винесення цієї постанови.

04.10.2016 державним виконавцем Татарбунарського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області у виконавчому провадженні № 51153845 було винесено постанову про повернення стягувачеві виконавчого документа - наказу № 34-16/17-3683-2011 виданого 26.12.2011 року господарським судом Одеської області на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на те, що згідно з довідками, отриманими в ході проведення виконавчих дій від реєструючих органів, та перевіркою майнового стану за місцем проживання боржника рухомого та нерухомого майна, належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено, пенсію не отримує, відкриті розрахункові рахунки в банківських установах відсутні.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.05.2018 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» на дії та бездіяльність Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виконавчому провадженні № 51153845 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 26.12.2011 у справі № 34-16/17-3683-2011 задоволено.

Визнано дії Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виконавчому провадженні № 51153845 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 26.12.2011 у справі № 34-16/17-3683-2011, які виразилися у винесенні постанови від 30.06.2017 про повернення наказу господарського суду Одеської області від 26.12.2011 у справі № 34-16/17-3683-2011 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», неправомірними.

Постанову Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 30.06.2017 у виконавчому провадженні № 51153845 про повернення наказу господарського суду Одеської області від 26.12.2011 у справі № 34-16/17-3683-2011 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» скасовано.

Постановою заступника начальника відділу Татарбунарського РВДВС ГТУЮ в Одеській області від 12.04.2019 у виконавчому провадженні № 51153845 було повернуто скаржнику на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» наказ Господарського суду Одеської області від 26.12.2011 по справі № 34-16/17-3683-2011.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду зі скаргою на дії та бездіяльність Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виконавчому провадженні № 51153845 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 26.12.2011 у справі № 34-16/17-3683-2011 скаржник вказує те, що наказ Господарського суду Одеської області від 26.11.2011 по справі № 34-16/17-3683-2011 до теперішнього часу не виконаний. При цьому відповідно до відомостей, які містяться на офіційному веб-сайті автоматизованої системи виконавчих проваджень, належних, допустимих та об`єктивних виконавчих дій державним виконавцем не вчинено, зокрема в період з 28.12.2018 р. по 12.04.2019 р. органом ДВС всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження»:

- не виявлено та не накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на поточних рахунках, відкритих у банківських та фінансових установах на ім`я боржника;

- не направлено запити до компетентних органів з метою з`ясування наявності у власності боржника рухомого та/або нерухомого майна, в т.ч. земельних ділянок;

- не здійснено заходи щодо виявлення посівів с/г культур, котрі знаходяться на земельних ділянках, що перебувають в оренді (користуванні) чи власності боржника;

- не здійснено вихід за місцем знаходженням земельних ділянок, що знаходяться в оренді (користуванні) чи власності боржника, з метою встановлення факту посіву с/г культур, не звернуто стягнення на посіви с/г культур, котрі знаходяться на земельних ділянках, що перебувають в оренді (користуванні) чи власності боржника;

- не винесено постанову, якою боржника попереджено про відповідальність за пошкодження (знищення) належного йому майна;

- не витребувано від органу доходів і зборів (фіскальних органів) інформації про: сумарні доходи боржника за результатами діяльності протягом 2016-2018 рр.; перебування боржника серед платників земельного податку, інших загальнодержавних та місцевих податків і зборів; наявність дебіторської заборгованості боржника; здійснення боржником митного оформлення зовнішньоекономічних операцій (експорт/імпорт товарів тощо); надання копій податкової звітності; надання інформації щодо суб`єктів, відповідно до правовідносин із котрими боржник виступає податковим агентом; наявність заборгованості по будь-яким податкам;

- не витребувано у компетентного органу відомості щодо наявності або відсутності виданих боржником довіреностей на ім`я третіх осіб на право користування належним боржнику рухомим майном;

- не зроблено запитів до баз даних про здане боржником зерно;

- не направлено до територіальних органів Фонду соціального страхування України запити з метою встановлення наявності фінансування боржника;

- не витребувано відомості щодо наявності або відсутності у базах даних інформації про видані боржником аграрні розписки, а також відомості про майно та осіб, що є боржниками і кредиторами за такими розписками;

- не направлено до районного відділу статистики вимогу надати державному виконавцю: інформацію про наявність та рух основних засобів боржника; статистичного спостереження сільськогосподарської діяльності боржника за формами звітності;

- не витребувано від компетентного органу відомості щодо наявності або відсутності у Єдиному державному реєстрі тварин боржника серед власників тварин (худоби);

- не направлено запити до Державної авіаційної служби України для підтвердження наявності у власності боржника повітряних суден;

- не направлено запити до управлінь Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю для з`ясування наявності у них інформації про видачу і реєстрацію боржником дозвільних документів та ліцензій на провадження господарської діяльності, пов`язаної зі створенням об`єктів архітектури;

- не направлено до компетентних органів запити про наявність у боржника прав інтелектуальної власності;

- не направлено запити до Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті про наявність у власності боржника суден;

- не направлено запити до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про наявність боржника серед власників, які володіють 10% і більше пакетів акцій емітентів;

- не направлено запити до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України про наявність боржника серед власників великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, підіймальних споруд, парових та водогрійних котлів, посудин, що працюють під тиском пари, трубопроводів пари та гарячої води;

- не направлено запити до компетентних органів про наявність боржника серед власників залізничного транспорту;

- не вжито заходів щодо звернення до відділів державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційних служб Головного управління юстиції Міністерства юстиції України та до управлінь Державної міграційної служби України з метою встановлення факту перебування боржника серед власників (засновників) суб`єктів господарювання;

- не направлено звернення до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців головного управління юстиції з метою встановлення ідентифікуючих ознак керівника боржника;

- не направлено до Державної прикордонної служби України запитів з метою з`ясування факту перетинання керівником боржника державного кордону України, частоти (періодичності) його здійснення;

- не направлено керівнику боржника вимогу про з`явлення до органу ДВС та надання документів, котрі підтверджують або спростовують можливість виконання виконавчого документу;

- не вжито заходів щодо підготовки до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника;

- не направлено звернення до правоохоронних органів із поданням про притягнення до кримінальної відповідальності керівника боржника за невиконання рішення суду, перешкоджання при його виконанні та ухилення від його виконання;

- не вчинено будь-які інші дії, направлені на виконання наказу суду.

Окремо скаржник звертає увагу суду на те, що перевірка майнового стану боржника мала здійснюватись державним виконавцем не рідше одного разу на кожні три місяці з моменту відкриття виконавчого провадження.

Розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» на дії та бездіяльність Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виконавчому провадженні № 51153845 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 26.12.2011 у справі № 34-16/17-3683-2011, колегія апеляційної інстанції не погоджується з висновком Господарського суду Одеської області та вважає, що остання підлягає задоволення відповідно до наступного.

Згідно статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як встановлено колегією суддів, наказ про примусове виконання рішення у даній справі був виданий господарським судом 26.12.2011 та неодноразово пред`являвся до виконання стягувачем, однак на даний час не виконаний.

Відповідно до пункту 7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ, який набрав чинності 05.10.2016, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню як Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, так і Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ - після 05.10.2016.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Частиною другою статті 36 зазначеного Закону визначено, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Згідно із статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; 4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб; 11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції; 12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; 18) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Відповідно до частини восьмої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ, виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше, ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника; не рідше, ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

При цьому сам факт здійснення окремих дії щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин, що державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ, не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення.

В свою чергу, відсутність обґрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника, та як результат - про передчасність наявності підстав для повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 915/1294/13.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/25970/14.

Так, в ході примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 26.12.2011 по справі № 34-16/17-3683-2011 державним виконавцем для виявлення майна боржника направлялись письмові запити, а також вчинялись інші дії, направлені на примусове виконання судового рішення, шляхом направлення запитів до Головного управління статистики в Одеській області, Відділу статистики у Саратському районі, Державної авіаційної служби України, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, ДП «Національні інформсистеми», ДП «Аграрні реєстри», Територіального сервісного центру № 5145, Головного Управління Держпродспоживслужби в Одеській області, АТ «ОТП БАНК», ПАТ «АГРОПРОСПЕРИС БАНК», АТ «ПИРЕУС БАНК МКБ», ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК», ПАТ «ПУМБ», ПАТ «Банк Південний», АТ «Ощадбанк», ПАТ КБ «ПриватБанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Укрсоцбанк», АТ «Укрсиббанк», ПАТ «Сбербанк», ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин», Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Відділу у Татарбунарському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Управління аграрної політики, Державної служби інтелектуальної власності України, Українського центру інноватики та патентно-інформаційних послуг, Філії «Центр транспортного сервису «Лиски» ПАТ «Українська залізниця», Філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр ПАТ «Українська залізниця», Міністерства інфраструктури України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, Міністерства доходів і зборів України, ДП «Держреєстри України», Державної фіскальної служби України, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті.

Вказані органи надали відповіді про те, що: у ПП «Анастасія-Г» відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що виконавчою службою не надано доказів в підтвердження дотримання державним виконавцем вимог частини 8 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV та ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ щодо здійснення перевірки майнового стану боржника з періодичністю у кожні два тижні щодо виявлення рахунків та кожні три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника відповідно.

Відповідно до п. 2 Розділу 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 у разі виконання рішень про стягнення коштів з юридичних осіб виконавець перевіряє також наявність майна боржника за даними балансу. Копію балансу виконавець може отримати безпосередньо у боржника або у відповідних державних органах.

Судом встановлено, що державним виконавцем копія балансу боржника ні у останнього, ані у відповідних державних органах не витребовувалась, тобто державним виконавцем станом на час винесення постанови про повернення виконавчого документу не перевірено наявність майна боржника за даними балансу.

Належних доказів вчинення інших дій щодо розшуку майна боржника, звернення стягнення на майно боржника тощо на виконання рішення суду державним виконавцем не подано і таких доказів в матеріалах справи не міститься.

Крім того, колегія суддів приймає доводи апеляційної скарги, що при зверненні із запитами щодо рухомого майна боржника, слід таке звернення здійснювати до реєстраційних органів, зокрема структурних підрозділів МВС України - сервісних центрів та/або архівних установ органів ДАІ, відповідно до офіційних відомостей із ЄДРПОУ щодо Боржника, останній є виробником сільськогосподарської продукції, із використанням земельних ділянок, належних його на праві власності та/або використанні.

Проте, органом ДВС не враховано та не застосовано положення статей 4, 14, 18 Закону України «Про державну статистику», враховуючи положення статей 80, 81 Цивільного кодексу України, частини восьмої статті 19 та статті 55 Господарського кодексу України, враховуючи вдосконалення державних статистичних спостережень у галузі сільського господарства, положення та змісту Наказу Державного комітету статистики України від 27 серпня 2008 року за №296 «Про затвердження інструкцій щодо заповнення форм державних статистичних спостережень у галузі сільського господарства», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 вересня 2008 року за №877/15568, керуючись нормами Закону України «Про виконавче провадження» , Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5 не здійснено заходи примусового виконання щодо направлення запитів до районного (обласного) відділу статистики із вимогою про надання інформації статистичного спостереження сільськогосподарської діяльності Боржника за формами звітності, визначених Наказом Державним комітетом статистики України від 27 серпня 2008 року за №296 «Про затвердження інструкцій щодо заповнення форм державних статистичних спостережень у галузі сільського господарства» та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 вересня 2008 року за №877/15568, з метою отримання відповідно статистичної інформації.

Також необхідно зазначити, що виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

Разом з тим, в матеріалах виконавчого провадження ВП № 51153845 акт про відсутність майна боржника відсутній.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що державною виконавчою службою не спростовано, а матеріали оскарження не містять доказів, що державним виконавцем вживалися усі передбачені законом заходи, спрямовані на вчасне і повне виконання рішення суду у цій справі, зокрема, щодо розшуку майна, на яке можна звернути стягнення, а також доказів про направлення до всіх органів влади запитів, які відповідно до законодавства володіють інформацією.

Невчинення державним виконавцем визначених законом дій (бездіяльність державного виконавця) щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника.

Колегія суддів зазначає, що сам факт здійснення окремих дії щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин, що державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ, не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення.

Таким чином, дії державного виконавця Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області у виконавчому провадженні №51153845 щодо винесення постанови від 12.04.2019 про повернення наказу Господарського суду Одеської області по справі №34-16/17-3683-2011 від 26 грудня 2011 року стягувачеві є такими, що вчинені з порушенням норм чинного законодавства України.

Встановивши зазначені обставини, суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про те, що державним виконавцем несвоєчасно та не в повній мірі вжито всіх необхідних, передбачених законом заходів примусового виконання рішення, що свідчить про наявність факту неправомірної бездіяльності державної виконавчої служби під час примусового виконання рішення.

В той же час, суд першої інстанції вказаним обставинам належної оцінки не надав, у зв`язку з чим безпідставно відмовив у задоволенні скарги стягувача на дії та бездіяльність державного виконавця.

Згідно із статтею 129 -1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

З врахуванням викладеного та встановлених судом апеляційної інстанції фактичних обставин справи, зважаючи на широке коло повноважень та законодавчо визначені механізми, які мають бути застосовані державними виконавцями в процесі виконання судових рішень, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення скарги стягувача, оскільки впродовж значного періоду часу рішення господарського суду у даній справі, що набрало законної сили та є обов`язковим на всій території України, так і не було виконано. Державний виконавець не виконав усіх можливих і необхідних виконавчих дій щодо своєчасного виявлення грошових коштів, рухомого і нерухомого майна, їх арешту, опису, оцінки та реалізації.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, оскаржувану ухвалу місцевого суду про відмову у задоволенні скарги ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» на дії та бездіяльність Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виконавчому провадженні № 51153845 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 26.12.2011 у справі № 34-16/17-3683-2011 визнати законною та обґрунтованою не можна, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення скарги.

Відповідно до статті 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 345 ГПК України передбачено, що про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Відповідно до статей 123, 126, 129 ГПК України за рахунок відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області скаржнику підлягають відшкодуванню судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2700 грн., понесення яких підтверджується копіями договору № 20-02-2019 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 20.02.2019, актів прийому передачі документів від 20.02.2019, від 19.04.2019, акту здачі приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 23.04.2019 до договору № 20-02-2019 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 20.02.2019, свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю № 3888, а також копіями квитанцій від 15.04.2019 та 23.04.2019 про оплату адвокатських послуг на суму 2700,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області з їх відшкодуванням Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» на підставі ст.ст.129, 282 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.05.2019 у справі № 34-16/17-3683-2011 скасувати та прийняти нове рішення.

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» на дії та бездіяльність державного виконавця Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області у виконавчому провадженні №51153845 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №3416/17-3683-2011 від 26 грудня 2011 року задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області у виконавчому провадженні №51153845 щодо винесення постанови від 12.04.2019 про повернення наказу Господарського суду Одеської області по справі №34-16/17-3683-2011 від 26 грудня 2011 року стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» противоправними та передчасними;

Визнати недійсною та скасувати постанову Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області від 12.04.2019 у виконавчому провадженні №51153845 про повернення наказу Господарського суду Одеської області по справі №34-16/17-3683-2011 від 26 грудня 2011 року стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

Визнати за період з 28.12.2018 по 12.04.2019 неправомірною бездіяльність державного виконавця Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області у виконавчому провадженні №51153845 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №34-16/17-3683-2011 від 26 грудня 2011 року, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій;

Зобов`язати державного виконавця Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 51153845 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 26.12.2011 по справі № 34-16/17-3683-2011 із врахуванням ст.ст. 10, 18, 26, 48 Закону України «Про виконавче провадження» та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та примусове виконання наказу Господарського суду Одеської області від 26.12.2011 по справі № 34-16/17-3683-2011.

Стягнути з Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» витрати на правничу допомогу у розмірі 2700,00 грн.

Стягнути з Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» - 1921,00 грн. витрат на сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Одеської області видати наказ з зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 10.07.2019.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Лавриненко