ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/362/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання Представники сторін: Від АТ «НАК «Нафтогаз України»Богатиря К.В. Мишкіної М.А., Поліщук Л.В. Арустамян К.А. адвокат Пронюк В.Я., довіреність № 14-100, дата видачі: 17.05.19
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
на рішення господарського суду Одеської області
від06.05.2019 року (суддя суду першої інстанції: Волков Р.В.; час і місце оголошення рішення: 06.05.2019 о 09:43, м. Одеса, пр. Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області, зал судового засідання № 15)
у справі за позовом до відповідача про№ 916/362/19 Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» стягнення 382 546,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (в подальшому перейменоване у акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» про стягнення 382546,59 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 06.05.2019 відмовлено у позові Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ) до Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» (вул.Перемоги, 2, м.Білгород-Дністровський, Одеська область, 67700, ) про стягнення 34264,97 грн. інфляційних втрат, 17240,33 грн. 3% річних та 331041,29 грн. пені.

Вказане рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідачем було здійснено оплату за договором у повному обсязі станом на набрання Законом чинності. Таким чином, вказаний Закон звільняє відповідача від сплати заявлених позивачем 34264,97 грн. інфляційних втрат, 17240,33 грн. 3% річних, 331041,29 грн. пені, що є підставою для відмови у позові.

30.05.2019 року до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Одеської області від 06.05.2019 по справі № 916/362/19, в якій скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 06.05.2019 повністю та ухвалити нове рішення по справі, яким вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» про стягнення 382 546,59грн. задовольнити у повному обсязі.

Як на підставу викладених у скарзі вимог, апелянт посилається на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що в оскаржуваному рішенні Господарським судом Одеської області не надано правової оцінки тому факту, що за отриманий природний газ відповідач розрахувався з порушенням строків оплати, які визначені п. 6.1. Договору купівлі-продажу природного газу, що призвело до ухвалення рішення з порушенням норм матеріального права.

Апелянт звертає увагу, що згідно ст. 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», учасниками врегулювання заборгованості (яка включає у себе і списання заборгованості) є теплопостачальні та теплогенеруючі підприємства, включені до реєстру. Матеріали справи не містять належних доказів включення відповідача до реєстру, а тому списання заборгованості є неправомірним, а відмова у задоволенні позовних вимог незаконною.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Одеської області від 06.05.2019року у справі № 916/362/19; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 20.06.2019 року; роз`яснено учасникам справи про їх право до 20.06.2019 подати до суду заяви чи клопотання стосовно призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо, а також надати заперечення на заяви та клопотання інших осіб із доказами направлення копій таких заяв або заперечень іншим учасникам справи; призначено справу № 916/362/19 до розгляду на 27 червня 2019 о 15:00.

18.06.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій відповідач просить відмовити в апеляційних вимогах ПАТ «НАК «Нафтогаз України», рішення Господарського суду Одеської області від 08.04.2019 залишити без змін.

У судове засідання 27.06.2019 з`явився представник АТ «НАК «Нафтогаз України», представник Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» в судове засідання 27.06.2019 не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать штамп канцелярії Південно-західного апеляційного господарського суду на зворотній стороні ухвали від 04.06.2019, а також реєстр поштових відправлень Південно-західного апеляційного господарського суду та роздруківка з сайту Укрпошти.

Статтею 120 частиною 3, 6, 7 Господарського процесуального кодексу України передбачено наступне:

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2019 року, якою було призначено справу № 916/362/19 до розгляду на 27 червня 2019 о 15:00, була оприлюднена на офіційному веб-порталі судової влади України 06.06.2019. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Апелянт направив апеляційну скаргу до господарського суду та в копії іншій стороні по справі. Отримавши апеляційну скаргу відповідач не був позбавлені можливості дізнатися в суді апеляційної інстанції про подальший перебіг питання щодо зазначеної апеляційної скарги та своєчасно ознайомлюватися з відповідними судовими рішеннями в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Сторони у розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України».)

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 27.06.2019рік, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу по суті, до суду не повідомлялося.

Таким чином, на думку колегії суддів, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги по суті, не дивлячись на відсутність представника сторони, повідомленої про судове засідання належним чином. Відсутність зазначеного представника сторони у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 24.12.2014 між Публічним акціонерним товариством «НАК «Нафтогаз України» та Комунальним підприємством «Білгород-Дністровськтеплоенерго» був укладений договір № 4043/15-БО-23 купівлі-продажу природного газу з додатковими угодами, зокрема, №№1-7,9, відповідно до якого позивач (продавець) взяв на себе обов`язок передати у власність відповідачу (покупцю) у 2015 році природний газ, а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити цей газ на умовах цього договору (п. 1.1 договору).

Пунктом 2.1. означеного Договору строк передачі газу встановлений сторонами з січня по грудень 2015 року включно. Цим же пунктом встановлено і обсяг газу, що передається.

На виконання своїх договірних зобов`язань позивач передав відповідачеві природний газ на суму 13 368 035,43 грн., що підтверджується двосторонньо підписаними актами приймання-передачі від 31.01.2015, 28.02.2015, 31.03.2015, 31.10.2015, 30.11.2015, 31.12.2015 (а.с. 34-39) та не заперечується сторонами.

Також, як зазначив суд першої інстанції, не заперечується сторонами та підтверджується наданими до справи доказами факт оплати відповідачем вказаної суми. Разом з цим, під час оплати відповідачем порушено умови п. 6.1 договору щодо здійснення остаточної оплати не пізніше 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки. Факт прострочки підтверджується наданими доказами та поясненнями сторін щодо фактичних строків оплати, в тому числі, наданим позивачем переліком операцій щодо перерахування коштів з 01.01.2015 по 30.04.2016 та розрахунком позивача.

Наведене стало підставою для нарахування позивачем 3% річних, інфляційних втрат та пені за не виконання зобов`язання у строки, встановлені договором у загальному розмірі 382 546,59грн. та звернення до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача вказаної суми.

Колегія суддів погоджується з висновками господарського суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами статті 549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений ст. 1 вищезазначеного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Поряд з тим, 30.11.2016 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі по тексту Закон).

Відповідно до приписів вказаного Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно з ст. 2 зазначеного Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

За приписами ч. 1 ст. 5 наведеного Закону реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року.

На реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до вказаного Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Так, відповідно до пункту 14 Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із наведеним Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Водночас ч. 3 ст. 7 наведеного вище Закону, якою врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при апеляційному розгляді справи, що заборгованість за спожитий у 2015 році газ була погашена в повному обсязі відповідачем до 30.04.2016, тобто до набрання чинності цим Законом.

Колегією суддів не приймаються доводи апелянта про те, що невключення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, унеможливлює списання інфляційних втрат, 3% річних та пені, з огляду на те, що ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» є нормою прямої дії, та застосування приписів ч. 3 ст. 7 цього Закону не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом, зокрема, застосування даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, і застосування процедури, передбаченої ст.ст. 1, 2, 3 Закону, за умови погашення заборгованості до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, встановивши, що відповідачем була погашена заборгованість за поставлений позивачем природний газ до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», що також не заперечується самим позивачем, господарський суд дійшов правомірного висновку щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих на таку заборгованість.

Така правова позиція, що має враховуватись господарським судами згідно ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 № 927/1152/16, від 10.04.2018 № 916/3054/16

Крім того, судом відхиляються посилання АТ «НАК «Нафтогаз України» на постанови ВГСУ, які відповідач наводить в підтвердження своєї позиції, оскільки процесуальний закон не визначає правові позиції ВГСУ як такі, що є обов`язковими для врахування господарськими судами.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, не спростовують висновків, покладених в основу ухваленого судового рішення та судом апеляційної інстанції відхиляються.

Підстав для виходу судом апеляційної інстанції за межі доводів апелянта не убачається, оскільки при апеляційному розгляді справи не встановлено порушення норм процесуального права, які є безумовною підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення господарського суду Одеської області від 06.05.2019 залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В даному випадку витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на скаржника, оскільки вимоги апеляційної скарги відхилені у повному обсязі.

Керуючись статтями 269-270, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 06.05.2019 року по справі № 916/362/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 01.07.2019

Головуючий К.В. Богатир

Судді: М.А. Мишкіна

Л.В. Поліщук