РІШЕННЯ

26 червня 2019 року Справа № 913/232/19

Провадження №19/913/232/19

Розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116)

до Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" (вул. Тепла, 17, м. Лисичанськ, Луганська область, 93113)

про стягнення 1537141 грн 00 коп.

Суддя Господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання - Рвачов О.О.

У засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулася до Господарського суду Луганської області з позовом до Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" про стягнення інфляційних втрат у сумі 1263195 грн 05 коп., 3% річних у сумі 273946 грн 80 коп.

Позовні вимоги з посиланням на ст.ст.525, 526, 534, 598, 625 Цивільного кодексу України, ст.202 Господарського кодексу України обґрунтовані невиконанням відповідачем рішення Господарського суду Луганської області у справі №1/488 від 14.09.2007.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 06.05.2019 відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 28.05.2019.

Ухвалою суду від 28.05.2019 відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні на 11.06.2019.

Ухвалою суду від 11.06.2019 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 26.06.2019.

Представники сторін в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд зазначає наступне.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 14.09.2007 у справі №1/488 позов задоволено повністю; стягнуто з Лисичанського спеціалізованого підприємства "Лисичанськтепломережа" на користь Дочірнього підприємства "Газ-тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 3068170 грн 96 коп. боргу, 25495 грн 59 коп. державного мита та 117 грн. 98 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процессу.

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ураховуючи склад сторін у цій справі та справі №1/488, обставини, встановлені судовим рішенням у справі №1/488, є преюдиційними для цієї справи.

Так, судом встановлено факт прострочення відповідачем виконання зобов`язання, яке виникло на підставі договору комісії №12/06-738 від 01.10.2006 .

Позивач у позовній заяві вказав, що залишок заборгованості, станом на дату пред`явлення позову, за основним боргом за договором комісії №12/06-738 від 01.10.2006 складає 3045745 грн 67 коп.

Предметом позову у цій справі є вимога позивача про застосування до відповідача наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, а саме, стягнення інфляційних витрат за період з квітня 2016 року по березень 2019 року в розмірі 1263195 грн 05 коп. та 3% річних за період з 27.04.2016 по 26.04.2019 у розмірі 273946 грн 80 коп. за невиконання рішення Господарського суду Луганської області від 14.09.2007 у справі №1/488.

Згідно з ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування 3 % річних за період з 27.04.2016 по 26.04.2019 у розмірі 273946 грн 80 коп., судом встановлено, що він є арифметично вірним, зробленим відповідно до приписів діючого законодавства, у зв`язку з чим вимога про стягнення з відповідача 3 % річних підлягає задоволенню судом повністю.

Підпунктом 3.2 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" передбачено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті Урядовий кур`єр. Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування інфляційних втрат за період з квітня 2016 року по березень 2019 року в розмірі 1263195 грн 05 коп., судом встановлено, що він є арифметично вірним, зробленим відповідно до приписів діючого законодавства, у зв`язку з чим вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягає задоволенню судом повністю.

Ураховуючи викладене, позов підлягає задоволенню повністю.

Судовий збір покладається на відповідача згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" (вул. Тепла, 17, м. Лисичанськ, Луганська область, 93113, ) на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116, ) 3% річних у сумі 273946 грн 80 коп., інфляційні втрати в сумі 1263195 грн 05 коп., судовий збір у сумі 23057 грн 13 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 01.07.2019.

Суддя Т.В. Косенко