ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2019 року м.Дніпро Справа №908/2684/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Антоніка С.Г.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

За участю представників сторін:: представники сторін не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Фінчука Віктора Антоновича, смт. Тернувате Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.03.2019р. у справі №908/2684/18

за позовом фізичної особи-підприємця Затєєва Олексія Олексійовича м. Запоріжжя

до відповідача фізичної особи-підприємця Фінчук Віктора Антоновича, смт. Тернувате Запорізької області

про стягнення заборгованості з орендної плати розірвання договору оренди

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Фізична особа-підприємець Затєєв Олексій Олексійович звернувся до Господарського суду з позовом до фізичної особи-підприємця Фінчук Віктора Антоновича про стягнення 83160,00 грн. основного боргу за договором оренди приміщення № 1 від 01.01.2012, 8967,43 грн. інфляційних втрат та 2646,88 грн. 3% річних та про розірвання договору оренди приміщення № 1 від 01.01.2012, укладеного сторонами.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконання відповідачем взятих на себе за договором оренди приміщення зобов`язань щодо сплати орендної плати за період з 30.09.2015р. по 30.09.2018р., що є підставою для покладення на нього відповідальності у вигляді передбачених договором та законом санкцій у вигляді пені, 3% річних та інфляційних втрат. Прострочення внесення орендних платежів на 4 роки 9 місяців свідчить про систематичне порушення відповідачем договірних зобов`язань і визначено підставою для звернення з позовними вимогами про розірвання укладеного договору.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.03.2019 в позові відмовлено. Застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину та зобов`язано фізичну особу-підприємця Фінчука Віктора Антоновича повернути фізичній особі-підприємцю Затєєву Олексію Олексійовичу виробничі приміщення загальною площею 2060 кв. м., що знаходяться за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район , смт. Тернувате, вул. Плакси, 51. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1762,00 грн.

Рішення мотивоване відсутністю доказів нотаріального посвідчення і державної реєстрації спірного договору, який укладено на строк, який перевищує трирічний строк, що свідчить про його нікчемність і , відповідно, такий правочин не створює для сторін прав та обов`язків, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 83160,00 грн. заборгованості на підставі договору оренди, а також 8967,43 грн. інфляційних втрат та 2646,88 грн. 3% річних за невиконання зобов`язання по оплаті орендних платежів, заявлені позивачем необґрунтовано і задоволенню не підлягають. Крім цього, з огляду на недійсність (нікчемність) договору оренди №1 від 01.01.2012, відсутні правові підстави для його розірвання у судовому порядку. Нікчемний договір оренди не може бути підставою для перебування відповідача у приміщенні, яке належить позивачу, в зв`язку із чим, господарський суд застосував наслідки недійсності з власної ініціативи.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з рішенням Господарського суду Запорізької області, фізична особа-підприємець Фінчук Віктор Антонович, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 13.03.2019 у справі №908/2684/18 та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Узагальнення доводів апеляційної скарги :

Відповідач вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а також при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Порушення норм матеріального права полягає в тому, що повний текст судового рішення було виготовлено лише 27.03.2019року, що прямо впливає на можливість оскарження вказаного рішення у встановлений кодексом строк.

Скаржник вказує, що суд, застосував наслідки визнання правочину нікчемним, при цьому не обґрунтував необхідність такого застосування.

Самим грубим, на думку апелянта, порушенням, яке було допущено судом першої інстанції, було те, що суд зобов`язав фізичну особу-підприємця Фінчук В.А. передати фізичній особі-підприємцю Затеєву О.О. виробничі приміщення загальною площею 2060 кв.м., що знаходяться за адресою: Запорізька область, Миколаївський район , смт. Тернувате, вул. Плакси, 51, в той час як за матеріалами справи мова йде про оренду приміщення площею 260 кв.м.

Крім того, судом не враховано, що в орендованому приміщенні розташоване обладнання демонтаж, якого займе значний час, не встановлено розумного строку виконання такої вимоги, а це призведе до унеможливлювання добровільного виконання рішення в натурі.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2019 у складі колегії суддів: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Березкіної О.В. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Фінчука Віктора Антоновича, смт. Тернувате Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.03.2019р. у справі №908/2684/18. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 12.06.2019 на 12:30.

У зв`язку з неявкою представників сторін ухвалою суду від 12.06.2019 розгляд апеляційної скарги відкладено на 03.07.2019 на 10:00.

03.07.2019 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Березкіної О.В. на підставі розпорядження керівника апарату суду №806/19 проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2019, справу №908/2684/18 передано колегії суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Антоніка С.Г.

Ухвалою суду від 03.07.2019 визначеною колегією апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Фінчука Віктора Антоновича, смт. Тернувате Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.03.2019р. у справі №908/2684/18 прийнято до свого провадження.

В призначений час представники сторін в судове засідання не явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №№023,083, 031 (а.с. 95-97).

Беручи до уваги, що неявка сторін не перешкоджає перегляду рішення, матеріали справи є достатніми для прийняття рішення, сторони ухвалою суду від 12.06.2019 попереджені, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, справа переглядалася без участі представників сторін за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 03.07.2019 оголошено вступну і резолютивну частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

01.01.2012р. між фізичною особою-підприємцем Затєєвим Олексієм Олексійовичем (орендодавцем, позивачем у справі) та фізичною особою-підприємцем Фінчуком Віктором Антоновичем (орендарем, відповідачем у справі) укладено Договір оренди приміщення № 1 (далі за текстом - Договір) , відповідно до умов якого орендодавець здає, а орендар приймає в платне строкове користування кімнати (приміщення) - виробничі приміщення загальною площею 260 кв. м. які розташовані за адресою: Новомиколаївський район, смт. Тернувате, вул. Плакси, 51 (п. 1.1 Договору) (а.с. 19-20).

Відповідно до п. 2.1 Договору об`єкт оренди, що є предметом цього договору, переходить у користування орендаря терміном на 3 роки, починаючи з дати підписання акта прийому-передачі. Договір вважається продовженим на такий самий термін і на тих же умовах, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір припинити дію цього Договору за один місяць до закінчення терміну його дії.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що за користування об`єктом оренди, який переданий в оренду на умовах цього договору, встановлюється плата 2310,00 грн.

Орендна плата розраховується та сплачується щомісячно, до кінця місяця, передуючого тому, за який проводиться оплата, на підставі рахунку, виставленого орендодавцем і підписаного сторонами (п. 3.2 Договору).

Згідно з п. 3.4 Договору орендна плата сплачується орендарем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок орендодавця, вказаний в кінці тексту договору, або готівковим розрахунком.

На виконання умов Договору сторонами 01.01.2012 підписано акт прийому-передачі приміщення, згідно з яким орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення, що є предметом оренди. В акті зазначено, що приміщення передається орендарю в справжньому технічному стані, належному до експлуатації, сторони не мають одна до одної ніяких претензій (а.с. 21).

За період з 30.09.2015р. по 30.09.2018р. сторонами оформлені акти виконаних робіт (наданих послуг) від 30.12.2015р., від 30.12.2016р., від 30.12.2017р., від 30.09.2018р. (а.с. 22- 25).

У наведених актах виконаних робіт зазначено ідентичні умови, згідно з якими загальна вартість робіт (наданих послуг) за 12 місяців відповідного року складає 27720,00 грн. без ПДВ та підлягає сплаті протягом 30 календарних днів з моменту виставлення рахунку.

На оплату відповідачу позивачем виставлено рахунки від 30.12.2015р., від 30.12.2016р., від 30.12.2017р., від 30.09.2018р. (а.с. 26-29).

Листом-повідомленням від 23.11.2018 № 23/11/1 позивач повідомив відповідача про відмову від договору оренди приміщення № 1 від 01.01.2012р. (а.с. 31).

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Зі змісту апеляційної скарги, колегією суддів встановлено, що відповідач не оскаржує правомірність висновків суду щодо встановлення наявності ознак нікчемності договору оренди №1, укладеного 01.01.2012р. між фізичною особою-підприємцем Затєєвим Олексієм Олексійовичем (орендодавцем, позивачем у справі) та фізичною особою-підприємцем Фінчуком Віктором Антоновичем (орендарем, відповідачем у справі).

Згідно ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що під час перегляду справи не встановлено неправильного застосування норм матеріального права, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції застосувавши наслідки визнання правочину нікчемним не обґрунтував необхідність такого застосування спростовуються змістом мотивувальної частини рішення суду.

Так, місцевий господарський суд зазначав зокрема про таке:

«Водночас, нікчемний договір оренди не може бути підставою для перебування відповідача у приміщенні, яке належить позивачу.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 15.03.2018 у справі № 911/2993/16, від 22.03.2018 у справі № 904/6787/17, що враховується судом на підставі ч.4 ст. 236 ГПК України.

Належність спірного майна позивачу на праві власності підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16791836 від 26.11.2007 та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.03.2019.

Частиною 5 статті 216 ЦК України встановлено, що суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Враховуючи недійсність (нікчемність) договору оренди від 01.01.2012, суд визнав за необхідне з власної ініціативи застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, визначені ч. 1 ст. 216 ЦК України, щодо повернення у натурі майна, одержаного на виконання такого правочину, та зобов`язати відповідача повернути позивачу нежитлове приміщення, загальною площею 260 кв. м, розташоване за адресою: Новомиколаївський район, смт. Тернувате, вул. Плакси, 51, оскільки використання відповідачем цього майна є безпідставним».

Європейський суд з прав людини зазначає, що маючи певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

За приписами ст. 43 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Аналізуючи зміст ухваленого судового рішення судом першої інстанції, апеляційний господарський суд дійшов висновку про належне виконання ним обов`язку щодо мотивації своєї постанови та здійснених у ній висновків. Відтак, доводи скаржника про те, що висновки суду про можливість застосування наслідків нікчемності є невмотивованими відхиляються судом апеляційної інстанції як безпідставні та необґрунтовані.

Доводи скаржника про те, зобов`язавши фізичну особу-підприємця Фінчук В.А. передати фізичній особі-підприємцю Затеєву О.О. виробничі приміщення загальною площею 2060 кв.м., що знаходяться за адресою: Запорізька область, Миколаївський район, смт . Тернувате , вул. Плакси, 51, в той час як за матеріалами справи мова йде про оренду приміщення площею 260 кв.м, суд допустив грубе порушення закону відхиляються колегією суддів з огляду на наступне:

Як зазначалося вище, в мотивувальній частині рішення міститься абзац наступного змісту :

«Враховуючи недійсність (нікчемність) договору оренди від 01.01.2012, суд визнав за необхідне з власної ініціативи застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, визначені ч. 1 ст. 216 ЦК України, щодо повернення у натурі майна, одержаного на виконання такого правочину, та зобов`язати відповідача повернути позивачу нежитлове приміщення, загальною площею 260 кв. м, розташоване за адресою: Новомиколаївський район, смт. Тернувате, вул. Плакси, 51, оскільки використання відповідачем цього майна є безпідставним».

Таким чином, приймаючи рішення, суд вирішував правомірність використання відповідачем саме нежитлового приміщення, загальною площею 260 кв. м, розташованого за адресою: Новомиколаївський район, смт. Тернувате, вул. Плакси, 51, а тому наявна в пункті 2 резолютивної частини рішення вказівка на площу нежитлового приміщення, розташованого за адресою: Новомиколаївський район, смт. Тернувате, вул. Плакси, 51, саме у розмірі 2060 кв.м є технічною опискою, яка має бути виправлена судом першої інстанції в порядку визначеному статтею 243 Господарського процесуального кодексу і не є тією підставою, з якою закон пов`язує можливість скасування рішення.

Посилання апелянта на те, що судом не враховано розташування в орендованому приміщенні обладнання, демонтаж, якого займе значний час, не встановлення розумного строку виконання такої вимоги, що призведе до унеможливлювання добровільного виконання рішення в натурі відхиляються з огляду на положення частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення та положення статті 79 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання і вважає, що обставини наявності в спірному приміщенні обладнання не входить в предмет доказування у даній справі, а наявні у справі докази дозволяли суду дійти висновків щодо застосування наслідків нікчемності договору оренди № 1.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції діяв у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України та вірно оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а тому рішення місцевого господарського суду від 13.03.2019р. у справі № 908/2684/18 є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що повний текст судового рішення було виготовлено судом лише 27.03.2019року, що прямо впливає на можливість оскарження вказаного рішення у встановлений кодексом строк, відхиляються з огляду на наступне:

Відповідно до пункту 4 частини 1та абзацу 2 частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З тексту рішення вбачається, що повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 25.03.2019.

Оскільки, переглядаючи справу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність і обґрунтованість рішення Господарського суду Запорізької області від 13.03.2019р. у справі № 908/2684/18, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення в зв`язу з оформленням і підписанням судом повного рішення 25.03.2019р..

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Фінчука Віктора Антоновича, смт. Тернувате Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.03.2019р. у справі №908/2684/18 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 13.03.2019р. у справі №908/2684/18 - залишити без змін.

Справу спрямувати Господарського суду Запорізької області для виправлення описки в пункті 2 резолютивної частини рішення в порядку, визначеному статтею 243 Господарського процесуального кодексу

Судові витрати за подання апеляційної скарги у даній справі покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, в строки визначені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 04.07.2019.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г.Іванов

Суддя С.Г.Антонік