ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

24.06.2019 м.Дніпро Справа № 904/7685/15

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

секретар судового засідання: Вітко Г.С.,

представники сторін:

арбітражний керуючий: Мірошник І.В., посвідчення №820 від 17.04.2013 р., арбітражний керуючий;

від прокуратури Дніпропетровської області: Богомол О.М., посвідчення №036676 від 11.12.2015 р., прокурор відділу;

від АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі": Клещ О.В., довіреність27 від 17.01.2019 р., адвокат;

від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області: Булаткіна Н.О., довіреність №139 від 29.03.2019 р., представник;

від ТОВ "Промекспосервіс": Клочков С.О., довіреністьб/н від 18.03.2019 р., адвокат;

скаржник: Ракіна А.А., довіреність №729 від 29.04.2013 р., арбітражний керуючий;

Інші учасники судової справи у судове засідання не з`явились.

розглянувши апеляційні скарги арбітражного керуючого (розпрядника майна, керуючего санацією, ліквідатора) Ракіной Алли Анатоліївни на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2018р. (суддя Приймак С.А.) у справі № 904/7685/15

за заявою кредиторів: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМЕКСПОСЕРВІС», 2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Сигма», 3. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

до боржника Державного Дніпропетровського ливарно-механічного заводу (м. Дніпропетровьк, Ленінський район, вул. Марата, 2, )

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2018р. по справі № 904/7685/15 відмовлено у задоволенні клопотання Ракіної А.А. про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. Відмовлено в задоволені заяви Ракіної А.А . про визнання договору поруки № 01903-00 від 05.02.13р. та додаткової угоди до договору поруки № 01903 від 01.01.14р., укладених між Державним Дніпропетровським ливарно-механічним заводом та ТОВ «Промекспосервіс» недійсними. Зобов`язано розпорядника майна Мірошніка І.В. та комітет кредиторів надати до суду до 15.12.2018р. пропозиції щодо подальшої процедури стосовно боржника (мирова угода, санація, ліквідація).

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2018р. по справі № 904/7685/15 арбітражний керуючий (розпрядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) Ракіна Алла Анатоліївна звернулась до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2018ру справі № 904/7685/15, в якій просить:

- скасувати п. 1 резолютивної частини ухвали від 28.11.2018 у частині: «Відмовити у задоволені клопотання Ракіної А.А. про визнання боржника банкрутом та відкритті ліквідаційної процедури»;

- скасувати п. 2 резолютивної частини ухвали від 28.11.2018 у частині: «Відмовити у задоволені заяви Ракіної А.А. про визнання договору поруки № 01903-00 від 05.02.2013 р. та додаткової угоди до договору поруки № 01903 від 01.01.14р., укладених між Державним Дніпропетровським ливарно-механічним заводом та ТОВ «Промекспосервіс» недійсними;

- направити справу № 904/7685/15 на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області та зобов`язати розглянути клопотання арбітражного керуючого Ракіної А.А., яке надано на доручення комітету кредиторів відповідно до прийнятого комітетом кредиторів рішення щодо визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором Ракіну А.А., заяву про визнання недійсними: договору поруки № 01903 від 05.02.2013, додаткової угоди до договору поруки №ДС - 01/01903-00 від 01.01.2014, укладених між Державним Дніпропетровським ливарно-механічним заводом (м. Дніпро, Новокадацький район, вул Марата, 2, ) та ТОВ «Промекспосервіс» (, м. Кам`янське, вул. Республіканська, буд. 9-А, кімната 400, 51931), та залучити до участі у справі арбітражного керуючого Ракіну Аллу Анатоліївну (свідоцтво № 729).

В апеляційній скарзі скаржник зазначає наступне:

Як зазначено в оскаржуваній ухвалі суду від 28.11.2018 року предметом судового розгляду була заява Ракіної А.А. про визнання договору поруки № 01903-00 від 05.02.13 р. та додаткової угоди до договору поруки № 01903 від 01.01.14 p., укладених між державним Дніпропетровським ливарно-механічним заводом та ТОВ «Промекспосервіс» недійсними, та клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

За таких обставин у арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) Ракіної А.А. виникла необхідність оскаржити ухвалу господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/7685/15 шляхом звернення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду на підставі ч.І ст. 25, ч.І ст. 255, ст.257 ГПК України.

Арбітражний керуючий Ракіна А.А. була позбавлена можливості використати процесуальні права, якими наділені учасники справи, у тому числі: приймати участь у судових засіданнях, які стосувалися безпосереднього розгляду заяви та клопотання в.о. розпорядника майна ДДЛМЗ Ракіної А.А., в тому числі під час розгляду та прийняття рішення судом 28.11.2018 року.

Арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) неодноразово направлялися звернення до суду у вигляді заяв та клопотань (додаються до скарги)після усунення від обов`язків (ухвала суду від 20.02.2018 року) в.о. розпорядника майна за рішенням комітету кредиторів (ТОВ.«Промекспосервіс», та ТОВ «Сигма») зі змісту яких вбачається, що арбітражним керуючим Ракіною А.А. під час розгляду судом заявлених нею заяв та клопотань могли бути доведені усі обставини по справі, надані додаткові докази, які б надали можливість суду прийняти обґрунтоване, законне рішення.

Як вбачається зі змісту ухвал суду, які приймалися судом після 20.02.2018 року арбітражному керуючому не направлялися ухвали суду, які стосувалися розгляду вище зазначених питань, не було надано можливості арбітражному керуючому Ракіній А.А. ознайомитися з матеріалами справи, не було залучено Ракіну А.А. (на її вимогу) у якості свідка у справі під час розгляду заяви про визнання правочинів недійсними, своєчасно та взагалі надати пояснення та додаткові докази по справі.

Також, ухвалою суду від 25.04.2018 року суд задовольнив клопотання в.о. розпорядника майна Ракіної А.А. та витребував від СУ ГУНП в Дніпропетровській області копію висновку судово-економічної експертизи №2798/2799-17 від 22.09.17р., яка була зроблена в рамках досудового розслідування №0000605 від, 02.08.16р. щодо аналізу фінансово-господарської діяльності ДДЛМЗ, та копію висновку судово-почеркознавчої експертизи № 29/1.1-17 від 08.02.17р. у кримінальному провадженні №0000605 від 02.08.16р., тобто, приймаючи таке рішення, суд внутрішнє був переконаним у необхідності використання та дослідженні висновків судового експерта як доказу у справі.

Але, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали від 28.11.2018 року, суд не зазначив: чи надійшли копії витребуваних ним висновків до суду, чи долучені вони у якості доказу по справі, чи досліджувалися ці висновки у судовому засіданні, та до яких висновків, у разі їх дослідження, дійшов суд.

Лише, використання та дослідження усіх доказів по справі надає можливість прийняти повне, всебічне, об`єктивне, законне, обгрунтоване рішення судом.

Як вбачається зі змісту ухвали суду, розгляд справи відбувся за відсутністю частини учасників у справі: розпорядника майна ДДЛМЗ Мірошника І.В., кредиторів, боржника, представника МОН України. Відсутність керівника боржника (ДДЛМЗ) та розпорядника майна ДДЛМЗ, на яких покладається прямий обов`язок щодо захисту майнових прав боржника, кредиторів в черговий раз призвела порушення матеріальних прав ДДЛМЗ та інтересів кредиторів. Суд повинен був перенести розгляд справи на іншу дату та зобов`язати прибути до суду усіх учасників справи. В оскаржуваній ухвалі судом зазначено, що учасники справи подали до суду свої пояснення. Але, в ухвалі суду не зазначено, наприклад, якими доводами та доказами розпорядник майна ДДЛМЗ Мірошник І.В., ТОВ «Промекспосервіс» обґрунтовують свої вимоги: відмовити у визнанні правочинів недійсними. Також не зазначено в ухвалі, якими доказами та доводами інші учасники судової справи обґрунтовують свої доводи щодо визнання правочинів недійсними. Тобто, зміст ухвали не є повним.

Порушення процесуальних норм права призвело до порушення і матеріальних норм права під час прийняття рішення судом.

В ухвалі суду зазначено, що 20.01.2019 року було задоволено клопотання АК «ДТЕК Дніпровські Електромережі» про заміну сторони. Фактично, як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі-ЄДР) у ЄДР зареєстрована, не АК, а AT «ДТЕК Дніпровські Електромережі».

У подальшому суд також зазначає: «Зобов`язано АК «ДТЕК Дніпровські Електромережі» надати до суду письмові пояснення..». Тобто, невірно зазначене в ухвалі суду від 28.11.2018 року найменування організаційно-правової форми (надалі за текстом скорочено: ОПФ) не можливо вважати друкарською помилкою, оскільки АК та AT є різні ОПФ.

Але, як вбачається з змісту ухвали суду, пояснення дані не АК «ДТЕК Дніпровські Електромережі», а ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», який не є учасником у справі.

Ухвала господарського суду Дніпропетровської області не містить роз`яснення щодо права її оскарження.

Апелянт звертає увагу, що в мотивувальній частині ухвали та резолютивній частині ухвали, суд посилається на додаткову угоду до договору поруки за № 01963 від 01.01.14 року. У заяві в.о. розпорядника майна ДДЛМЗ Ракіної А.А. йде мова про додаткову угоду № ДС-01/01903-00, яка була укладена 01.01.2014 року та була діючою станом на 01.01.2015 року.

Тобто, з ухвали суду вбачається, що суд досліджував іншу додаткову угоду до договору поруки: аж ніяк не № ДС-01/01903-00, яка була укладена 01.01.2014 року та була діючою станом на 01.01.2015 року, про яку вказує арбітражний керуючий Ракіна А.А., а додаткову угоду № 01903 від 01.01.14 року, на яку послався у якості доказу ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», та відповідно прийняв неправомірне рішення.

Приймаючи рішення, суд взяв за основу доводи, які навів ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.15 р. по справі №904/627/15 та не врахував викладене в.о. розпорядника майна ДДЛМЗ Ракіною А.А. у заяві про визнання договору поруки та додаткової угоди до договору поруки недійсними (надалі за текстом скорочено: заява про визнання правочинів недійсними).

У рішенні по справі № 904/627/15 на яке посилається суд в ухвалі від 28.11.2018 року, суд встановив (арк.6 заяви): « 05.02.2013 року ПАТ «ДТЕК ДНІПРО-ОБЛЕНЕРГО» (Кредитор), ТОВ «Промекспосервіс» (Позивач, Поручитель), та ДДЛМЗ (Відповідач, Боржник) уклали договір поруки № 01903-00 (надалі - договір поруки), додаткову угоду до договору поруки № ДС - 01/01903-00 від 01.01.2014 року, відповідно до умов якого Позивач (Поручитель) прийняв на себе зобов`язання перед ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» (Кредитор) виконати грошові зобов`язання Відповідача (Боржник) за договором постачання електричної енергії № 6П-52 від 02.11.2009, що укладений кредитором та Боржником (надалі - Основний договір), по оплаті за спожиту активну і реактивну електроенергію, а також штрафних санкцій (пеня, перевищення договірної величини споживання електроенергії і перевищення граничної величини споживання електричної потужності, 3% річних, інфляції та інших платежів) передбачених Основним договором, починаючи з 01.01.2013 (поточні платежі) п.1.1. Договору поруки)».

Тобто, вбачається, що між ДДЛМЗ та ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» існувало два Основних договори про постачання електричної енергії: № 160/6-52/09 від 02.11.2009/ який було використано ТОВ «Промекспосервіс» під час звернення з позовною заявою до ДДЛМЗ у межах справи № 904/627/15, та договір постачання електричної енергії № 6Ц-52 від 02.11.2009, що було встановлено судом під час судового розгляду справи № 904/627/15.

Розглядаючи заяву про визнання правочинів недійсними за заявою в.о. розпорядника майна ДДЛМЗ Ракіної А.А. у межах справи 904/7685/15 (ДДЛМЗ), суд не з`ясував ці обставини та не встановив: до якого основного договору, укладеного між ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» та ДДЛМЗ на постачання електричної енергії було укладено ТОВ «Промекспосервіс», ДДЛМЗ і ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» договір поруки № 01903-00 від

05.02.2013 року, додаткову угоду до договору поруки № ДС - 01/01903-00 від 01.01.2014 року, та чи впливає рішення по справі № 904/627/15 на прийняття рішення під час розгляду заяви про визнання правочинів недійсними у межах справи № 904/7685/15 (ухвала від 28.11.2018 року).

Крім того, апелянт зазначає, що суд не врахував викладене у заяві в.о. розпорядника майна ДДЛМЗ Ракіною А.А. в обґрунтування правової позиції.

Відтак, апелянтом були вище зазначені обставини, при яких була створена штучна заборгованість з посиланням на висновки за результатами аналізу фінансово-господарської діяльності Державного Дніпропетровського ливарно - механічного заводу, тобто за результатами аналізу було виявлено ознаки злочинної змови посадових осіб ДДЛМЗ з ТОВ «Промекспосервіс», та ТОВ «Сигма» (пов`язані особи через засновників), а саме: керівника Семеренко Д.А, який одночасно, під час перебування керівником ДДЛМЗ був засновником ТОВ «Промекспосервіс» (співзасновник ТОВ «Сигма») та керівником ТОВ «Промекспосервіс (з 22.01.2014 р. по 13.10.14 р.)», та в.о. керівника Гарагулі А.В:

Досягнення вище зазначених цілей зацікавленими особами: керівництвом ТОВ «Промексцосервіс» та ДДЛМЗ було досягнуто шляхом відмови в.о. керівника ДДЛМЗ - Гарагулі А.В. від доведення у судовому порядку відсутності фактичної заборгованості ДДЛМЗ перед ТОВ «Промекспосервіс» у розмірі 1 648 216,62 грн. під час розгляду позовних вимог ТОВ «Промекспосервіс» до ДДЛМЗ у справі № 904/627/15 при тому, що були наявні докази, які виявив розпорядник майна у ході проведення аналізу станом на 2015-2017 p. p., а саме: складений та затверджений за 2013 рік Акт звірки взаєморозрахунків між Державним Дніпропетровським ливарно - механічним заводом та ТОВ «Промекспосервіс», Акт за період 01.12.2013 - по 31.01.2015 p..

У заяві про визнання правочинів недійсними арбітражний керуючий Ракіна А.А., крім вище зазначеного, посилалася також на висновки судово-економічної експертизи № 2798/2799-17 від 22.09.17 р. та висновки судово-почеркознавчої експертизи № 29/1.1-17 від 08.02.2017, та зазначала, що договір поруки № 01903-00 (надалі - договір поруки) від 05.02.2013року, додаткова угода до договору поруки № ДС - 01/01903-00 від 01.01.2014 року підлягають визнанню недійсними, як такі, що не відповідають й вимогам ст. 203 ЦК України, як правочин, що вчинені з порушенням загальних вимог Частин першої - третьої, П`ятої статті 203 ГПК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів.

Верховний Суд України у постанові від 24.06.2015 р. у справі №3-358гс15 з цього приводу зазначив, що включенням до реєстру кредиторських вимог, штучно створених вимог на підставі договору, який не відповідає вимогам закону, прямо порушується цивільне право кредитора (позивача) на задоволення його вимог, а також його майнові інтереси.

Правочини, спрямовані на створення штучної заборгованості боржника, порушують не лише положення ст. 10, 20 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон), а й положення Цивільного кодексу України, зокрема ст. 203,215,234 та ін.

Таким чином, вважаю що посилання на ст.241 ЦК України в ухвалі від 28.11.2018 року в якості обгрунтування законності прийнятого рішення, не є правомірним.

Також апелянт зазначає, що в.о. керівника ДДЛМЗ Мазін В.І. є особою, яка працює та виконує відповідні обов`язки в ТОВ «Промекспосервіс», ТОВ «Сигма» тривалий час, та тому, зловживаючи службовими обов`язками завдав матеріальної шкода, ДДЛМЗ, не звернувшись до господарського суду "Дніпропетровської області з заявою і скасування рішення у справі № 904/627/15 за нововиявленими обставинами, про це знав та додатково був повідомленим в.о. розпорядника майна ДДЛМЗ Ракіною А.А. бажаючи змінити ситуацію на користь ДДЛМЗ, в.о. розпорядника майна звернулася з відповідною заявою особисто, але судом було відмовлено на законних підставах. Тому в.о. розпорядника майна Ракіною А.А. було направлено до правоохоронних органів заяву про зловживання службовими обов`язками в.о. керівника Мазіним В.І. та Гарагулею А.В., що завдало шкоди ДДЛМЗ.

За такими обставинами апелянт вважає, що саме суд повинен прийняти відповідне рішення, про що було мною вказане в аналізі фінансово-господарської діяльності та звіті, та враховуючи ч.1 підп. 5 ст. 227. «Обов`язок суду зупинити провадження у справі»: Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках:

5)об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, зупинити провадження справи про банкрутство ЛЛЛМЗ № 904/7685/15 до закінчення досудового та судового розслідування по кримінальному провадженню № 0000605, яке стосується саме питання створення штучної заборгованості, умисного доведення до банкрутства ДДЛМЗ.

Щодо прийнятого рішення в ухвалі господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2018 року, а саме:

Відмовити у задоволені клопотання Ракіної А.А. про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, слід зазначити наступне:

19.09.2017 року комітетом кредиторів ДДЛМЗ відповідно до протоколу засідання комітету кредиторів № 3 було прийнято рішення: визнати боржника банкрутом та відкрити ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначити в.о. розпорядника майна Ракіну А.А., доручити розпоряднику майна Ракіній А.А. подати до суду клопотання від імені комітету кредиторів про прийняте рішення.

Таким чином, апелянт вважає, що суд під час розгляду відповідного клопотання повинен був в ухвалі зазначити, що клопотання подано в.о. розпорядника майна Ракіною А.А. за дорученням комітету кредиторів та розглядається рішення, яке прийнято комітетом кредиторів: визнати боржника банкрутом та відкрити ліквідаційну, процедуру, ліквідатором призначити в.о. розпорядника майна Ракіну А.А., та в резолютивній частині ухвали зазначити, що суд відмовляє комітету кредиторів у задоволенні прийнятого ним рішення у відповідності до протоколу № 3 від 19.09.2017 року щодо визнання боржника банкрутом, введення ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором Ракіну А.А.

Зі змісту ухвали суду вбачається, що саме в.о. розпорядника майна ДДЛМЗ Ракіна А.А. прийняла самостійно рішення щодо визнання боржника банкрутом, введення ліквідаційної процедури та призначення її ліквідатором., що не відповідає дійсності та суперечить нормам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому підлягає скасуванню як таке, яке не відповідає фактичним обставинам, які викладені у клопотанні, яке було предметом розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.03.2019 року у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач), суддів: Пархоменко Н.В., Верхогляд Т.А. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Ракіної А.А. на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2018 року у справі № 904/7685/15 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 03.04.2019 року. 03.04.2019 року розгляд справи відкладено на 13.05.2019 року.

Розпорядженням керівника апарату суду від 13.05.2019 року, у зв`язку з лікарняним судді Пархоменко Н.В., призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі №904/7685/15, за результатами якої змінено склад судової колегії на головуючого суддю: Білецьку Л.М., суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.

13.05.2019 року розгляд справи відкладено на 24.06.2019 року.

У судовому засіданні, присутні учасники справи про банкрутство надали пояснення по справі.

Інші учасники справи про банкрутство не скористалися своїм правом бути присутніми у судовому засіданні, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представників учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційне провадження у справі слід закрити з наступних підстав.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області 24.09.2015 року порушено провадження у справі про банкрутство Державного Дніпропетровського ливарно - механічного заводу № 904/7685/15 (ДДЛМЗ) (суддя Полєв Д.М.), введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Ракіну А.А.

20.02.18р. ухвалою господарського суду відмовлено у задоволенні клопотання арбітражного керуючого - розпорядника майна Ракіної А.А. про перенесення розгляду справи на березень 2018 р. Відкладено розгляд клопотання в.о. розпорядника майна Ракіної А.А. про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на 27.02.2018 р. Задоволено клопотання ТОВ "Сигма" та ТОВ "Промекспосервіс" від 18.01.18р. про усунення арбітражного керуючого у справі про банкрутство. Усунено арбітражного керуючого Ракіну Аллу Андріївну від виконання обов`язків розпорядника майна Державного Дніпропетровського ливарно-механічного заводу ().

Колегія суддів приймаючи рішення про закриття апеляційного провадження виходила з наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Частиною 1 статті 254 ГПК України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.2 ст.255 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

У справах про банкрутство склад учасників справи визначається Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (п.5 ст.41 ГПК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Разом з тим, ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) з моменту винесення ухвали (постанови) про призначення його арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства - боржника.

Тобто фізична особа, набуває статус учасника провадження у справі про банкрутство, а саме арбітражного керуючого, лише після призначення її розпорядником майна, керуючого санацією чи ліквідатором боржника. Тільки після цього така особа має процесуальне право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство від імені боржника.

При цьому, у випадку звільнення арбітражного керуючого від виконання обов`язків розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора, останній може оскаржити таке рішення на підставі ч.1 ст. 254 ГПК України в рамках відокремленого провадження у справі про банкрутство, з огляду на вирішення господарським судом питання щодо його прав та обов`язків. Однак Ракіною А.А. не було оскаржено ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2018 року у справі №904/7685/15 про усунення останньої від виконання обов`язків розпорядника майна Державного Дніпропетровського ливарно-механічного заводу

Оскаржуючи рішення першої інстанції у даній справі про банкрутство, арбітражний керуючий Ракіна А.А. вказує на порушення господарським судом Дніпропетровської області прав та інтересів боржника, однак, ніяким чином не зазначає про порушення ухвалою від 28.11.2018 саме її прав та законних інтересів.

Таким чином, арбітражний керуючий Ракіна А.А. не є учасником справи про банкрутство, оскільки згідно ухвали від 20.02.2018 була усунена від виконання обов`язків розпорядника майна Державного Дніпропетровського ливарно-механічного заводу (), а про порушення її прав та законний інтересів не вказує і в апеляційній скарзі.

За таких обставин заявник апеляційної скарги - арбітражний керуючий Ракіна А.А. позбавлена права на оскарження судових рішень у даній справі про банкрутство.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 264 ГПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 234,235,264, ГПК України Центральний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Ракіної Алли Анатоліївни на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2018р. у справі № 904/7685/15.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст складено 02.07.2019 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Т.А. Верхогляд