номер провадження справи 33/33/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2019 Справа № 908/357/19

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В.

При секретарі судового засідання Хилько Ю.І.

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/357/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліфтовик" (69114, м. Запоріжжя, вул. Воронезька, буд. 1, кв. 250)

до відповідача: Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса: 69076, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка (Задніпровська), 7)

про визнання договору припиненим (розірваним)

За участю представників сторін:

від позивача: Великанов М.О. - ордер серія ЗП № 105001 від 14.02.2019 р.

від відповідача: Гончаров В.І.- довіреність № 519/20-19 від 26.03.2019 р.

СУТЬ СПОРУ:

В господарський суд Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № б/н від 14.02.2019 р.) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліфтовик" до Концерну "Міські теплові мережі" про визнання укладеного договору № 407350 купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді від 26 березня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ліфтовик" та Концерном "Міські теплові мережі" припиненим (розірваним) з 31.12.2015 року.

Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 14.02.2019 р. здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/357/19 та визначено до розгляду судді Мірошниченко М.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.02.2019 р. вказану позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі.

До господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліфтовик" надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.03.2019 р. відкрито провадження у справі № 908/357/19 за правилами загального позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 33/33/19, підготовче судове засідання призначено на 02.04.2019 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.04.2019 р. на підставі ч. 2 ст. 183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 22.04.2019 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.04.2019 р. на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України за ініціативою суду продовжено строк підготовчого провадження на 30-ть днів - до 03.06.2019 р. включно, на підставі ч. 2 ст. 183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 28.05.2019 р.

Ухвалою суду від 28.05.2019 р. підготовче провадження закрите, справа призначена до розгляду по суті у судовому засіданні 25.06.2019 р.

У судове засідання 25.06.2019 р. зявилися представники сторін.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні 25.06.2019 р. справу розглянуто, оголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, які мотивовані такими обставинами. Між сторонами у справі укладений договір № 407350 від 26.03.2015 р. купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, відповідно до п. 10.1 якого договір діє до 31.12.2015 р. Між МКП «Основаніє» та позивачем був укладений договір № 1/6 користування (позички) комунального майна міської територіальної громади від 02.01.2015 р., за яким позичкодавець передав відповідачу у безоплатне користування (позичку) нежитлові приміщення за переліченими адресами. Вказані приміщення зазначені у додатку № 1 до договору № 407350. Відтак договір № 407350 укладений для того, щоб позивач компенсував відповідачу вартість купівлі теплової енергії в гарячій воді у період знаходження персоналу та обладнання позивача у приміщенях, які знаходились у тимчасовому користуванні позивача згідно договору № 1/6, а саме з 02.01.2015 р. по 31.12.2015 р. Жодної додаткової угоди про пролонгацію договору № 1/6 не існує, таким чином позивач не має жодного відношення до приміщень з 31.12.2015 р. Однак МКП «Основаніє» після закінчення строку дії договору № 1/6 не виконало обов`язок по прийняттю у позивача приміщень по акту приймання-передачі. У подальшому на підставі рішення виконкому Запорізької міської ради від 25.11.2016 р. № 721 вищевказані нежитлові приміщення були передані до господарського відання КП «Наше місто». Рішенням Запорізької міської ради від 21.09.2018 р. № 439/9 більшість наведених нежитлових приміщень були передані в господарське відання КП «ВРЕЖО № 7». З 07.10.2016 р. у позивача змінився керівник та нинішній керівник не був обізнаний про обставини укладення договорів. На акти приймання-передачі теплової енергії за листопад 2018 р. згідно договору № 407350 позивач надав свої заперечення. Також позивач не підписував жодного акту, передбаченого договором, після фактичного залишення приміщень 31.12.2015 р., до яких не має жодного відношення.

20.03.2019 р. від відповідача надійшов письмовий відзив. Зазначено, що перелік об`єктів, на які відпускається теплова енергія позивачу в Гкал, викладений у додатку № 1 до договору № 407350. Відповідачу не було надано акту приймання-передачі фактичного повернення об`єктів позички позивачем, як підставу розірвання договору № 407350. Вважає, що передача приміщень у господарське відання будь-яких комунальних підприємств міста не є підставою для розірвання договору з фактичним споживачем. Позивач зазначив про необізнаність в існуванні діючого договору у зв`язку з зміною керівництва. Однак дане твердження не відповідає дійсності, оскільки листом № 46 від 01.11.2016 р. позивач повідомив Концерн про зміну директора. Крім того, позивач повністю оплатив нарахуваня за опалювальний період: 2015-2016 р.р., а також здійснив часткові оплати за опалювальний період: 2017-2018 р.р. з посиланням в призначенні платежу на діючий договір. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

26.03.2015 р. між Концерном "Міські теплові мережі" (теплопостачальна організація, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ліфтовик" (споживач, позивач) укладений договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 407350, відповідно до умов якого (пнкт 1.1), теплопостачальна організація зобов`язалася відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а останній - прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами.

Згідно п. 2.1 теплова енергія відпускається споживачу в Гкал згідно з додатком 1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби: опалення та вентиляцію - на протязі опалювального періоду; кондиціювання - по замовленню споживача; інші технологічні потреби - по замовленню споживача.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій або в іншій формі, що не заперечує діючому законодавству, згідно з діючими на час розрахунків тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку, на підставі показань вузла обліку теплової енергії. А у випадку їх відсутності, відповідно до обсягів фактично спожитої теплової енергії, розрахованих згідно законодавства та умов договору. Відповідно до п. 6.2 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі (п. 6.3 договору).

Пунктом 6.4 договору визначено, що споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію.

Згідно з п. 6.6 договору при перерахуванні коштів за теплову енергію у платіжному документі споживач повинен зазначати район міста, номер та дату даного договору.

Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації за адресою: вул. Новгородська, буд. № 15, документи за розрахунковий період: рахунок; акт приймання-передачі теплової енергії (п. 6.7 договору).

Пунктом 6.7.1 договору сторони узгодили, що отриманий акт приймання-передачі теплової енергії споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації на протязі п`яти днів з дати отримання.

У разі неотримання теплопостачальною організацією підписаного акту, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п. 6.7.1 договору, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період. В разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в акті, споживач зобов`язаний надати теплопостачальній організації нормативно обґрунтовані письмові заперечення до даного акту з додаванням відповідних документів та погодити з теплопостачальною організацією всі розбіжності у встановлений пунктом 6.7.1 договору строк. При отриманні заперечень в підписанні акту та доказів в обґрунтування заперечень до нього, теплопостачальна організація розглядає їх та надає відповідь про прийняття або відмову у прийнятті заперечень. При прийнятті заперечень до акту вносяться відповідні коригування в акті наступного місяця. У разі відмови у прийняті заперечень, теплопостачальна організація надає нормативно обґрунтовану відповідь та вважає акт прийнятим до розрахунку, якщо цей акт в місячний строк не буде оскаржений споживачем в судовому порядку (п. 6.7.2 договору).

Відповідно до п.п. 10.1, 10.2, 10.4 договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2015 р. Умови договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладанн - з 01.01.2015 р. Термін дії договору, а також його певні умови, можуть бути переглянуті за узгодженням сторін на підставах та у відповідності до діючого законодавства України. Договір припиняє свою дію у випадках: взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття відповідного рішення судом; припинення однієї із сторін. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо жодна зі сторін за місяць до закінчення терміну дії даного договору не заявила про його розірвання.

Згідно з додатком № 1 до договору № 407350 «Обсяги та порядок постачання теплової енергії споживачу», теплопостачальна організація відпускає споживачу протягом терміну дії договору теплову енергію в гарячій воді в обсягах Q рік = 44,110 Гкал на потреби опалення на об`єкти: вул . Задніпровська, б . 14, вул. Задніпровська, б. 16-А, вул . Задніпровська , б. 70, вул . Будьонного , б. 14, пр . Ювілейний, б. 30, пр . Радянський, б. 33, вул . Новгородська , б. 4, вул. Гудименка, б. 27, вул. Воронезька, б. 12-А, бул. Будівельників, б. 13, вул. Хортицьке шосе, б. 10, вул. Хортицьке шосе, б. 34, вул. Курузова, б. 7, вул. Рубана, б. 24.

Сторони у позовній заяві та у відзиві визнали укладення договору № 407350 від 26.03.2015 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

На підставу визнання договору № 407350 від 26.03.2015 р. припиненим (розірваним) з 31.12.2015 р., позивач посилається на відсутність у його фактичному користуванні нежитлових приміщень, перелік яких наведений у додатку № 1 до вказаного договору, та які були передані позивачу на підставі договору № 1/6 від 02.01.2015 р.

Із матеріалів справи слідує, що 02.01.2015 р. між МКП «Основаніє» (позикодавець за договором) та ТОВ «Ліфтовик» (користувач) укладений договір № 1/6 користування (позички) комунального майна міської територіальної громади.

За умовами п. 1.1 даного договору позикодавець передає, а користувач (відповідач) приймає у безоплатне користування (позичку) згідно рішення виконкому Запорізької міської ради від 26.01.2006 р. № 24/52 нежитлові приміщення, розташовані за адресами: вул. Будьонного, б. 14 площею 13,90 кв. м , вул. Задніпровська, б. 14 площею 14,9, вул. Задніпровська, б. 16-А площею 8,10 кв . м, вул . Задніпровська, б. 70 площею 14,5 кв.м, вул. Новгородська, б. 4 площею 26,60 кв.м, пр. Радянський, б. 33 площею 3,60 кв.м, пр. Ювілейний, б. 30 площею 14,00 кв.м, вул. Гудименка , б . 27 площею 9,6 кв.м, вул. Воронезька, б. 12-А площею 50,6 кв . м, вул. Хортицьке шосе, б. 10 площею 12,4 кв.м, бул. Будівельників, б. 13 площею 32,5 кв.м, вул. Курузова, б. 7 площею 16,4 кв.м, вул. Рубана, б. 24 площею 16,8 кв.м, вул. Хортицьке шосе , б . 34 площею 16,4 кв.м, що обліковуються на балансі МКП «Основаніє».

Цільове призначення об`єкта: розміщення підрядної організації, яка здійснює технічне обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем (п. 1.2 договору).

У розділі 2 договору № 1/6 сторони визначили умови передачі та повернення об`єкта. Згідно п. 2.1 право користування об`єктом позички виникає після укладення договору та акту прийому-передачі вказаного об`єкта. За умовами п. 2.5 об`єкт вважається повернутим позичкодавцю з дати підписання сторонами акта прийому-передачі та фактичного повернення об`єкта.

Вказані у п. 1.1 договору № 1/6 об`єкти (нежитлові приміщення) були передані позивачу у користування згідно з підписаним актом прийому-передачі нежитлових приміщень від 02.01.2015 р.

Згідно п. 9.1 договір № 1/6 діє з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р.

За умовами пунктів 5.2, 9.5 договору позивач зобов`язався у разі припинення дії договору повернути об`єкт позички у строк 5-ти днів у порядку, передбаченому п. 2.5 договору.

Акту приймання-передачі (повернення) позивачем об`єктів нерухомості, визначених у договорі № 1/6, які також перелічені у додатку № 1 до договору № 407350, матеріали дійсної справи не містять.

Між КП «Наше місто», МКП «Основаніє» та ТОВ «Ліфтовик» було підписано (укладено) у 2016 році (без зазначення конкретної дати) додаткову угоду до договору позички від 02.01.2015 р. № 1/6, згідно якої змінено сторону у договорі позички - позичкодавця з МКП «Основаніє» на КП «Наше місто» Запорізької міської ради. У пункті 2 додаткової угоди сторони домовились, що згідно ч. 3 ст. 631 ЦК України умови цієї додаткової угоди застосовуються до правовідноси, які виникли з 01.09.2016 р.

У листі КП «ВРЕЖО № 7» від 19.04.2019 р. комунальне підприємство зазначає, що на підставі рішення виконкому Запорізької міської ради від 21.09.2018 р. № 439/9 з управління КП «Наше місто» в господарське відання КП «ВРЕЖО № 7» були передані нежитлові приміщення (частина з наведеного переліку у договорі № 1/6). Усі приміщення, які передані у господарське відання КП «ВРЕЖО № 7», знаходяться до теперішнього часу в користуванні ТОВ «Ліфтовик». Акти повернення приміщень позивачем та КП «ВРЕЖО № 7» не підписувались.

Відтак, матеріалами справи не підтверджено вибуття з володіння та користування позивача нежитлових приміщень, що є об`єктами теплопостачання за договором № 407350.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Частиною 4 ст. 19 даного Закону передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу.

Основним обов`язком споживача теплової енергії, за приписами ст. 24 наведеного Закону, є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частиною 2 ст. 275 ГК України передбачено, що відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як зазначалося судом вище, у пункті 10.4 договору № 407350 сторони визначили, що договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо жодна зі сторін за місяць до закінчення терміну дії даного договору не заявила про розірвання цього договору.

Доказів направлення з боку позивача відповідачу заяви/листа щодо розірвання договору № 407350 матеріали дійсної справи не містять та сторонами не подано.

Згідно з п. 3.2.9 договору № 407350 споживач (позивач) зобов`язався письмово сповіщати відповідача про будь-які зміни у своїй діяльності, що стосуються виконання договірних зобов`язань, зокрема про перехід права власності (користування) на об`єкти теплопостачання, розірвання договору оренди тощо не пізніше 5 днів з моменту настання зазначених подій. Про звільнення споживачем займаного приміщення, реорганізацію, припинення, відчуження в будь-який спосіб займаного приміщення споживач зобов`язаний повідомити теплопостачальну організацію за 5 діб.

Разом з тим у матеріалах справи містяться акти обстеження системи теплоспоживання систем теплоспоживання ТОВ «Ліфтовик» від 13.09.2016 р. (вул. Задніпровська, 14), від 24.11.2016 р. (вул. В. Сергієнка, 16-А), від 16.11.2016 р. (пр. Радянський, 33), від 28.099.2016 р. (вул. Світла, 14), від 04.11.2016 р. (вул. Героїв 93-ї бригади, 27), від 23.08.2017 р. (вул. Хортицьке шосе, 34), від 25.11.2016 р. (вул. Воронезька. 12-А), від 16.05.2016 р., від 01.12.2017 р. (бул. Будівельників, 13), від 05.09.2016 р. (вул. Хортицьке шосе, 10)від 04.11.2016 р. (вул. Курузова, 7), від 27.11.2017 р. (вул. Новгородська, 4), від 28.11.2016 р. (вул. Рубана, 24), від 21.09.2016 р. (вул. Задніпровська, 70), від 23.08.2017 р. (пр. Ювілейний, 30) (назви деяких вулиць були змінені). В актах зазначено, що обстеження проводилося у присутності уповноваженого представника споживача ТОВ «Ліфтовик».

Згідно з матеріалами справи позивачем здійснювалася оплата за опалювальні періоди 2015-2016 р., 2017-2018 р.; у призначенні платежу позивач посилався на договір № 407350.

Відтак, суд приходить до висновку, що договір № 407350 від 26.03.2015 р. своєї дії не припинив, є діючим.

Порядок зміни та розірвання господарських договорів визначений ст. 188 ГК України, згідно з якої сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Доказів звернення до суду щодо розірвання договору № 407350 від 26.03.2015 р. у судовому порядку ТОВ "Ліфтовик" у матеріали справи не надано.

Враховуючи, що споживання теплової енергії без договору не допускається, а доказів укладення іншого договору теплопостачання між сторонами не надано, з огляду на те, що позивачем не доведено вибуття з його володіння та користування об`єктів, на які постачається теплова енергія, враховуючи положення Господарського кодексу України, Закону України "Про теплопостачання", суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати договір № 407350 від 26.03.2015 р. припиненим (розірваним) з 31.12.2015 р.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain).

Твердження позивача, наведені у позовній заяві, судом до уваги не приймаються виходячи з наведного вище.

Суд вважає за необхідне звернути увагу позивача, що позовна вимога «про визнання договору припиненим (розірваним)» не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, адже є вимогою про встановлення юридичного факту та не направлена на захист права (законного інтересу) позивача, а відтак не може бути самостійним предметом розгляду у господарському суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Так, статтею 20 Господарського кодексу України та статтею 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання.

Відповідно до статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Зазначеними правовими нормами не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим (розірваним), а реалізація такого способу захисту, як зміна або припинення правовідношення може відбуватися шляхом розірвання договору.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 р. у справі № 905/2260/17. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

У зв`язку з викладеним вище, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними, тому у задоволенні позову з підстав, які заявлено, відмовляється у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір у сумі 1921,00 грн. покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу Перехідних положень ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано - 05 липня 2019 р.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя М.В. Мірошниченко