ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

08.07.2019 р. Справа № 914/1270/19

м.Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Кітаєвої С.Б., розглянувши матеріали позовної заяви: ОСОБА_1 , м.Буськ Львівської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІКО», м.Буськ Львівської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Седна-Агро», м.Монастирище Черкаської області,

про визнання недійсним договору поруки №3 від 12.08.2016р, що був укладений між поручителем ТзОВ «АІКО» та ТзОВ «Седна-Агро»

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІКО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Седна-Агро», про визнання недійсним договору поруки №3 від 12.08.2016р, що був укладений між поручителем ТзОВ «АІКО» та ТзОВ «Седна-Агро».

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 ст. 172 ГПК України встановлено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копій та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку, є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Враховуючи викладене, належним доказом відправлення відповідачеві (відповідачам) копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.

Як вбачається з додатків до позовної заяви, позивачем в підтвердження надіслання позовної заяви з додатками відповідачу додано оригінали фіскальних чеків ПАТ "Укрпошта" та накладних від 03.07.2019 та описи вкладення у цінні листи, на яких є підпис та печатка відділу поштового зв`язку. Проте, суд зазначає, що з поданих ОСОБА_1 опису неможливо встановити, які саме додатки до позовної заяви були надіслані ТзОВ «АІКО» та ТзОВ «Седна-Агро», оскільки у переліку надісланих відповідачам документів не конкретизовано, які саме документи надіслано останнім. При перерахунку кількості аркушів, з яких складається позовна заява з додатками, яка поступила на розгляд Господарського суду Львівської області, судом встановлено, що позовна заява від 02.07.2019 з додатками складається з 14 аркушів (без врахування доказів надіслання позовної заяви з додатками відповідачам), в той час коли в описі вкладення в цінний лист зазначено про надіслання відповідачам позовної заяви з додатками « 1 предмет, оголошена цінність 10». З чого суд робить висновок про надіслання позивачем відповідачам не усіх доданих до позовної заяви додатків.

Отже, у випадку усунення позивачем недоліків позовної заяви, йому також слід подати суду належні докази направлення ТзОВ «АІКО» та ТзОВ «Седна-Агро» позовної заяви та додатків до неї, зокрема, опис вкладення у цінний лист, з якого б вбачалось, які саме документи надіслано відповідачам та фіксальні чеки.

Таким чином, позивач не виконав вимоги п. 1 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172 ГПК України, оскільки належних доказів відправлення відповідачу копії позовної заяви та всіх доданих до неї документів не надав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Нормою статті 7 Закону України "Про Державний Бюджет України на 2019 рік" установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1921 гривень.

Беручи до уваги положення п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір за подання позовної заяви від 02.07.2019р. повинен становить 1921,00 грн.

При огляді матеріалів позовної заяви встановлено, що позивачем не долучено доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відтак, у випадку усунення недоліків позовної заяви, позивачу слід надати належні докази (в оригіналі) сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн. за подання на розгляд Господарського суду Львівської області позовної заяви 02.07.2019р.

Частиною 2 ст.91 ГПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст. 91 ГПК України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Зокрема, копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх об`єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, а разі якщо інструкціями з діловодства, які діють у відповідних органах, підприємствах, установах і організаціях установлено додаткові вимоги щодо оформлення копій, - також і цих вимог.

У разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору.

Копія документа - документ, що відтворює інформацію іншого документа (оригінали) і всі його зовнішні ознаки чи їх частину.

Суд звертає увагу на те, що неправильно засвідчені або незасвідчені копії документів є недопустимими доказами фактичних обставин справи та є підставою для скасування судового рішення у справі (про що зазначено у Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.07.2018р. у справі №904/8549/17).

Як вбачається із поданих матеріалів, позивачем до позовної заяви долучено документи в копіях, однак вказані копії не засвідчені належним чином, зокрема на них не вказано ініціалів та прізвища особи, яка засвідчує копії. Крім того, в порушення приписів ч. 2 ст. 164 ГПК України позивачем до позовної заяви додано неналежно засвідчену копію договору №3 від 12.08.2016, виготовлену з копії, а не з оригіналу вказаного договору, що суперечить положенням ст.91 ГПК України.

Відповідно до п.5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Згідно ч.2 ст.164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч.2 ст. 80 ГПК України позивач, особи яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

У позовній заяві позивач посилається на ряд обставин, докази у підтвердження яких до позовної заяви не додано, зокрема зазначає: «мені стало відомо від представника «АІКО» в матеріалах справи міститься копія договору поруки № 3 від 12.08.2016 укладеного між відповідачами , згідно умов якого поручителем є ТзОВ «Аіко», яке взяло на себе відповідальність солідно відповідати перед ТзОВ «Седна-Агро» за виконання СФГ «Серміш Захід-Агро» зобов`язань, які випливають з договорів поставки насіння в кредит 2016 №031-ЦТ від 12.04.2019, Поставки ЗЗР в кредит 2016 №032-ЦТ від 04.05.2016 та договір поставки мінеральних добрив 2016 №040-ЦТ від 04.05.2016.», проте доказів на підтвердження викладених обставин суду не подано.

Крім того, зазначає, що «позивач звернувся до директора ТзОВ «АІКО» з проханням договору поруки та вказати чи дійсно ним було укладено оскаржуваний договір та на підставі яких повноважень», «у відповідь почув що договору поруки немає так як такий ним не підписувався» проте доказів звернення та відповіді на це звернення до позовної заяви не додано.

Позовна заява не містить відомості про докази на які посилається позивач, а саме, що згідно дослідження наявних на підприємстві документів було встановлено відсутність відповідно протоколу загальних зборів чи рішення учасника щодо прийняття рішення про укладення оспорюваного договору поруки та визначення уповноваженої особи на його прийняття», докази на підтвердження наведених обставин не долучено теж, що в сукупності є порушення позивачем вимог п.5 ч.3 ст.162 ГПК України та ст.164 ГПК України.

Аналогічно до вищенаведеного позовна заява не містить посилання на докази, які б підтверджували доводи позивача про те, що оспорюваний договір не підписувався директором ТзОВ «АІКО».

Звертаючи з позовом позивач посилається на порушення його корпоративних прав як учасника ТзОВ «АІКО», однак позовна заяви не містить викладу обставин та не долучено позивачем доказів на їх підтвердження, а саме наявності в позивача, який звернувся з позовом суб`єктивного матеріального права або інтересу на захист якого подано позов.

Крім того, судом зазначається, що відповідно до ч.4 ст.164 ГПК України до заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Суд звертає увагу позивача, на те що ст.170 ГПК України визначено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, а ст.81 ГПК України вимоги до заяви про витребування доказів, а тому зазначення у описовій частині позовної заяви про витребування оригіналу спірного договору для огляду, суд не вважає належним клопотанням поданим у відповідності до ст.ст.81, 170 ГПК України.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 174 ГПК України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

З наведених підстав позовна заява підлягає залишенню її без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 162, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

2. Встановити ОСОБА_1 строк у 5 календарних днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків.

3. Зобов`язати позивача у випадку виправлення зазначених у цій ухвалі недоліків невідкладно надіслати відповідні документи відповідачам. Докази про це надати суду.

У разі невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кітаєва С.Б.