ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 909/743/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Кондратова І.Д., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання Співака С.В.,

представники учасників справи:

позивача - Марчук М.І., Фотуйма Н.Я.,

відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.03.2019

(головуючий суддя Кравчук Н.М., судді Кордюк Г.Т., Хабіб М.І.)

у справі №909/743/17 Господарського суду Івано-Франківської області

за позовом Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради

до Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство-0901"

про стягнення збитків в розмірі 4 787 727,19 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад позовних вимог

1.1. У серпні 2017 року Крихівецька сільська рада Івано-Франківської міської ради (далі - Крихівецька сільська рада) звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство-0901" (далі - ПрАТ "САТП-0901") про стягнення збитків в розмірі 4 787 727,19 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Положення про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села, затвердженого рішенням Крихівецької сільської ради від 04.05.2012, зі змінами, внесеними рішенням Крихівецької сільської ради №32-10/2016 від 11.07.2016 (далі - Положення), ПрАТ "САТП-0901" зобов`язано взяти участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури села шляхом укладення договору про пайову участь. Однак у порушення вимог закону відповідач договір про пайову участь з позивачем не уклав та не сплатив пайовий внесок, внаслідок чого позивачу завдано збитків у вигляді упущеної вигоди.

2. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

2.1. На підставі рішення Крихівецької сільської ради від 26.07.2007, між Крихівецькою сільською радою (орендодавець) та ПАТ "САТП-0901" (орендар) 15.08.2007 укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,6931 га, що знаходиться на території Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради по вул. Виноградна (Гетьмана Мазепи, 175а) (далі - договір).

Відповідно до п. 1.2 договору цільове призначення земельної ділянки - для будівництва житлових будинків з приміщеннями громадського призначення.

Пунктом 2.5.2 договору передбачено обов`язок орендаря дотримуватись вимог законодавства про охорону довкілля, екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, державних стандартів, норм і правил, проектних рішень, місцевих правил забудови населених пунктів.

2.2. 15.08.2007 керівником відповідача підписано гарантійний лист про гарантування укладення договору про пайову участь у розвитку соціальної інфраструктури с. Крихівці.

2.3. Рішенням Крихівецької сільської ради затверджено Положення про порядок пайової участі замовників будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крихівці.

Рішенням Крихівецької сільської ради №32-10/2016 від 11.07.2016 "Про внесення змін в Положення про пайову участь" затверджено нову редакцію Положення про пайову участь замовників будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крихівці.

Відповідно до п. 4.3 Положення у випадку, якщо в Крихівецької сільської ради наявні відомості про те, що на території сільської ради проводиться будівництво, проте замовником будівництва не укладено договору на пайову участь, сільська рада вправі самостійно направити на адресу замовника будівництва письмові роз`яснення щодо обов`язку останнього укласти договір про пайову участь та долучити до листа проект договору.

2.4. Позивач стверджує, що сільська рада не є учасником процедури реєстрації декларації про готовність об`єктів до експлуатації, тому 04.04.2017 вона звернулася до ДАБІ України з запитом щодо надання копій зареєстрованих декларацій про готовність до експлуатації будинків, розміщених на території села.

Листом від 06.04.2017 Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області надала інформацію про те, що відповідач здав ряд об`єктів в експлуатацію, та надала копії декларацій від 02.09.2011, 29.03.2013 та 28.03.2014.

2.5. 12.04.2017 Крихівецькою сільською радою прийнято рішення №5-22/2017 "Про нарахування пайової участі згідно з деклараціями про готовність об`єктів до експлуатації, замовником яких виступало ПрАТ "САТП-0901", згідно з яким було визначено суми, які відповідачу належало сплатити як пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крихівці, а саме:

- згідно з декларацією про готовність об`єкта до експлуатації від 02.09.2011 №ІФ 8 на багатоквартирний житловий будинок з приміщеннями громадського призначення - в розмірі 626 680,52 грн;

- згідно з декларацією про готовність об`єкта до експлуатації від 29.03.2013 №ІФ 48 на житлові будинки з приміщеннями громадського призначення (1 пусковий комплекс) - в розмірі 875 901,23 грн;

- згідно з декларацією про готовність об`єкта до експлуатації від 28.03.2014 №ІФ 71 на житловий будинок з приміщеннями громадського призначення (VII пусковий комплекс) - в розмірі 3 285 145,44 грн.

Цим же рішенням вирішено укласти договори про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крихівці між Крихівецькою сільською радою та замовником будівництва ПрАТ "САТП-0901".

2.6. 20.04.2017 позивачем направлено на адресу відповідача для розгляду та підписання в 5-ти денний термін з моменту отримання примірники проектів договорів про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крихівці з додатками розрахунку розміру пайової участі та рішенням сесії Крихівецької сільської ради від 12.04.2017 №5-22/2017. Дана кореспонденції отримана відповідачем 26.04.2017, що підтверджується повідомленням про вручення.

Проте, відповідач отримані примірники проектів договорів не підписав.

2.7. Позивач зазначає, що відповідач ухилився від виконання обов`язку щодо укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури с. Крихівці та не сплатив пайовий внесок. Зазначена бездіяльність відповідача заподіяла позивачеві збитки у вигляді упущеної вигоди, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

2.8. Відповідач проти позову заперечив з тих підстав, що конкретний розмір пайового внеску може бути визначений лише в договорі про пайову участь, а такий між сторонами не укладено, тому з боку відповідача немає порушення договірного зобов`язання щодо сплати вказаного платежу та, відповідно, відсутні підстави вважати, що позивачеві заподіяні збитки у вигляді упущеної вигоди. Крім того, не доведено всіх елементів цивільного правопорушення, за наявності яких наступає відповідальність у вигляді відшкодування збитків, та не доведено розміру заявленої до стягнення упущеної вигоди.

2.9. Також відповідач під час апеляційного перегляду справи зазначив, що будівництво житлового комплексу введено в експлуатацію у 2011, 2013, та 2014 роках, відповідно позивачем пропущено позовну давність, яку відповідач просив застосувати.

3. Стислий виклад рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 12.09.2017 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ПрАТ "САТП-0901" на користь Крихівецької сільської ради збитки в розмірі 4 787 727,19 грн та 71 815,91 грн судового збору.

3.2. Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, ввівши об`єкти будівництва в експлуатацію, не уклав договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крихівці, що свідчить про його бездіяльність у вчиненні обов`язкових дій щодо укладення такого договору. При цьому 20.04.2017 позивачем було направлено на адресу відповідача примірники проектів договорів про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крихівці з додатками розрахунку розміру пайової участі та рішеннями сесії Крихівецької сільської ради від 12.04.2017 №5-22/2017 "Про нарахування пайової участі згідно декларацій про готовність об`єктів до експлуатації, замовником яких виступало ПрАТ "САТП-0901", згідно з яким було визначено суми, які відповідачу належало сплатити як пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крихівці. За наведених обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

3.3. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 28.03.2019 рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.09.2017 скасовано в частині стягнення 2 619 847,31 грн збитків. В цій частині прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог. В решті рішення про стягнення з ПрАТ "Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство-0901" на користь Крихівецької сільської ради збитків в розмірі 2 167 879,88 грн залишено без змін. Стягнуто з ПрАТ "Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство-0901" на користь Крихівецької сільської ради 32 511,06 грн судового збору за подання позовної заяви. Стягнуто з Крихівецької сільської ради на користь ПрАТ "Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство-0901" 35 762,21 грн за подання апеляційної скарги.

3.4. Ухвалюючи зазначену постанову, суд апеляційної інстанції зазначив, що на час здачі відповідачем 02.09.2011, 29.03.2013 та 28.03.2014 в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку по вул. Гетьмана Мазепи, 175А, м. Івано-Франківськ (на території Крихівецької сільської ради) порядок пайової участі (внеску) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту було врегульовано нормами Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набрав чинності з 12.03.2011.

Проаналізувавши ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обов`язок щодо ініціювання укладення договору про пайову участь покладено саме на замовника будівництва, оскільки пов`язується з його зверненням до органу місцевого самоврядування.

Строк визначений вказаним Законом та Положенням для укладення договору пайової участі у 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, встановлений саме для добровільного виконання стороною вказаного обов`язку, і невиконання такого зобов`язання не звільняє замовника від укладення договору, адже невиконання замовником обов`язку, передбаченого законом, не може надавати йому переваг перед замовником, що виконав такий обов`язок.

Ввівши об`єкти будівництва в експлуатацію, що підтверджується деклараціями про готовність об`єкта до експлуатації, відповідач не виконав та не уклав договір про пайову участь відповідно до вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

3.5. Оскільки такий договір має бути укладеним в обов`язковому порядку та в межах відповідного строку, то неукладення договору свідчить про недотримання вимог законодавства і має наслідком порушення прав та інтересів відповідної територіальної громади.

Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" імперативно встановлює обов`язок замовника прийняти участь у розвитку інфраструктури населеного пункту у вигляді сплати коштів пайового внеску, тому кошти, які не отримує орган місцевого самоврядування в зв`язку з неправомірним ухиленням замовника від укладення договору про пайову участь, складають його збитки у формі неодержаних доходів (упущеної вигоди).

3.6. Апеляційним судом також зазначено, що при розрахунку розміру пайового внеску забудовнику ПрАТ "САТП-0901" по об`єктах, які здані в експлуатацію згідно з деклараціями від 02.09.2011, 29.03.2013 та 28.03.2014, позивачем використано показник опосередкованої вартості спорудження 1 м2 об`єкта будівництва в Івано-Франківській області (без ПДВ), затверджений наказом Мінрегіонбуду №14 від 01.02.2017.

Однак, відповідно до ч. 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п. 5.2 Положення величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Лише у разі, якщо така вартість не визначена згідно з ДБН, стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених нормативів для одиниці створеної потужності.

Проте, позивачем не враховано ні загальну кошторисну вартість будівництва об`єкта, визначену згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, а ні розміру опосередкованої вартості на дату спорудження об`єктів.

Отже, суд апеляційної інстанції, застосувавши показники опосередкованої вартості спорудження об`єктів будівництва на дату здачі відповідних об`єктів будівництва в експлуатацію (02.09.2011, 29.03.2013, 28.03.2014), дійшов висновку, що загальний розмір пайових внесків за трьома спірними деклараціями складає 2 167 879,88 грн.

3.7. Щодо доводів відповідача, що відповідачу не було відомо про місце, дату та час судових засідань у місцевому господарському суду у цій справі, то суд зазначив таке.

Позивачем при зверненні з даним позовом було зазначено адресу ПрАТ "САТП-0901" м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, 175А. Ця ж адреса міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та зазначена у договорі оренди земельної ділянки від 15.08.2007, у деклараціях про готовність до експлуатації, в договорах про пайову участь, в листах відповідача адресованих Крихівецькій сільській раді, в договорах купівлі-продажу від 24.05.2017 та 12.07.2017, укладених між ПрАТ "САТП-0901" та ТОВ "РІЕЛ ІФ". А також в довіреностях на представництво інтересів ПрАТ "САТП-0901" в суді від 05.07.2017.

Приписами ч. 1 ст. 63 ГПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи в суді першої інстанції) визначено, що суддя, прийнявши позовну заяву, не пізніше трьох днів з дня її надходження виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні. Ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

На підставі дослідження наявних у матеріалах справи доказів, суд апеляційної інстанції встановив, що ухвали місцевого господарського суду від 02.08.2017 та від 22.08.2017 надсилались на адресу ПрАТ "САТП-0901", яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 76026, м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, 175А, однак ці ухвали були повернуті до суду першої інстанції органом поштового зв`язку "Укрпошта" з відміткою: "вибула".

Отже, неотримання відповідачем кореспонденції, яка направлялася судом на його адресу, зумовлено суб`єктивними причинами, залежало лише від власної волі самого відповідача.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції було дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення відповідача про здійснення розгляду справи.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в суді першої інстанції, відтак міг подати свої заперечення, а також реалізувати своє право на подачу заяви про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення, оскільки неподання відповідачем таких документів залежало виключно від його волевиявлення.

З огляду на те, що заява про застосування позовної давності не була заявлена в суді першої інстанції, то судом апеляційної інстанції така заява не задоволена.

4. Стислий виклад вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

4.1. Крихівецька сільська рада, не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, звернулося до касаційного суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального права, зокрема, ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" п. 5.3 Положення Крихівецької сільської ради, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

4.1.1. Позивач зазначає, що згідно з ч. 8 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об`єкта, з техніко-економічними показниками.

Отже, необхідною умовою для визначення розміру пайової участі є звернення замовника до органу місцевого самоврядування з пропозицією щодо укладення договору про пайову участь.

Відповідач до Крихівецької сільської ради із заявою про укладення договору про пайову участь не звертався, що унеможливило погодження з ним розміру пайової участі у позасудовому порядку, а також укладення відповідного договору.

У зв`язку з незаконною бездіяльністю відповідача, Крихівецька сільська рада самостійно звернулася до нього з пропозицією укласти відповідний договір, долучивши його проект разом з розрахунком розміру пайової участі. Незважаючи на це, договір відповідач не підписав, що свідчить про його небажання та свідоме ухилення від сплати пайового внеску на розвиток села.

4.1.2. Відповідно до п. 5.3 Положення Крихівецької сільської ради у разі відсутності загальної кошторисної вартості об`єкта визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, застосовується загальна вартість об`єкта, що визначається множенням показника опосередкованої вартості спорудження 1 м2 житла, що діє на момент складання проекту договору на загальну площу об`єкта.

Враховуючи це, розмір пайової участі відповідача був визначений Крихівецькою сільською радою відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням площі будівлі, яка зазначена у декларації про готовність об`єкта до експлуатації та показників опосередкованої вартості спорудження 1 м2 об`єкта будівництва в Івано-Франківській області, які були чинні на момент складання проектів договорів.

4.1.3. Позивач вважає, що посилання суду апеляційної інстанції на необхідність застосування показників опосередкованої вартості спорудження житла, які діяли на момент здачі в експлуатацію об`єктів будівництва, є невірними, суперечать ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Положенню Крихівецької сільської ради.

На думку позивача, отримавши належні Крихівецькій сільській раді кошти у встановлений договором та законом строк, орган місцевого самоврядування мав би можливість забезпечити створення належного рівня інфраструктури для забезпечення потреб жителів села. Натомість, стягнення судом належних до сплати грошових коштів із застосуванням показників опосередкованої вартості спорудження житла, які діяли ще в 2011 році, 2013 році, 2014 році, суперечить вимогам чинного законодавства України та Положенню Крихівецької сільської ради.

Більш того, позицію суду щодо необхідності застосування опосередкованої вартості спорудження житла на момент здачі об`єктів в експлуатацію за умови ухилення відповідача від укладення таких договорів Крихівецька сільська рада вважає такою, що суперечить моральним засадам суспільства, оскільки впровадження такої практики в судочинстві сприятиме зростанню інтересу забудовників ухилятися від укладення договорів про пайову участь і призведе до збільшення розміру збитків, які нестимуть органи місцевого самоврядування у зв`язку з таким ухиленням.

4.2. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому він просить залишити касаційну скаргу Крихівецької сільської ради без задоволення, а постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.03.2019 - без змін.

4.2.1. На думку відповідача, відповідно до ч. 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п. 5.2 Положення величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Лише у разі, якщо така вартість не визначена згідно з ДБН, стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених нормативів для одиниці створеної потужності.

Проте, Крихівецькою сільською радою здійснено розрахунок розміру пайового внеску у порушення вказаних вимог. Крихівецькою сільською радою не враховано ані загальну кошторисну вартість будівництва об`єкта, визначену згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, ані розмір опосередкованої вартості на дату спорудження об`єктів. Розрахунок пайового внеску затверджений 12.04.2017, із прийняттям Крихівецькою сільською радою рішення №5-22/2017 "Про нарахування пайової участі" згідно з деклараціями про готовність об`єктів до експлуатації, замовником яких виступало ПрАТ "САТП-0901", тобто по проходженню трьох років, застосувавши показник опосередкованої вартості будівництва, затверджений наказом Мінрегіонбуду від 01.02.2017 №14.

Також відповідач просить врахувати, що Крихівецькою сільською радою свідомо було введено суд у оману з приводу нібито необізнаності щодо будівельної діяльності відповідача, а також діалогу між сторонами у питанні договірного оформлення пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, який тривав ще до квітня 2017 року.

4.3. У зв`язку з відпусткою судді Мамалуя О.О. склад судової колегії суду касаційної інстанції змінився, що підтверджується Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 01.07.2019, який наявний в матеріалах справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1.1. Відповідно до частини 1 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.1.2. За приписами частини 2 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2. Щодо суті касаційної скарги

5.2.1. Причиною виникнення спору в даній справі стало питання щодо наявності підстав для стягнення збитків у розмірі 4 787 727,19 грн.

5.2.2. Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначає Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності", який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Водночас, за ч. 5 зазначеної статті величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Таким чином, ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено обов`язок замовника будівництва взяти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який реалізується шляхом укладення відповідного договору в порядку, визначеному Законом та деталізованому актом органу місцевого самоврядування, такий договір має бути укладений в обов`язковому порядку в межах строку, встановленого ч. 9 ст. 40 Закону, а неукладення цього договору свідчить про недотримання вимог законодавства і має наслідком порушення прав та інтересів відповідної територіальної громади.

У застосуванні наведеної норми Верховний Суд звертається до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 01.02.2017 у справі №922/753/16 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №904/914/18, згідно з яким аналіз положень частин 2, 3, 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" дає підстави для висновку, що обов`язок ініціювати укладення договору про пайову участь покладено саме на замовника будівництва, оскільки цей обов`язок пов`язаний зі зверненням замовника до органу місцевого самоврядування.

5.2.3. Враховуючи встановлені судами обставини: здача відповідачем 02.09.2011, 29.03.2013 та 28.03.2014 в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку по вул. Гетьмана Мазепи, 175А, м. Івано-Франківськ , що підтверджується відповідними деклараціями; направлення позивачем відповідачу 20.04.2017 примірників проектів договорів про пайову участь з додатками розрахунку розміру пайової участі; непідписання відповідачем цих договорів та несплати коштів пайової участі попри зареєстровані декларації про готовність об`єктів до експлуатації; Верховний Суд погоджується і з висновками судів про завдання відповідачем майнової шкоди позивачу внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача, що полягала у невиконанні ним як забудовником об`єкту обов`язку, передбаченого ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

5.2.4. Суди також встановили, що рішенням Крихівецької сільської ради від 04.05.2012, зі змінами, внесеними рішенням Крихівецької сільської ради №32-10/2016 від 11.07.2016, затверджено Положення про порядок пайової участі замовників будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крихівці.

Відповідно до п. 5.1 Положення пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до сільського бюджету с. Крихівці коштів для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села.

Згідно з п. 5.2 Положення величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Пунктом 5.3 Положення передбачено, що у разі відсутності загальної кошторисної вартості об`єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, застосовується загальна вартість об`єкта, що визначається множенням показника опосередкованої вартості спорудження 1 м2 житла (без урахування ПДВ), що діє на момент складання проекту договору на загальну площу об`єкта.

5.2.5. Таким чином, за змістом наведених норм Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Положення величина пайової участі замовника будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування, відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі, з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Разом з цим, як встановлено судами, відповідач як замовник будівництва не звертався до позивача щодо укладення відповідних договорів про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста та не підтвердив, що загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта, зазначена в декларації, визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами та правилами.

У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про правомірність визначення позивачем величини пайової участі відповідача у розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до п. 5.3 Положення з використанням показника опосередкованої вартості спорудження 1 м2 об`єкта будівництва в Івано-Франківській області (без ПДВ), затверджений наказом Мінрегіонбуду №14 від 01.02.2017, тобто на момент складання проектів договорів про пайову участь.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №344/16651/16-ц.

5.2.6. Відтак, висновок апеляційного господарського суду щодо необхідності застосування при розрахунку величини пайової участі показників опосередкованої вартості спорудження об`єктів будівництва на дату здачі відповідних об`єктів будівництва в експлуатацію є помилковим та прийнятим з порушенням вимог ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Положення про порядок пайової участі замовників будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крихівці.

5.2.7. Щодо поданого відповідачем клопотання за застосування позовної давності під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції Верховний Суд зазначає таке.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на таке рішення суду першої інстанції.

Водночас, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в суді першої інстанції, а відтак міг реалізувати своє право на подачу заяви про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення, оскільки неподання відповідачем таких документів залежало виключно від його волевиявлення.

З огляду на те, що заява про застосування позовної давності не була заявлена в суді першої інстанції, питання щодо застосування позовної давності, Верховним Судом не розглядається.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Верховний Суд вважає висновок господарського суду першої інстанції про задоволення позовних вимог обґрунтованим.

6.2. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Відповідно до частини першої статті 312 ГПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

6.3. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, скасування постанови апеляційного господарського суду зі справи та залишення в силі рішення суду першої інстанції як такого, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

7. Судові витрати

7.1. У зв`язку із задоволенням касаційної скарги витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги (стаття 129 ГПК України) покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради задовольнити.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.03.2019 у справі №909/743/17 скасувати.

3. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.09.2017 у справі №909/743/17 залишити в силі.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство-0901" (вул. Мазепи, 175А, м. Івано-Франківськ, 76018, ) на користь Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради (Площа Двір, 1, с. Крихівці, м. Івано-Франківськ, 76293, ) 78 595,42 грн (сімдесят вісім тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять грн 42 коп.) судового збору за розгляд касаційної скарги.

5. Видачу наказу доручити Господарському суду Івано-Франківської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді І. Кондратова

В. Студенець