номер провадження справи 17/75/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2019 Справа № 908/1000/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Корсун В.Л., при секретарі судового засідання Юсубовій Д.В., розглянувши матеріали справи № 908/1000/19

за позовною заявою: публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж, 69035, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 25

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Місто для людей Запоріжжя, 69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131-В

про стягнення 25 127,70 грн.

Присутні представники сторін:

від позивача: Сарібекян Н.А., довіреність від 02.05.19 № 316;

від відповідача: Василенко В.О., довіреність № ю/н від 02.04.2019.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області звернулось публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (далі ПАТ Запоріжжяобленерго в особі ЗМЕМ) з позовною заявою від 25.04.19 № 110 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю Місто для людей Запоріжжя (надалі ТОВ Місто для людей Запоріжжя) 21 830,26 грн. пені та 3 297,44 грн. 3 % річних за договором про постачання електричної енергії від 01.11.17 № 14420.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконання відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії від 01.11.17 № 14420 в частині здійснення своєчасних розрахунків за спожиту електричну енергію, у зв`язку із чим позивачем на підставі ст.ст. 193, 230 ГК України, ст. ст. 16, 526, 530, 625, 610, 611, 612, 629 ЦК України та відповідно до умов договору від 01.11.17 № 14420 нараховано до стягнення з відповідача 21 830,26 грн. пені за період з 20.04.18 по 27.08.18 та 3 297,44 грн. 3 % річних за період з 16.12.17 по 27.08.18.

Згідно з витягом з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.19 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 02.05.19 судом вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1000/19 за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 29.05.19.

29.05.19 до суду відповідачем подано відзив від 27.05.19 № 19/00557.

Ухвалою від 29.05.17 судом відкладено розгляд справи на 13.06.19.

05.06.19 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. Зокрема, у відповіді на відзив позивачем, на вимогу суду, надано додаткові пояснення з приводу розрахунку 3 % річних, дат отримання відповідачем рахунків, а також щодо здійснених відповідачем оплат (у т.ч. сум субсидій). Також позивачем до вказаної відповіді надані відповідні підтверджуючі документи, у т.ч. копії: витягів з журналу видачі рахунків за активну, реактивну енергію у листопаді 2017 та у березні 2018 р., факсограми від 19.12.17 та розшифровки до зведеного реєстру заборгованості по електроенергії по організаціям ЖКП станом на 01.12.17.

ТОВ Місто для людей Запоріжжя 13.06.19 до суду подано клопотання про поновлення строку, встановленого для подачі відзиву на позовну заяву за підписом представника відповідача за довіреністю від 02.01.19 Василенко В.О. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що відповідачу безпосередньо перед розглядом справи у судому засіданні стало відомо, що представник відповідача Шибенко І.С., яка підписала відзив на позовну заяву (направлений до суду 27.05.19), перевищила свої повноваження за довіреністю від 02.01.19, так як не мала права на подання відповідного процесуального документу.

У судовому засіданні 13.06.19 судом задоволено клопотання відповідача, проти якого не заперечив представник позивача, про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву. У зв`язку із чим, у судовому засіданні 13.06.19 прийнято до розгляду відзив від 13.06.19 на позовну заяву за підписом представника відповідача за довіреністю від 02.01.19 Василенко В.О., за змістом якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю посилаючись на те, що на дату пред`явлення позову основний борг сплачено повністю. Крім того, відповідач вказує, що він не наніс позивачу збитків (витрат) несвоєчасною оплатою за постачання електричної енергії. Також, підставою для відмови у позові на думку відповідача, є не вжиття позивачем всупереч умовам договору заходів досудового врегулювання спору, зокрема, щодо пред`явлення відповідачу претензії або вимоги на суму нарахованої пені та 3 % річних. Поряд з цим, відповідач вказує, що оплати за договором від 01.11.17 № 14420 прямо залежать від оплат населення за договором про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, співвласники яких не своєчасно сплачують за послуги з управління будинками, у зв`язку із чим росте заборгованість населення перед управляючою компанією (відповідачем). Як наслідок, має місце затримка оплати за електричну енергію перед позивачем.

Представник позивача у судовому засіданні 13.06.19 під особистий підпис ознайомилась зі змістом вказаного відзиву та заявила усне клопотання про надання часу для подання до суду відповіді на вказаний відзив.

У судових засіданнях 13.06.19 та 18.06.19 судом оголошувалась перерва на 18.06.19 та на 01.07.19 відповідно.

18.06.19 ПАТ Запоріжжяобленерго подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивачем викладено свої контраргументи проти доводів відповідача викладених у відзиві від 13.06.19. Зокрема, позивач зазначив, що направлення претензії або вимоги є правом, а не обов`язком позивача.

26.06.19 до суду від ПАТ Запоріжжяобленерго надійшли додаткові пояснення від 24.06.19 № 184/33 по справі щодо строку дії договору про постачання електричної енергії від 01.11.17 № 14420, в яких позивач зазначив, що згідно додаткової угоди від 16.03.18 до договору із протоколом розбіжностей від 20.03.18, викладеного п. 9.5 договору в новій редакції, згідно якої договір діє до 05.09.18. На підтвердження викладених обставин позивачем до пояснення надано відповідне документальне підтвердження, а саме копії додаткової угоди від 16.03.18 до договору від 14420 від 01.11.17 та протокол розбіжностей від 20.03.18 до додаткової угоди від 16.903.18 до договору від 14420 від 01.11.17.

У судовому засіданні 01.07.19, з`ясувавши думку учасників справи, з огляду на надання позивачем вказаних пояснень та доказів на вимогу суду, останні прийняті судом до розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні 01.07.19 підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у заявах по суті справи, у т.ч. у додатковому поясненні від 24.06.19 № 184/33.

Представник відповідача у судовому засіданні 01.07.19 проти позову заперечив повністю з підстав викладених у відзиві від 13.06.19 на позовну заяву.

У судовому засіданні 01.07.19, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Учасників справи повідомлено, коли буде складено повне рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.17 між публічним акціонерним товариством Запоріжжяобленерго (Постачальником електричної енергії) та товариством з обмеженою відповідальністю Місто для людей Запоріжжя (Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 14420 (далі договір) за умовами якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача згідно додатка № 5 з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», а Споживач оплачує Постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює ін. платежі згідно з умовами цього договору. Точки продажу електричної енергії визначаються додатком № 2 «Точки продажу електричної енергії споживачу».

Підпунктом 2.3.4. п. 2.3. договору передбачено обов`язок Споживача оплачувати Постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатка № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» та додатка № 5 «Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії».

У п. 6 додатка № 4 до договору закріплено, що за підсумками розрахункового періоду Постачальник електричної енергії виписує Споживачу рахунок для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних наданого споживачем Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію, з урахуванням сум платежів, що надійшли від споживача (п. 6 додатку № 4 до договору).

Відповідно до п. 9.5. договору (в редакції додаткової угоди від 16.03.18 до договору постачання електричної енергії від 01.11.17 № 14420 з урахуванням протоколу розбіжностей від 20.03.18 до вказаної додаткової угоди), цей договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 05 вересня 2018 р., а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх грошових зобов`язань. Умови, а також термін дії договору, можуть бути переглянуті вбудь-який момент за узгодженням сторін.

Розглядаючи справу по суті спору суд виходив з того, що наведений вище договір в установленому законом порядку не розірвано (не припинено), і що станом на час виникнення спірних правовідносин останній був чинний. Доказів протилежного учасники по справі суду не повідомили та до матеріалів справи відповідних доказів не надали.

За ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, п. п. 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, ін. правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України Про засади функціонування ринку електричної енергії України та Про електроенергетику.

Як свідчать матеріали цієї справи, ПАТ «Запоріжжяобленерго» виставлено відповідачу на оплату рахунки за електроенергію спожиту за період з листопада по грудень 2017 р. та з березня по липень 2018 р. включно, а саме:

- від 30.11.17 № 14420/11а а на суму 820 913,52 грн. (вручено представнику відповідача під розпис в журналі 08.12.17);

- від 31.12.17 № 14420/12а на суму 727 327,98 грн. (вручено представнику відповідача під розпис в журналі 15.01.18);

від 31.03.18 № 14420/3а а на суму 655 682,16 грн. (вручено представнику відповідача під розпис в журналі 12.04.18);

від 30.04.18 № 14420/4а на суму 640 540,32 грн. (вручено представнику відповідача під розпис в журналі 11.05.18);

- від 31.05.18 № 14420/5а на суму 493 241,28 грн. (вручено представнику відповідача під розпис в журналі 11.06.18);

- від 30.06.18№ 14420/6а на суму 487 104,35 грн. (вручено представнику відповідача під розпис в журналі 10.07.18);

- від 31.07.18 № 14420/7а на суму 416 172,55 грн. (вручено представнику відповідача під розпис в журналі 10.08.18).

Згідно з п. 10 додатка № 4 до договору, споживач зобов`язаний у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунка здійснити оплату рахунка, що направляється йому Постачальником електричної енергії. Датою отримання рахунка вважається: при направленні рекомендованим листом - дата, зазначена на фінансовому чеку поштового відділення, що підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - 3 дні, по області - 5 днів, по Україні - 7 днів); у випадку вручення рахунка уповноваженому представнику споживача під розпис в журналі, дата зазначена у журналі; при направленні нарочним - дата вручення Споживачу.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже виходячи з умов наведеного у тексті цього рішення договору, відповідач мав оплатити рахунок: від 30.11.17 № 14420/11а по 15.12.17; від 31.12.17 № 14420/12а по 22.01.18; від 13.02.18 № 14420/3а по 19.04.18; від 30.04.18 № 14420/4а по 18.05.18; від 31.05.18 № 14420/5а по 18.06.18; від 30.06.18 № 14420/6а по 17.07.18; від 31.07.18 № 14420/7а по 17.08.18.

З урахуванням п. 30.1 ст. 30 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора.

Згідно з поясненнями позивача, які викладені у відповіді на відзив, у грудні 2017 р. УПСЗН ЗМР по Олександрівському району заздалегідь сплатило суму субсидії у розмірі 12 609,54 грн., що підтверджується копією розшифровки до зведеного реєстру заборгованості по електричній енергії станом на 01.12.17 та факсограмою від 19.12.17. У зв`язку із викладеним, позивачем нараховано відповідачу за прострочення оплати рахунку № 14420/11а 3 % річних на суму 808 303,98 грн.

Наявні у матеріалах справи банківські виписки по рахунку ПАТ Запоріжжяобленерго (належним чином засвідчені копії яких долучені до матеріалів справи) свідчать, що відповідач повністю розрахувався за електроенергію по наведеним рахункам, проте із недотриманням термінів передбачених договором від 01.11.17 № 14420.

Отже, відповідач порушив умови договору.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Позивачем заявлено до стягнення 3 297,44 грн. 3 % річних за загальний період з 16.12.17 по 27.08.18.

Відповідачем контррозрахунку заявленої до стягнення суми 3 % річних не надано.

Перевіривши розрахунок позивача по 3 % річних, суд дійшов висновку про те, що є обґрунтованими та законними вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 242,95 грн. 3 % річних.

Зокрема, судом встановлено, що позивачем безпідставно нараховано 3 % річних на суму 808 913,52 грн. за період з 16.12.17 по 27.12.17, тоді як за вказаний період 3 % річних підлягають нарахуванню на суму 808 303,98 грн. Також судом визнається необґрунтованим нарахування 3 % річних на суму 655 682,16 грн. за 25.04.18, оскільки 25.04.18 відповідачем повністю сплачено вказану суму позивачу, що вбачається з розрахунку позивача та наданої до матеріалів справи банківської виписки по рахунку ПАТ «Запоріжжяобленерго» про сплату 655 682,16 грн. ТОВ «МДЛ ЗАПОРІЖЖЯ».

З підстав викладених вище, судом задовольняються вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 242,95 грн. 3 % річних за спірний період.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим цим Кодексом, іншим законами та договором.

Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України закріплено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності з вимогами Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.96 № 543/96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 4.2.1 договору, за недотримання термінів сплати рахунків за активну електроенергію (п. 10 додатку № 4 до договору) споживач сплачує постачальнику електроенергії пеню за весь період часу, протягом якого не виконане зобов`язання по сплаті, у розмірі 0,5 % від суми платежу за кожний день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, чий сплачується пеня) по день фактичної оплати. На суму нарахованої пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань Споживачу пред`являється претензія або вимога.

Позивачем надано суду розрахунок суми пені, згідно з яким відповідачу нараховано 21 830,23 грн. пені за загальний період з 20.04.18 по 27.08.18.

Відповідачем контррозрахунку заявленої до стягнення суми пені не надано.

Факт прострочення основного зобов`язання матеріалами справи № 908/1000/19 доведено.

Перевіривши розрахунок розміру пені за допомогою ІПС «Законодавство», суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлена вимога про стягнення 21 830,23 грн. пені за загальний період з 20.04.18 по 27.08.18 за неналежне виконання умов договору від 01.11.17 № 14420. Так, за перерахунком суду, є законним нарахування 293,77 грн. пені за 02.07.18 на суму 315 368,50 грн., тоді як позивачем за вказаний період на суму 315 368,50 грн. нараховано 293,78 грн. пені; а за 03.07.18 є законним нарахування на суму 51 368,50 грн. пені у розмірі 47,85 грн., тоді як позивач просить стягнути з відповідача 47,86 грн. пені.

У зв`язку із чим, судом вимога позивача про стягнення пені задовольняється частково у сумі 21 830,23 грн. В іншій частині вимоги про стягнення пені судом визнаються безпідставними.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

Попереднє, до подання позову до господарського суду, звернення кредитора до боржника з вимогою про сплату сум пені, інфляційних нарахувань та процентів річних не передбачено законом і тому не є обов`язковим. Отже, не подання позивачем (кредитором) доказів такого звернення не тягне за собою відмови в задоволенні відповідних позовних вимог (п.1.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.13).

З огляду на викладене, судом залишаються поза увагою посилання відповідача на недотримання позивачем досудового порядку врегулювання спору, як на підставу для відмови у позові.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Крім того, згідно із положеннями ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Вбачається, що умовами договору від 01.11.17 № 14420 сторонами на власний розсуд визначено строк, в який відповідач має здійснювати оплату рахунків, а також передбачено сплату постачальнику електроенергії пені за весь період часу, протягом якого не виконане зобов`язання по сплаті, у розмірі 0,5 % від суми платежу за кожний день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, чий сплачується пеня) по день фактичної оплати.

При цьому, сторонами в договорі не передбачено, що оплата рахунків позивача може бути відкладена у зв`язку із нездійсненням розрахунків з відповідачем співвласниками будинків за відповідними договорами.

Також судом прийнято до уваги, що вказані відповідачем у відзиві обставини не своєчасної сплати рахунків позивача не відносяться до обставин непереборної сили перелік яких сторонами визначено у п. 4.3. договору та не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором про постачання електричної енергії від 01.11.17 № 14420.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За умовами ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, за рішенням суду розмір пені може бути зменшений у виняткових випадках, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В той же час, заявлений до стягнення позивачем розмір пені не можна вважати надмірно великим. Інших істотних обставин відповідачем не наведено. Як наслідок, у суду відсутні підстави для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у розмірі 1916,83 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 11-15, 24, 73-80, 81, 86, 91, 129, 236-238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Місто для людей Запоріжжя (69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131-В, ) на користь публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 25, , рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «Мета банк», МФО 313582) 21 830 (двадцять одну тисячу вісімсот тридцять) грн. 23 коп. пені, 3 242 (три тисячі двісті сорок дві) грн. 95 коп. 3 % річних та 1916 (одну тисячу дев`ятсот шістнадцять) грн. 83 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та пп. 17.5. п. 1 Розділу XI ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ГПК України.

Повне рішення складено 04.07.19.

Суддя В.Л. Корсун